Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, з урахуванням уточнення, посилається на те, що між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФОРЗА ЛТД" були укладені договори № 1509 від 15.09.2015 р., № 2010 від 20.10.2015р., № 1611 від 16.11.2015р. про надання поворотної фінансової допомоги. Згідно із п. 1.1., 2.1 Договорів позивач зобовязався надати відповідачу поворотну фінансову допомогу загальною сумою 5 000 000,00 гривень на умовах визначених цими договорами та додатковими угодами до них, а відповідач зобовязався повернути надані кошти за вимогою позивача.У подальшому між Позивачем та Відповідачем було укладено ряд додаткових угод, а саме: додаткову угоду № 1 від 01.03.2016р. до договору № 1509 від 15.09.2015р.; додаткову угоду № 1 від 01.03.2016р. до договору № 2010 від 20.10.2015р.; додаткову угоду № 1 від 01.03.2016р. до договору № 1611 від 16.11.2015р. Відповідно до умов, визначених додатковими угодами, поворотна фінансова допомога надається шляхом внесення грошових коштів до каси підприємства, або перерахування грошових коштів на поточний рахунок підприємства з особового або іншого рахунку засновника на строк до 01 травня 2016 року. 04.02.2016 р. та 18.02.2016р. відповідач частково повернув отримані кошти за договором № 1509 від 15.09.2015р. у загальному розмірі 113 192 грн. У визначений умовами договорів строк, а саме 01.05.2016р., Відповідач взяті на себе зобовязання щодо повернення грошових коштів не виконав. В звязку з невиконанням відповідачем умов договорів № 1509 від 15.09.2015 р., № 2010 від 20.10.2015р., № 1611 від 16.11.2015р. про надання поворотної фінансової допомоги та додаткових угод до них заборгованість відповідача перед позивачем станом на 20.05.2016 становить 3\~268\~808,00 грн., з яких: заборгованість за Договором № 1509 від 15 вересня 2015р. 2\~227\~808,00 грн.; заборгованість за Договором № 2010 від 20 жовтня 2015р. 776\~000,00 грн.; заборгованість за Договором № 1611 від 16 листопада 2015р. 265\~000,00 грн. Також, між позивачем та відповідачем 13.04.2016 р. було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 443, за умовами якого ТОВ "ФОРЗА ЛТД" передало у якості забезпечення виконання зобовязань ТОВ "ФОРЗА ЛТД" за договорами про надання поворотної фінансової допомоги в іпотеку позивачу наступне нерухоме майно: ? частини нежитлових офісних приміщень, які складаються з: нежитлові офісні приміщення в літ.А-5 в підвалі поз. 1-3; на І поверсі поз. 101-142, І; на ІІ поверсі поз. 201-236, І; на ІІІ поверсі поз. 301-307, 319-324, І; на ІV поверсі поз. 401-407, 419-425, І; на V поверсі поз. 501-508, 520-527, І, загальною площею 2106,2 кв.м.; ганки літ. а, а3, а5; вентиляційна камера літ. а6; в загальному користуванні: на першому поверсі поз. ІІ, на другому поверсі поз. ІІ, на третьому поверсі поз. ІІ, на четвертому поверсі поз. ІІ, на пятому поверсі поз. ІІ, всього загальна площа по місцям загального користування 57,6 кв.м., розташованих за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, проспект Гагаріна, будинок 76. Позивач зазначає, що ним 05.05.2016р. ТОВ "ФОРЗА ЛТД" була надіслана письмова вимога щодо виконання порушених зобовязань, в якій було запропоновано сплатити заборгованість за договорами, а також попереджено про те, що у разі невиконання цієї вимоги у тридцятиденний строк, позивач буде змушений вжити заходів для задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі і в такий спосіб як набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду, в чому йому було відмовлено відповідачем. Посилаючись на зазначене, позивач просить в рахунок погашення заборгованості за вказаними договорами звернути стягнення на вищевказаний предмет іпотеки шляхом визнання за ним права власності на нього. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги позивача, посилаючись на обставини, викладені в позові та уточненні до нього, та просив задовольнити його в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Представник третьої особи вважав позовні вимоги позивача обгрунтованими. Вислухавши осіб, які з"явилися, дослідивши докази у справі, суд вважає? що позовні вимоги підлягають задоволенню, зважаючи на наступне. Як встановлено в судовому засіданні, 15.09.2015 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФОРЗА ЛТД" було укладено договір № 1509 про надання поворотної фінансової допомоги. Відповідно до п.1.1. цього договору [PERSON] надає підприємству поворотну фінансову допомогу, а підприємство зобов"язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором. Відповідно до п.2.1., 2.2. даного договору поворотна фінансова допомога надається частинами в національній валюті України в межах суми 3 000 000,00 грн. без ПДВ з дати підписання даного договору. Дана допомога надається на безоплатній основі. Відповідно до п.4.1. договору сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов"язань за цим договором відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до п.8.1. договору даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2017 року. Відповідно до п.8.2. договору всі зміни та доповнення до даного договору укладаються в письмовій формі та підписуються обома сторонами. 20.10.2015 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФОРЗА ЛТД" було укладено договір № 2010 про надання поворотної фінансової допомоги. Відповідно до п.1.1. цього договору [PERSON] надає підприємству поворотну фінансову допомогу, а підприємство зобов"язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором. Відповідно до п.2.1., 2.2. даного договору поворотна фінансова допомога надається частинами в національній валюті України в межах суми 1 000 000,00 грн. без ПДВ з дати підписання даного договору. Дана допомога надається на безоплатній основі. Відповідно до п.4.1. договору сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов"язань за цим договором відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до п.8.1. договору даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2017 року. Відповідно до п.8.2. договору всі зміни та доповнення до даного договору укладаються в письмовій формі та підписуються обома сторонами. 16.11.2015 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФОРЗА ЛТД" було укладено договір № 1611 про надання поворотної фінансової допомоги. Відповідно до п.1.1. цього договору [PERSON] надає підприємству поворотну фінансову допомогу, а підприємство зобов"язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором. Відповідно до п.2.1., 2.2. даного договору поворотна фінансова допомога надається частинами в національній валюті України в межах суми 1 000 000,00 грн. без ПДВ з дати підписання даного договору. Дана допомога надається на безоплатній основі. Відповідно до п.4.1. договору сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов"язань за цим договором відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до п.8.1. договору даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2017 року. Відповідно до п.8.2. договору всі зміни та доповнення до даного договору укладаються в письмовій формі та підписуються обома сторонами. У подальшому між позивачем та відповідачем було укладено ряд додаткових угод до вказаних договорів про надання поворотної фінансової допомоги, а саме: додаткову угоду № 1 від 01.03.2016р. до договору № 1509 від 15.09.2015р.; додаткову угоду № 1 від 01.03.2016р. до договору № 2010 від 20.10.2015р.; додаткову угоду № 1 від 01.03.2016р. до договору № 1611 від 16.11.2015р., якими визначено, що поворотна фінансова допомога по вказаним договорам підлягає поверненню в строк до 01.05.2016 року. На виконання вказаних договорів № 1509 від 15.09.2015 р., № 2010 від 20.10.2015р., № 1611 від 16.11.2015р. про надання поворотної фінансової допомоги позивач перерахував відповідачу грошові кошти, що підтверджується платіжними дорученням та меморіальними ордерами, які містяться в матеріалах справи, а саме: 2\~341 000,00 грн. відповідно до Договору № 1509 від 15 вересня 2015 року; 776 000,00 грн. відповідно до Договору № 2010 від 20 жовтня 2015 року; 265\~000,00 грн. відповідно до договору № 1611 від 16 листопада 2015 року, що не заперечувалося в судовому засіданні представником відповідача. Відповідач взяті на себе зобовязання за договором № 1509 від 15.09.2015р. виконав частково, повернувши позивачу 04.02.2016р. 63192,00 грн. та 18.02.2016р. 50000,00 грн., а всього 113 192 грн., що підтверджуються наданими позивачем копіями платіжних доручень та підтверджено в судовому засіданні представником відповідача. Судом також встановлено, що 13.04.2016 р. між [PERSON] та ТОВ "ФОРЗА ЛТД" було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]. зареєстрований в реєстрі за № 443, за умовами якого ТОВ "ФОРЗА ЛТД" передало у якості забезпечення виконання зобовязань ТОВ "ФОРЗА ЛТД" за вищевказаними договорами про надання поворотної фінансової допомоги в іпотеку позивачу наступне нерухоме майно: ? частини нежитлових офісних приміщень, які складаються з: нежитлові офісні приміщення в літ.А-5 в підвалі поз. 1-3; на І поверсі поз. 101-142, І; на ІІ поверсі поз. 201-236, І; на ІІІ поверсі поз. 301-307, 319-324, І; на ІV поверсі поз. 401-407, 419-425, І; на V поверсі поз. 501-508, 520-527, І, загальною площею 2106,2 кв.м.; ганки літ. а, а3, а5; вентиляційна камера літ. а6; в загальному користуванні: на першому поверсі поз. ІІ, на другому поверсі поз. ІІ, на третьому поверсі поз. ІІ, на четвертому поверсі поз. ІІ, на пятому поверсі поз. ІІ, всього загальна площа по місцям загального користування 57,6 кв.м., розташованих за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, проспект Гагаріна, будинок 76. Встановлено, що співвласником вказаного нерухомого майна є ТОВ "АПТЕКА № 417", представник якого в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до п. 1.2.1 Договору іпотеки, заставна вартість предмета іпотеки становить 2\~800\~000,00 грн. Пунктом 1.3 Договору іпотеки сторони погодили, що у випадку задоволення вимог Іпотекодержателя (Позивача) за рахунок Предмета іпотеки у будь-якому випадку його вартість буде дорівнювати заставній вартості визначеній умовами договору. Встановлено, що у визначений умовами вищевказаних договорів строк, а саме 01.05.2016 року, відповідач взяті на себе зобовязання щодо повернення грошових коштів позивачу не виконав. У звязку з невиконанням відповідачем умов договорів № 1509 від 15.09.2015 р., № 2010 від 20.10.2015р., № 1611 від 16.11.2015р. про надання поворотної фінансової допомоги та додаткових угод до них заборгованість відповідача перед позивачем станом на 20.05.2016 року становить 3\~268\~808,00 грн., з яких 2 227 808,00 грн. заборгованість за договором № 1509 від 15.09.2015 року, 776000,00 грн. заборгованість за договором № 2010 від 20.10.2015 року, 265 000,00 грн. заборгованість за договором № 1611 від 16.11.2015 року. За умовами ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Згідно із ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Частиною 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 3.2 Договору іпотеки, у випадку невиконання чи неналежного виконання Іпотекодавцем (Відповідачем) Зобовязання в цілому або в частині, а також у інших випадках, передбачених цим договором, Іпотекодержатель (Позивач) має право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмета іпотеки в порядку, передбаченому цим Договором та чинним законодавством. Згідно п. 4.1 Договору іпотеки встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених іпотечним договором, та відповідно до розділу У Закону України "Про іпотеку": на підставі рішення суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, на підставі застереження про задоволення прав вимог іпотекодержателя, згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя іпотекодержатель має право прийняти у власність предмет іпотеки. Пунктом 5.1. договору іпотеки передбачено, що цей договір надає іпотекодержателю право: звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за рішенням суду за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості іпотекодавця перед іпотекодержателем за основним зобов"язанням за ціною не нижче заставної вартості предмета іпотеки. Право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, передбачено також ст. 589 ЦК України. Верховним Судом України в Узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009 - 2010 роки) від 07.10.2010 року вказано, що відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателю на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Разом із тим ч. 3 ст. 33 Закону передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: 1) рішення суду, 2) виконавчого напису нотаріуса або 3) згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (тобто шляхом позасудового врегулювання). При цьому правовою підставою для передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання є договір про задоволення вимог іпотекодержателя (або застереження в іпотечному договорі). Отже, наведеними вище нормами законодавства (насамперед статтями 36, 37 Закону N 898-ГУ) не виключається можливість звернення стягнення в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду. У цих нормах задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття ним права власності на предмет іпотеки ототожнюється передусім із способом звернення стягнення, який, разом з іншими, може застосовуватися, якщо це передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення у договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Згідно з правовою позицією висловленою в постанові Верховного Суду України від 11.12.2013 при розгляді справи № 6-124цс13, яка є обовязковою для усіх субєктів правозастосування, виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. Отже, враховуючи викладене, виходячи із системного аналізу норм чинного законодавства, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. На виконання положень ст.ст. 35, 37 Закону України "Про іпотеку" 05.04.2016р. на адресу ТОВ "ФОРЗА ЛТД" [PERSON] була направлена письмова вимога про виконання порушеного зобовязання за Договорами, а також попереджено про те, що у разі невиконання цієї вимоги у тридцятиденний строк він буде змушений вжити заходів для задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі і в такий спосіб як набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду. Листом від 11.05.2016 року ТОВ "ФОРЗА ЛТД" повідомило позивача про те, що визнає факт порушення умов укладених договорів, проте просить [PERSON] з розумінням поставитися до даної обставини з урахуванням тяжкої фінансової та політичної ситуації, яка склалася в країні та повідомило про відсутність можливості повернути отримані грошові кошти. В пункті 37 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 грудня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» розяснено, що невиконання вимог частини 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобовязання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення ч.3 ст. 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-2479цс15, яка є обовязковою для усіх субєктів правозастосування, відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно із частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні представником відповідача були визнані позовні вимоги за наведених позивачем обставин, тому зазначені обставини наявності непогашеної заборгованості відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню при розгляді даної справи. За умовами ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права, у тому числі і права власності на майно. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно із ст. 525 ЦК одностороння відмова від зобовязання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 527, 530 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтями 629, 1046 ЦК України визначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. З огляду на встановлені обставини, зважаючи на зазначені положення чинного законодавства та умови укладених між сторонами договорів, враховуючи на те, що на час розгляду справи відповідачем не виконані умов договорів про надання поворотної фінансової допомоги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, тому в рахунок погашення заборгованості за договорами про надання поворотної фінансової допомоги № 1509 від 15.09.2015 р., № 2010 від 20.10.2015 р., № 1611 від 16.11.2015р., укладеними між [PERSON] та ТОВ "ФОРЗА ЛТД", яка станом на 18.05.2016 року становить 3\~268\~808 грн., та складається з: заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 1509 від 15.09.2015 року в сумі 2\~227 808,00 грн.; заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 2010 від 20.10.2015 року в сумі 776\~000,00 грн.; заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 1611 від 16.11.2015 року в сумі 265\~000,00 грн., підлягає звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 13.04.2016 р., укладеним між [PERSON] та ТОВ "ФОРЗА ЛТД", посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]. зареєстрованим в реєстрі за № 443, - на ? частини нежитлових офісних приміщень, які складаються з: нежитлові офісні приміщення в літ.А-5 в підвалі поз. 1-3; на І поверсі поз. 101-142, І; на ІІ поверсі поз. 201-236, І; на ІІІ поверсі поз. 301-307, 319-324, І; на ІV поверсі поз. 401-407, 419-425, І; на V поверсі поз. 501-508, 520-527, І, загальною площею 2106,2 кв.м.; ганки літ. а, а3, а5; вентиляційна камера літ. а6; в загальному користуванні: на першому поверсі поз. ІІ, на другому поверсі поз. ІІ, на третьому поверсі поз. ІІ, на четвертому поверсі поз. ІІ, на пятому поверсі поз. ІІ, всього загальна площа по місцям загального користування 57,6 кв.м., розташованих за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, проспект Гагаріна, будинок 76, шляхом визнання права власності за [PERSON] на вищевказану частину вказаного нерухомого майна. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 6890,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved