Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 28 грудня 2005 року між нею та Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" (далі - АКБ "ТАС-Комерцбанк") був укладений кредитний договір № 075п, за умовами якого вона одержала кредит у розмірі 54900,00 доларів США, строком погашення до 28 грудня 2025 року. У подальшому правонаступником АКБ "ТАС-Комерцбанк" за кредитним договором виступило Відкрите акціонерне товариство "Сведбанк" (далі - ВАТ "Сведбанк"), яке перейменовано у Публічне акціонерне товариство "Сведбанк" (далі - ПАТ "Сведбанк", Банк). 28 листопада 2012 року між ПАТ "Сведбанк" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" (далі - ТОВ "ФК "Вектор Плюс") було укладено договір факторингу № 15, відповідно до умов якого ПАТ "Сведбанк" відступило ТОВ "ФК "Вектор Плюс" право вимоги заборгованості за кредитними договорами, зокрема й право вимоги за кредитним договором № 075п від 28 грудня 2005 року. Цього ж дня, 28 листопада 2012 року, ТОВ "ФК "Вектор Плюс" уклало із Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" (далі - ТОВ "Кредитні ініціативи") договір факторингу, згідно з яким ТОВ "ФК "Вектор Плюс" відступило ТОВ "Кредитні ініціативи" право вимоги заборгованості за кредитним договором № 075п від 28 грудня 2005 року. 07 травня 2013 року від ТОВ "Кредитні ініціативи" вона отримала листа за № КІ/27 від 24 квітня 2013 року, яким її було повідомлено про те, що право вимоги від неї заборгованості за кредитним договором перейшло до ТОВ "Кредитні ініціативи" на підставі вказаних вище угод. Також у цьому листі повідомлялося, що станом на 28 березня 2013 року загальна сума її заборгованості за кредитним договором складає 59058,61 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 472055 грн. 47 коп., та вимагалося від неї у строк до 30 днів з дати отримання листа достроково повернути суму кредиту, нараховані проценти і штрафні санкції. У разі невиконання цих вимог ТОВ "Кредитні ініціативи" розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки, яким забезпечено виконання зобов'язань за кредитним договором. Протягом 2006-2012 років вона здійснювала платежі по погашенню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом. Внесення платежів за кредитним договором вона припинила з 31 жовтня 2012 року, з того часу як припинили своє функціонування регіональні відділення ПАТ "Сведбанк", у тому числі Центральне Дніпропетровське відділення банку. Фактично після цієї дати ПАТ "Сведбанк" припинило операції з готівковими коштами. Зміна кредитора за кредитним договором фактично суттєво погіршила її становище та безпосередньо вплинула на її законні права та інтереси, так як ТОВ "Кредитні ініціативи" вимагає від неї дострокового повернення кредиту та намагається позбавити її майна шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Вважає, що договір факторингу, укладений 28 листопада 2012 року між відповідачами ТОВ "ФК "Вектор Плюс" і ТОВ "Кредитні ініціативи", має бути визнаний судом недійсним на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України, оскільки суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема: - підпункту 2 п. 1 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231 "Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг", яким передбачено набуття відступленого права грошової вимоги до боржників - суб'єктів господарювання, тобто лише до юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Оспорюваний договір факторингу укладений між відповідачами щодо набуття відступленого права грошових вимог до боржників - фізичних осіб, у тому числі й до неї, [PERSON]; - ст. 192 ЦК України та п. 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", у яких визначено, що банки та інші фінансові установи мають право здійснювати операції з валютними цінностями на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями. ТОВ "Кредитні ініціативи" відповідної генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями не має, тому не може отримувати іноземну валюту (долари США) як засіб платежу. Відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним; - ч. 6 ст. 6 Закону України "Про захист персональних даних", згідно із якою передача персональних даних про фізичну особу без її згоди не допускається. ТОВ "ФК "Вектор Плюс" без її (позивача) згоди здійснило незаконне поширення, розповсюдження даних про неї як фізичну особу, а ТОВ "Кредитні ініціативи" здійснило їх незаконне збирання і накопичення. Просила визнати недійсним договір факторингу від 28 листопада 2012 року, укладений між ТОВ "ФК "Вектор Плюс" і ТОВ "Кредитні ініціативи". Представник позивача [PERSON] у суді позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеному вище, просив суд задовольнити позов. Також додатково пояснив, що згідно із повідомленням ТОВ "Кредитні ініціативи" станом на 28 листопада 2012 року [PERSON] має заборгованість за кредитом у сумі 44355,43 доларів США, заборгованість за процентами у сумі 4571,87 доларів США та заборгованість за штрафами і пенею у сумі 4746,31 доларів США. Однак, ПАТ "Сведбанк" у своєму повідомленні позивача про відступлення ним права вимоги ТОВ "ФК "Вектор Плюс" вказувало, що станом на 28 листопада 2012 року заборгованість [PERSON] по основній сумі кредиту за кредитним договором складає 39949,27 доларів США. З наведеного вбачається певна невідповідність щодо розміру кредитної заборгованості [PERSON] по сумі кредиту на момент оформлення угод щодо відступлення прав вимоги за кредитним договором. За таких обставин, ТОВ "ФК "Вектор Плюс" не мало законних підстав відступати на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" право вимоги від позивача кредитної заборгованості в сумі 44355,43 доларів США, що свідчить про передачу неіснуючої вимоги. Представники відповідача ТОВ "Кредитні ініціативи" Чернікова Л.І. та Мироненко В.В. у судовому засіданні позов не визнали, проти його задоволення заперечували, оскільки договір факторингу, укладений 28 листопада 2012 року між ТОВ "ФК "Вектор Плюс" і ТОВ "Кредитні ініціативи", відповідає вимогам закону. За змістом ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника. У п. 11.5 договору про внесення змін і доповнень № 4 до кредитного договору № 075п від 28 грудня 2005 року, підписаним 17 вересня 2009 року, передбачено, що Банк має право повністю або частково перевести свої права та зобов'язання за цим договором, а також угодам, пов'язаним із забезпеченням повернення кредиту, третій особі без згоди позичальника. При цьому, позичальник за кредитним договором надає Банку свою згоду розголошувати третій особі (новому кредитору) інформацію про стан виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. Твердження позивача стосовно того, що ТОВ "Кредитні ініціативи" не має необхідних дозволів на отримання грошових коштів за кредитним договором, не відповідає дійсності. Згідно із свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи та додатком до нього, виданих 15 вересня 2011 року Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України, ТОВ "Кредитні ініціативи" надано дозвіл на здійснення фінансових послуг без отримання ліцензій та/або дозволів, зокрема факторингу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 5 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог ЦК України та цього Закону. Фінансова установа, що надає послуги з факторингу, може надавати послуги, спрямовані на одержання коштів від боржника. Просили у задоволенні позову [PERSON] відмовити. Представник відповідача ТОВ "ФК "Вектор Плюс" Дюжев І.О. у суд не з'явився, подав до суду заперечення на позовну заяву, у яких просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. За змістом положень ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із ч. ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Суд встановив, що 28 грудня 2005 року між АКБ "ТАС-Комерцбанк" і [PERSON] був укладений кредитний договір № 075п, відповідно до п. 1.1 якого позивачу було надано кредит у розмірі 54900,00 доларів США, на строк до 28 грудня 2025 року. У п. 2.1 цього договору встановлено, що забезпеченням виконання зобов'язання по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, відшкодування збитків у зв'язку з порушенням умов даного договору та інших витрат банку, пов'язаних з одержанням виконання, виступає іпотека: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 28 листопада 2012 року ПАТ "Сведбанк", що є правонаступником ВАТ "Сведбанк", яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ "ТАС-Комерцбанк", і ТОВ "ФК "Вектор Плюс" уклали договір факторингу № 15. З реєстру заборгованостей боржників № 1-Б, вбачається, що ПАТ "Сведбанк" передало ТОВ "ФК "Вектор Плюс" право вимоги заборгованості за кредитним договором № 075п, укладеним 28 грудня 2005 року із позивачем [PERSON], на загальну суму 53673,61 доларів США, з яких: 44355,43 доларів США - заборгованість по кредиту, 4571,87 доларів США - заборгованість по процентам і 4746,31 доларів США - пеня (№ п/п - 186). Цього ж дня, 28 листопада 2012 року, між відповідачами ТОВ "ФК "Вектор Плюс" (далі - Клієнт) і ТОВ "Кредитні ініціативи" (далі - Фактор), які мають статус фінансових установ за законодавством України та внесені до Державного реєстру фінансових установ України, був укладений договір факторингу. Відповідно до умов п. 2.1 цього договору Клієнт відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників та у переліку кредитних договорів і договорів забезпечення, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі документації, а Фактор шляхом надання фінансової послуги Клієнту набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає Банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становлять ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором. За умовами п. 2.2 договору факторингу з моменту відступлення Клієнтом Фактору прав вимоги заборгованостей від боржників, усі гарантії надані боржниками щодо заборгованостей стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих і несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів, у тому числі тих, які можуть виникнути в майбутньому. Згідно із реєстром заборгованостей боржників № 1-А ТОВ "ФК "Вектор Плюс" передало ТОВ "Кредитні ініціативи" належне йому право вимоги заборгованості за кредитним договором № 075п, укладеним 28 грудня 2005 року із позивачем [PERSON], на загальну суму 53673,61 доларів США, з яких: 44355,43 доларів США - заборгованість по кредиту, 4571,87 доларів США - заборгованість по процентам, 4746,31 доларів США - пеня (№ п/п - 94). З наведеного видно, що ТОВ "ФК "Вектор Плюс" передало ТОВ "Кредитні ініціативи" набуте ним у встановленому законом порядку на підставі договору факторингу № 15 право вимоги до [PERSON] в розмірі 53673,61 доларів США. Посилання позивача на те, що ТОВ "ФК "Вектор Плюс" відступило ТОВ "Кредитні ініціативи" право вимоги більшої суми заборгованості за кредитним договором, ніж набуло від ПАТ "Сведбанк" за договором факторингу № 15, є безпідставними. Обґрунтовуючи позов про визнання недійсним договору факторингу від 28 листопада 2012 року, укладеного між ТОВ "ФК "Вектор Плюс" і ТОВ "Кредитні ініціативи", позивач [PERSON] вказувала на те, що він суперечить підпункту 2 п. 1 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231 "Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг" щодо відступлення права грошової вимоги до боржників - суб'єктів господарювання, п. 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", так як укладений відповідачами без відвідного дозволу на здійснення валютних операцій, та ч. 6 ст. 6 Закону України "Про захист персональних даних", оскільки відповідачами не отримано згоди від [PERSON] на укладення договору факторингу та передачу інформації про персональні дані позивача. Зазначені доводи позивача [PERSON] щодо порушення відповідачами при укладенні договору факторингу вимог законодавства є безпідставними, виходячи з наступного. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Із свідоцтва про реєстрацію фінансової установи і додатку до нього, виданих 15 вересня 2011 року Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України, вбачається, що ТОВ "Кредитні ініціативи" розпорядженням комісії від 18 вересня 2008 року за № 1121 надано дозвіл на здійснення фінансових послуг без отримання ліцензій та/або дозволів, зокрема на здійснення факторингу. За змістом положень п. 11 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" факторинг вважається фінансовою послугою. У ч. 5 ст. 5 цього Закону встановлено, що фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та цього Закону. Фінансова установа, що надає послуги з факторингу, може надавати послуги, спрямовані на одержання коштів від боржника. Положеннями ст. 5 вказаного вище Закону не встановлено обов'язку для фінансової установи здійснювати операції з надання фінансових послуг, зокрема факторингу, на підставі відповідної ліцензії. Доводи позивача про те, що відповідач ТОВ "Кредитні ініціативи" не мало права укладати оспорюваний договір факторингу, оскільки не має відповідної генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, є необґрунтованими. Кредит в іноземній валюті [PERSON] безпосередньо надавався АКБ "ТАС-Комерцбанк", ТОВ "Кредитні ініціативи" лише здійснює операції факторингу, на що має відповідний дозвіл, наданий йому в установленому законом порядку. Посилання позивача на порушення відповідачами при укладенні договору факторингу п. 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" є безпідставними. Будь-яких обмежень та застережень щодо особи боржника (юридична чи фізична особа) при відступлені права грошової вимоги при укладенні договорів факторингу Цивільний кодекс України, який має вищу юридичну силу, ніж Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231, не містить. Твердження [PERSON] про те, що договір факторингу може укладатися лише стосовно боржників, які є суб'єктами господарювання, на вимогах закону не ґрунтуються. Більш того, Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 06 лютого 2014 року № 352 пункт 1 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231 виключено. Відповідно до вимог ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Згідно із ч. 6 ст. 6 Закону України "Про захист персональних даних" не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. У ч. 1 ст. 21 даного Закону визначено, що про передачу персональних даних третій особі володілець персональних даних протягом десяти робочих днів повідомляє суб'єкта персональних даних, якщо цього вимагають умови його згоди або інше не передбачено законом. Нормами чинного законодавства не встановлено отримання згоди боржника на заміну кредитора у зобов'язанні, як і не передбачено отримання згоди боржника на передачу новому кредиторові документів, які засвідчують права, що передаються, та інформації, яка є важливою для їх здійснення. Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом і боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Правових підстав для визнання оспорюваного договору факторингу недійсним у зв'язку з відсутністю згоди позивача на передачу персональних даних судом теж не вбачається. Про відступлення 28 листопада 2012 року ПАТ "Сведбанк", ТОВ "ФК "Вектор Плюс" і ТОВ "Кредитні ініціативи" права вимоги до [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 075п від 28 грудня 2005 року, конкретний розмір цієї заборгованості, з чого вона складається, рахунок і реквізити сплати, позивач у встановленому законом порядку належним чином відповідачами повідомлялася, що підтверджується листом від 14 грудня 2012 року за вих. 0005581 (а. с. 72). Даний факт у суді сторонами не заперечувався. Оскільки кредитний договір був укладений в іноземній валюті (доларах США), направивши боржнику повідомлення про відступлення права грошової вимоги, ТОВ "Кредитні ініціативи" правомірно вказало суму заборгованості саме у валюті кредиту. Крім того, суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що укладеним між ТОВ "ФК "Вектор Плюс" і ТОВ "Кредитні ініціативи" 28 листопада 2012 року договором факторингу порушені права та інтереси позивача. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що ТОВ "Кредитні ініціативи" має статус фінансової установи та дозвіл на здійснення фінансової послуги - факторингу, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, тому позов [PERSON] задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed