Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 24.07.2004 року уклала шлюб із [PERSON]. Від шлюбу мають двоє синів [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стали часті конфлікти та взаємні образи. Сторони припинили подружні стосунки та з січня 2014 року проживають окремо. Вважає, що збереження сім'ї неможливе, тому просить шлюб розірвати та залишити дітей на подальше проживання з нею. Крім того, позивач бажає поділити майно, яке було придбане сторонами під час шлюбу, а саме гараж [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS]. Гараж позивач оцінює у 15000 грн. та просить залишити його у власності відповідача, оскільки він має транспортний засіб. Спірна квартира складається з трьох кімнат та побутових приміщень. Співвласниками квартири відповідно до свідоцтва про право власності є сторони та їх діти, кожному належить по 1/4 частині квартири. Вартість квартири складає 216777 грн. і доля кожного з співвласників у сумарному виразі становить 54194,25 грн.. При вирішенні питання про поділ майна просить врахувати, що разом з нею проживають малолітні діти. Просить визнати за нею право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] вартістю 54194,25 грн. та визнати за відповідачем право власності на гараж [ADDRESS] вартістю 15000 грн. з виплатою нею компенсації відповідачеві у розмірі 39194 грн. за різницю у вартості майна, що підлягає поділу. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та пояснив, що також вважає примирення неможливим. Згоден з оцінкою гаража у 15000 грн. та оцінкою квартири у 216777 грн.. Згоден на припинення його права власності на 1/4 ідеальну частку квартири [ADDRESS] вартістю 54194,25 грн. та визнання права власності на 1/4 ідеальну частку квартири за позивачем. Також пояснив, що отримав від позивача в якості компенсації 39200 грн.. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 24.07.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 24.07.2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції (а.с.19). Сторони по справі мають дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 05.07.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.4) та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 05.07.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.6). Діти проживають з позивачем, що не заперечує відповідач. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до 6-го принципу Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги повністю, таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та сім'я розпалась остаточно, тому є підстави для задоволення позовних вимог в частині розірвання шлюбу. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно положень ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Статтею 365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі або якщо річ є неподільною. Згідно свідоцтва про право власності №61284 від 02.06.2010 року (а.с.7) квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності сторонам по справі [PERSON] та [PERSON] та дітям сторін [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, що підтверджується і витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради. Так, за позивачем зареєстровано право власності на 1/4 частку квартири, за відповідачем зареєстровано право власності на 1/4 частку квартири та за [PERSON] і [PERSON] зареєстровано право власності відповідно на 1/4 частку квартири за кожним (а.с.8). Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] (а.с.13-14) квартира складається з трьох кімнат жилою площею 47,4 кв.м.. Відповідно до висновку про вартість майна, а саме квартири [ADDRESS], вартість об'єкта оцінки складає 216777 грн. (а.с.12). Крім того, згідно свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконкому Житомирської міської ради від 08.06.2011 року за №366, за відповідачем [PERSON] зареєстровано на праві приватної власності гараж [ADDRESS] (а.с.5), що підтверджується і витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради (а.с.15). Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно заяви відповідача [PERSON] від 24.03.2014 року, засвідченої приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.25) підтверджено факт отримання [PERSON] від [PERSON] коштів в сумі 39200 грн. в якості компенсації вартості належної йому 1/4 частки квартири [ADDRESS]. Враховуючи те, що відповідач визнав позов, визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони дійшли згоди щодо предмету спору та визначення вартості майна, що підлягає поділу, відповідачем отримано кошти у сумі 39200 грн. за різницю у вартості майна, що підлягає поділу, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved