Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 23 грудня 2014 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. За період шлюбу з відповідачем у них народилася дитина: син [PERSON] [INFO] . Відповідач про матеріальне становище дітей не дбав, а тому рішенням Дубровицького районого суду Рівненської області від 07 листопада 2014 року з відповідача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі по 500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Однак, присуджених рішенням суду аліментів недостатньо, оскільки дитина потребує значно більшого догляду та коштів, так як збільшились витрати на його виховання, зросли ціни на продукти харчування, одяг, комунальні послуги. Добровільно брати участь у належному утриманні неповнолітнього сина відповідач не бажає, а тому, вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом та стягувати із відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в тведрій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення сином повноліття. В судове засідання позивачка не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. Відзиву на позов не подав. Згідно з частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, а також докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 23 грудня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Вказане рішення суду набрало законної сили 10 січня 2015 року (а.с.8) За період шлюбу у сторін народилася дитина: син [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Рішенням Дубровицького районого суду Рівненської області від 07 листопада 2014 року з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі по 500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття (а.с.9). Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу утримання дітей. У статті 19 та частинах 1,2 статті 27 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобовязання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи інших осіб. При цьому, держава визнала право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни визначеного рішенням суду розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік", встановлено у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. З огляду на положення Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік", в 2019 році щомісячна сума аліментів не може бути менше: для дитини віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 813 грн., з 1 липня - 849,50 грн., з 1 грудня - 889,50 грн.; для дитини віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 1013,50 грн., з 1 липня - 1059 грн., з 1 грудня - 1109 грн.. Частина 1 статті 182 Сімейного кодексу України вказує на обставини, які мають враховуватися при визначені розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Однак, як зазначено у частині 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини 2 статті 184 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Враховуючи викладене та виходячи з критеріїв розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та змінити розмір аліментів, встановлений рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 07 листопада 2014 року та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини: сина [PERSON] [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і продовжувати до досягнення дитиною повноліття. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", зазначено, що відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них... У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому стягувати з відповідача аліменти необхідно не з дня пред`явлення позивачем позовної заяви про збільшення розміру аліментів до суду, а з дня набрання вказаним рішенням законної сили. Після вступу даного рішення в законну силу необхідно відкликати виконавчий лист по справі №560/1821/14-ц, виданий на підставі рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 07 листопада 2014 року. Згідно пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються: позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved