Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

22.12.2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Славської селищної ради Сколівського району Львівської області про визнання за нею права власності на нерухоме майно, а саме на будинок садибного типу, позначений у технічному паспорті літерою «А-1», загальною площею 55,8 кв. м., з яких житлова площа становить 15,7 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами: сарай літера «Б», убиральна літера «Г», погріб літера «П», який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] , котра померла [INFO] . Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 24.12.2020 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з визначенням дати підготовчого засідання. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 25.01.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що [INFO] померла тітка позивачки [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на майно, що їй належало, зокрема на будинок садибного типу з господарськими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя, а саме 02.10.1991 року, [PERSON] склала заповіт, згідно тексту якого зазначений вище житловий будинок вона заповіла своїй племінниці, позивачці у справі [PERSON] , яка, відповідно до ст. 1269 ЦК України, прийняла спадщину після смерті спадкодавця, подавши у встановлений законом шестимісячний строк відповідну заяву про прийняття спадщини до нотаріуса. Спадкоємців до частки в спільному майні подружжя, згідно ст. 60 СК України та до обов`язкової частки згідно ст. 1241 ЦК України - не має. Чоловік покійної - [PERSON] помер [INFO] . 20 червня 2019 року позивачка подала до нотаріуса Сколівського районного нотаріального округу Львівської області Батлюк Ю.П. заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . На підставі цієї заяви нотаріусом Батлюк Ю.П. 20.06.2019 року було заведено спадкову справу № 30/2019, однак відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю у неї оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно - спірний житловий будинок, про що свідчить лист нотаріуса від 19.11.2020 року за вих. № 97/02-14, внаслідок чого вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, але її представник адвокат Змінчак Л.В. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі довірительки, зазначивши що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Відповідач Славська селищна рада Сколівського району Львівської області подала відзив на позовну заяву від 20.01.2021 року № 02-18/72, відповідно до якого позовні вимоги [PERSON] заперечила, посилаючись, зокрема, на ту обставину, що позивачем не надано суду доказів, які б могли свідчити про належність об`єкта нерухомого майна спірного житлового будинку спадкодавцю [PERSON] . 12.02.2021 року на адресу суду надійшла від представника позивача адвоката Змінчак Л.В. відповідь на відзив на позовну заяву в якій зазначено про те, що твердження відповідача у відзиві на позовну заяву, щодо прийняття спадщини позивачем та щодо належності спадкового майна спадкодавцю є хибними, просить задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 16.01.2019 року Лавочненською сільською радою Сколівського району Львівської області у відповідності до актового запису № 3. 02 жовтня 1991 року [PERSON] склала в користь своєї племінниці [PERSON] заповіт, який посвідчено державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори Батлюк Ю.П. за реєстровим № 826, відповідно до тексту якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, а саме все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право заповідає своїй племінниці [PERSON] . В матеріалах справи наявний дублікат зазначеного заповіту [PERSON] від 02.02.1991 року. Даний заповіт\~є чинним,\~що підтверджується\~відповідною відміткою\~на дублікаті,\~здійсненою державним\~нотаріусом Львівського\~державного нотаріального\~архіву від\~25.02.2020\~рокута витягом про реєстрацію в Спадковому реєстру, сформованою Львівським державним нотаріальним архівом 25.02.2020 року за № 59573170. Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого 26.03.2019 року Сколівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області та з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , позивач змінила прізвище після реєстрації шлюбу зі « [PERSON] » на « [PERSON] ». Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої увійшов спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] . Як вбачається з листа приватного нотаріуса Сколівського районного нотаріального округу Батлюк Ю.П., позивач [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини № 83 від 20.06.2019 року після смерті тітки [PERSON] в межах встановленого законом шестимісячного строку, на підставі якої було заведено спадкову справу № 30/2019, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, сформованого 20.06.2019 року приватним нотаріусом Батлюк Ю.П. за № 56589853. Інші спадкоємці після смерті [PERSON] , які б звертались до Сколівської державної нотаріальної контори, відсутні. Також, судом встановлено, що відсутні спадкоємці до обов`язкової частки у спадковому майні, оскільки чоловік спадкодавиці [PERSON] помер [INFO] (про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04.07.2011 року Лавочненською сільською радою Сколівського району Львівської області відповідно до актового запису № 14), а дітей у подружжя не було. Однак, відповідно до тексту листа № 97/02-14 від 19.11.2020 року, приватним нотаріусом Сколівського районного нотаріального округу Львівської області Батлюком Ю.П. було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю у неї оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно - спірний житловий будинок. Частинами 1, 3 статті 1223\~ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Відповідно до п. 3.1 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 3 ст.\~3\~Закону України\~від 1\~липня 2004\~року "Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до норм ч. 4 ст.\~3\~зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Із технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого ФОП [PERSON] , та довідки №212 від 25.11.2020 року вбачається, що загальна площа спірного житлового будинку (літера «А-1») становить 55,8 кв. м, з неї житлова 15,7 кв. м. Приналежним майном до цього жилого будинку є господарські будівлі та споруди: сарай (літера «Б»), убиральня (літера «Г»), погріб (літера «П»). З виписки із по господарської книги № 1, 50-1 с. Лавочне Сколівського району Львівської області вбачається, що [PERSON] , котра померла [INFO] , була власницею житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 45 кв. м. Даний будинок згідно даних погосподарської книги за 2016-2020 роки побудований у 1963 році. Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,25 га, яка не приватизована та знаходиться в користуванні [PERSON] , [INFO] . Слід зазначити, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства\~юстиції України\~від 7\~лютого 2002\~року №\~7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до роз`яснень, викладених у листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради\~Міністрів УРСР\~від 11\~березня 1985\~року №\~105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Аналіз вищенаведених норм закону дає підстави стверджувати, що покійна [PERSON] набула за життя право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] . Статтею 1218\~ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Таким чином, оскільки іншим способом, окрім звернення до суду, захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на майно спадкодавця спадкоємець не має можливості, а також з метою забезпечення належної реалізації права власності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved