Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мирогощанське" про припинення договору оренди, повернення земельної ділянки та стягнення заборгованості. В обгрунтування позову посилається на те, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 5621682600:19:001:0169 площею 1 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с.Листвин, Дубенського району, Рівненської області. 07 жовтня 2018 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мирогощанське» був укладений Договір оренди землі. Згідно акту прийому-передачі земельної ділянки вказана земельна ділянка була передана орендарю, який станом на день звернення до суду нею користується. Згідно п.8 Договору оренди землі орендна плата сплачується орендарем щороку у розмірі 4947,62 грн. за один рік, що становить 6% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. Відповідно до п.28 Договору оренди землі: Права орендодавця, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до п.31 Договору оренди землі, Обов`язки орендаря: своєчасно вносити орендну плату. Згідно з п.36 Договору оренди землі, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. 17 лютого 2020 року Позивач звернувся із заявою до Відповідача з проханням виконати обов`язки передбачені Договором оренди землі та повідомити про причини невиконання положень п.8 та п.12 Договору. Натомість, відповідачем не надано будь-яких офіційних відповідей, окрім усної відмови в телефонному режимі виконувати обов`язки передбачені Договором оренди землі. Станом на день звернення до суду Відповідач продовжує використовувати земельну ділянку та не реагує на звернення позивача щодо розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки у власність позивача чим порушує його конституційне право на володіння, користування своєю власністю, що прямо передбачено ст.41 Конституції України. Такі дії з боку відповідача щодо повернення земельної ділянки спонукали Позивача звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визнати припиненим Договір оренди землі укладений між ним та ТОВ «Мирогощанське», у звязку із невиконанням Орендарем покладених на нього обов`язків, зобов`язати відповідача повернути йому земельну ділянку та стягнути заборгованість з орендної плати в розмірі 9895, 24 грн. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 24.09.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 23.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 19.05.2021 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, яка не може бути прийнята судом, оскільки подана з порушенням строків, встановлених п.2 ч. 2 ст.49 ЦПК України. Представником відповідача ТОВ «Мирогощанське» надіслано до суду письмові пояснення, де зазначено, що основним видом діяльності ТОВ «Мирогощанське» є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. Також, товариство здійснює вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів, вирощування інших однорічних і дворічних культур; розведення великої рогатої худоби молочних порід; розведення іншої великої рогатої худоби та буйволів; розведення свиней. 07 жовтня 2018 року між ними та [PERSON] було укладено Договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, кадастровий №5621682600:19:001:0169 площею 1.0 га, в т.ч. ріллі 1.0 га для ведення особистого селянського господарства. Зазначають, що орендар не відмовляється розірвати Договір оренди землі від 07 жовтня 2020 року та неодноразово звертався до орендодавця з пропозицією розірвати даний договір, проте жодної відповіді не надходило. Оскільки орендарем не використовується земельна ділянка кадастровий №5621682600:19:001:0169 у своїй господарській діяльності, зокрема не обробляє та не здійснює жодних дій щодо її експлуатації, подальша оренда даної земельної ділянки є недоцільною. Обидві сторони не заперечували щодо розірвання даного договору. ТОВ «Мирогощанське» було направлено письмову пропозицію розірвати Договір оренди землі від 07 жовтня 2018 року з додатками, а саме: Додаткова угода від 03 листопада 2020 року до договору оренди землі від 07 жовтня 2018 року у 2-х прим. та акт приймання-передачі земельної ділянки від 03 листопада 2020 року у 2-х прим. підписаними орендарем, з метою підписання орендодавцем та належним виконанням умов додаткової угоди від 03 листопада 2020 року до договору оренди землі від 07 жовтня 2018 року. Проте, ТОВ «Мирогощанське» не отримало підписані [PERSON] примірники Додаткової угоди від 03 листопада 2020 року до договору оренди землі від 07 жовтня 2018 року та Акту приймання-передачі земельної ділянки від 03 листопада 2020 року. Таким чином, між позивачем та відповідачем відсутній спір про розірвання Договору оренди землі від 07 жовтня 2018 року, оскільки сторони не заперечували щодо можливості розірвання даного Договору та Відповідачем, зі свого боку, було здійснено захід врегулювання даних правовідносин, проте Позивачем не було надано жодної відповіді. Просили відкласти судовий розгляд справи. Позивач [PERSON] , згідно поданої заяви, просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Мирогощанське» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. До суду надійшло клопотання представника відповідача - адвоката Савонік Н.І. про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні. Враховуючи, що розгляд справи уже відкладався за клопотанням представника відповідача, суд вважає за належне розглянути справу по суті позовних вимог, на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що в силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції (параграф 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Всі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як визначено ч. 2, 3 ст. 13 Цивільного кодексу України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Згідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 6 ст. 319 Цивільного кодексу України передбачено, що держава не втручається у здійснення власником права власності. Згідно ч. 1, 2 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема, Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Статтею 1 Закону України від 06.10.1998 року (№ 161-XIV) "Про оренду землі" визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до абзацу першого частини першої ст. 792 ЦК України, статті 13 Закону України "Про оренду землі" за договором оренди землі орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Згідно ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря;смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки;ліквідації юридичної особи-орендаря;відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем;набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці;припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянка з кадастровим номером 5621682600:19:001:0169 площею 1 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с.Листвин, Дубенського району, Рівненської області, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №114975488 від 22.02.2018 (а.с. 9). 07 жовтня 2018 року між [PERSON] та ТОВ «Мирогощанське» укладений Договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, кадастровий №5621682600:19:001:0169 площею 1.0 га, в т.ч. ріллі 1.0 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 11-13). Згідно Додатку №1 до Договору оренди землі від 07.10.2018, [PERSON] (орендодавець) передав, а ТОВ «Мирогощанське» (орендар) прийняв в оренду земельну ділянку кадастровий номер 5621682600:19:001:0169 площею 1 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а.с. 14). Згідно п.8 Договору оренди землі орендна плата сплачується орендарем щороку у розмірі 4947,62 грн. за один рік, що становить 6% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. Відповідно до п.28 Договору оренди землі: Права орендодавця, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до п.31 Договору оренди землі, Обов`язки орендаря: своєчасно вносити орендну плату. Згідно з п.36 Договору оренди землі, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором (а.с. 11- 13). 17 лютого 2020 року Позивач звернувся із заявою до Відповідача з проханням виконати обов`язки передбачені Договором оренди землі та повідомити про причини невиконання положень п.8 та п.12 Договору (а.с. 10). Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно положень ст.ст.12, 81 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на вище наведене, суд приходить до висновку, що порушені права [PERSON] підлягають захисту, оскільки він є власником земельної ділянки з кадастровим номером 5621682600:19:001:0169 площею 1 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яку прийняло в оренду ТОВ «Мирогощанський», згідно укладеного 07.10.2018 договору оренди землі, відповідно до умов якого орендна плата сплачується орендарем щороку у розмірі 4947,62 грн. за один рік. Враховуючи, що відповідач користується земельною ділянкою, проте своїх зобов`язань по виплаті орендної плати, згідно укладеного договору оренди, не виконує, вказаний договір необхідно визнати припиненим, земельну ділянку повернути власнику та стягнути заборгованість з орендної плати в розмірі 9895, 24 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі, які складаються із судового збору в розмірі 2522, 40 грн. (по 840, 80 грн. на кожну позовну вимогу).

Outcome: approved