Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що 28 березня 2013 року між ним та третьою особою [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки 0.15 га. кадастровий номер земельної ділянки № 1221882000:03:001:038, яка розташована за адресою: вул. Українська, 3, с. Глеюватка, Криворізький район, Дніпропетровська область, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, договір посвідчено приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1949. На момент укладення договору купівлі-продажу на земельній ділянці попереднім власником [PERSON] було незавершене будівництво житлового будинку. Зокрема, згідно технічного паспорту бюро технічної інвентаризації від 17.02.2011р. готовність незавершеного будівництва склала 57%. При посвідченні договору купівлі-продажу земельної ділянки нотаріусом роз'яснено вимоги ч. 2.3 ст.331 ЦК України, зокрема, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна), прийняття нерухомого майна до експлуатації та підлягає державній реєстрації. З огляду на зазначені вимоги законодавства, незавершений будівництвом житловий будинок не був включений до договору купівлі-продажу, оскільки на нього не було правовстановлюючих документів у продавця, при цьому вони попередньо домовились про купівлю-продаж земельної ділянки разом з незавершеним будівництвом. Після укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, колишнім власником [PERSON] йому переданий будівельний паспорт від 13.08.1993 року, виготовлений на підставі рішення виконкому Глеюватської сільської ради Криворізького району від 22.04.1992 року №13/3, яким надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку на земельній ділянці. Однак, зазначений будівельний паспорт не був зареєстрований у Криворізькій районній державній адміністрації. Після набуття права власності на земельну ділянку ним завершено будівництво житлового будинку. У зв'язку з тим, що будівельний паспорт не було зареєстровано відповідно до законодавства збудований ним будинок вважається самочинним будівництвом. У період з квітня по грудень 2015 року законодавством передбачений адміністративний порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт чи належно затвердженого проекту відповідно до пункту 9 розділу V "Прикінцеві положення" Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". З метою прийняття житлового будинку в експлуатацію, у листопаді та у грудні 2015 року ним двічі подавалась декларація про готовність об'єкта до експлуатації в Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровської області. Однак, листами від 23.11.2015 та 14.12.2015 Департамент повернув подані ним декларації без задоволення. В подальшому він не мав змоги подати декларацію про готовність будинку до експлуатації, оскільки дія пункту 9 розділу V "Прикінцеві положення" Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" була припинена після 31 грудня 2015 року, у звязку з чим відсутня можливість його звернення до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровської області для прийняття об'єкта до експлуатації, тому па сьогоднішній день, єдиним способом захисту цивільного права на самочинно збудовану будівлю є звернення до суду. У звязку з чим просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок «А-1, А1-1», загальною площею приміщень 117,2 кв.м., житловою площею 65,1 кв.м, розташований за адресою: вул. Українська, 3, с. Глеюватка, Криворізький район, Дніпропетровська область. Позивач та його представник [PERSON], в судове засідання не зявилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, при цьому наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 77). Представник відповідача - Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, при вирішенні спірного питання покладаються на розсуд суду (а.с. 42 ). Третя особа [PERSON] та представник третьої особи -Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 41, 85,86,89,94,95,95). В звязку з неявкою в судове засіданні осіб, які беруть участь у справі, на підставі ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Судом встановлено, що 28 березня 2013 року між позивачем [PERSON], та [PERSON] третьою особою по справі укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки 0.15 га. кадастровий номер земельної ділянки № 1221882000:03:001:0387, яка розташована за адресою: вул. Українська, 3, с. Глеюватка, Криворізький район, Дніпропетровська область, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, який посвідчено приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1949 (а.с. 7,8). На момент укладення договору купівлі-продажу на земельній ділянці попереднім власником [PERSON] було незавершене будівництво житлового будинку, згідно технічного паспорту бюро технічної інвентаризації від 17.02.2011 та довідки про технічний стан незавершеного будівництва готовність незавершеного будівництва склала 57% (п'ятдесят сім відсотків) (а.с. 9-11, 13). Як зазначив позивач в позовній заяві незавершений будівництвом житловий будинок не був включений до договору купівлі-продажу, оскільки на нього не було правовстановлюючих документів у продавця, при цьому вони попередньо домовились про купівлю-продаж земельної ділянки разом з незавершеним будівництвом. Відповідно до ст. 375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку на земельній ділянці виділеної індивідуальному забудовнику [PERSON]. підтверджено будівельним паспортом від 13.08.1993 року, виготовленим на підставі рішення виконкому Глеюватської сільської ради Криворізького району від 22.04.1992 року №13/3 (а.с. 18-20,21), однак, зазначений будівельний паспорт не зареєстрований у Криворізькій районній державній адміністрації 9а.с. 22). Після набуття права власності на земельну ділянку позивачем було завершено будівництво житлового будинку та 23 жовтня 2015 року отримано технічний паспорт, згідно зазначеного технічного паспорту житловий будинок літера «А-1, А1-1» має такі характеристики: загальна площа приміщень 117.2 кв.м., житлова площа 65,1 кв.м. (а.с. 13-17). Згідно листа сектору містобудування та архітектури Криворізької районної державної адміністрації від 04.11.2015 року №4/11-462 розташування житлового будинку не суперечить вимогам ДБН-92 «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень» у частині місця розміщення господарських (присадибних) будівель в межах ділянки землекористування відносно прилеглих земельних ділянок, будівель і споруд (а.с. 25). З метою прийняття житлового будинку в експлуатацію, у листопаді та у грудні 2015 року позивачем двічі подавалась декларація про готовність об'єкта до експлуатації в Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровської області, однак, листами від 23.11.2015 та 14.12.2015 Департамент повернув подані ним декларації без задоволення (а.с. 23,24). Про стан будівельних конструкцій та відповідність самочинно здійснених будівельних робіт будівельним правилам і нормам свідчить звіт про проведення технічного обстеження житлового будинку проведений експертом з технічного обстеження будівель і споруд [PERSON] від 04.06.2016, яким встановлено, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: вул. Українська, 3, с. Глеюватка, Криворізький район, Дніпропетровська область. побудований з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних норм і правил згідно із законодавством, а також встановлена можливість його надійної та безпечної експлуатації (а.с. 26-32). Згідно висновку судового експерта [PERSON] № 122/16 від 30.01.2017, житловий будинок по вул. Українська, 3, с. Глеюватка Криворізького району Дніпропетровської області відповідає вимогам нормативно-правових актів в галузі будівництва (архітектурним, будівельним, санітарним та екологічним), надійна та безпечна експлуатація житлового буднику можлива за своїм функціональним призначенням, а саме як житловий будинок класу 11102 «Котеджі та будинки одноквартирні підвищеної комфортності» (а.с. 56-72) Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Цією нормою передбачено загальне правило про те, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України). Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст. 376 ЦК України, зокрема, за особою - власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 3, ч. 5 ст. 376 ЦК України). Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" визначено, що право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК України, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв'язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. Як роз'яснив у своїй Постанові №6 Пленум Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)", самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Так, як зазначений житловий будинок позивачем збудовано на земельній ділянці, яка належить йому на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу від 28 березня 2013 року (а.с. 7,8). Будівництво житлового будинку відбулося без належного дозволу та належно затвердженого проекту, а тому таке будівництво у відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦК України є самочинним і саме з цих підстав нормами ст. 376 ЦК України визначено його правовий режим. Згідно висновку про вартість обєкта оцінки вартість житлового будинку по вул. Українська, 3, с. Глеюватка Криворізького району Дніпропетровської області станом на 21.06.2016 складає 208970,00 грн. (а.с.32). Згідно ч.1 ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Оскільки, позивач за межі земельної ділянки яка належить йому на праві приватної власності при будівництві садового будинку не вийшов, порушення прав інших осіб внаслідок самовільного зведення нерухомого майна позивачем не встановлено, інший спосіб захисту особистого майнового права позивача відсутній, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved