Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Позивач в судове засідання не з?явився, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причину неявки не повідомив. Представник позивача пояснила, що розпорядженнями державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт" за № 18 від 07 вересня 2018 року [PERSON] притягнуто до матеріальної відповідальності за те, що 19 липня 2018 року під час керування краном № 51 здійснив пошкодження скоби лісної стойки вагону № 63278923, в результаті чого підприємство сплатило на користь ПАТ "Українська залізниця" за ремонт пошкодження 1657,25 грн. Разом із тим пояснила, що позивач під час роботи на крані за допомогою грейфера не торкався бортів вагону, відсутня шкода від дій позивача. З посиланням на прийняте рішення за постановою Одеського апеляційного суду від 11 грудня 2020 року в аналогічній справі просить визнати незаконним та скасувати розпорядження державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт" за № 18 від 07 вересня 2018 року про притягнення [PERSON] до матеріальної відповідальності. Зобов?язати державне підприємство "Ізмаїльський морський торговельний порт" повернути [PERSON] стягнуту частину заробітної плати в сумі 1657,25 грн.(одна тисяча шістсот п?ятдесят сім грн. 25 коп.). Стягнути з державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт" на користь [PERSON] судові витрати 2704,80 грн. (дві тисячі сімсот чотири грн. 80 коп.). Представник державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт" проти задоволення позовних вимог заперечує та пояснив, що підприємство сплатило за ремонт вагону після роботи позивача на крані, що у свою чергу стало підставою для винесення розпорядження та стягнення з позивача 1657,25 грн. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору первинної профспілкової організації ВПС "Захист справедливості" працівників Ізмаїльського морського торгового порту", членом якої є позивач пояснив, що вказані роботи за допомогою грейфера передбачають вертикальні підйоми та спуски, що у свою чергу унеможливлюють пошкодження скоби лісної стойки вагону. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору регіональної філії "Одеська залізниця" приватного акціонерного товариства "Українська залізниця" в судове засідання не з?явився, повідомлений про дату, час і м місце судового розгляду. про причину неявки не повідомив. Вислухавши пояснення сторін, суд вважає заявлені позовні вимоги обгрунтованими. У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. Долученою до матеріалів справи доведено, що розпорядженнями державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт" за № 18 від 07 вересня 2018 року [PERSON] притягнуто до матеріальної відповідальності за те, що 19 липня 2018 року під час керування краном № 51 здійснив пошкодження скоби лісної стойки вагону № 63278923, в результаті чого підприємство сплатило на користь ПА "Українська залізниця" за ремонт пошкодження 1657,25 грн. Суд також звертає увагу на те, що будь-яке судове рішення повинно бути направлене на настання відповідних юридичних наслідків, а судовий розгляд повинен мати ознаки ефективності. За наявними доказами суд повинен задовольнити вимоги або ж відмовити в їх задоволенні, належним чином вмотивувавши таке рішення. При цьому, суд у процесі розгляду справи повинен керуватися реальними, а не уявними мотивами ухвалюючи відповідне рішення, унеможливлюючи зловживання сторонами своїх прав, спрямоване на затягування процесу. Відповідно до ст.ст. 1-2, 11-13 ЦПК України сторона, звертаючись до суду з відповідними вимогами, повинна чітко дотримуватися основних засад судочинства, враховуючи специфіку відповідного процесу, виконувати свої обов`язки та користуватися наданими їй процесуальними правами, не допускаючи при цьому зловживання ними. Окрім вказаного суд зауважує, що цивільний процес має змагальний характер, а тому на сторону покладається відповідний набір процесуальних обов`язків, в тому числі щодо надання необхідних доказів стосовно спірного питання, включно з власного ініціативою в процесі збирання цих доказів. Виконання позивачем вказаних робіт не заперечується, що у відповідності до вимог ст. 82 ч.1 ЦПК України є підставою для визнання таким, що не підлягає доказуванню. Постановою від 11 грудня 2020 року Одеського апеляційного суду за аналогічними обставинами за апеляційною скаргою [PERSON] визначено про відсутність доказів, які покладають на позивача обов?язок у порядку, передбаченому ст. 130 КЗпП України відшкодувати підприємству завдану шкоду. До матеріалів справи не долучені докази того, що між позивачем та відповідачем укладено угода про покладення на працівника матеріальної відповідальності, встановленої ст. 130 КЗпП України, а отже відсутні правові підстав для утримання коштів із заробітної плати працівника. В даному випадку шкода завдана третій особі яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору регіональної філії "Одеська залізниця", що передбачає стягнення в порядку регресу. Разом із тим до матеріалів справи не долучені докази, які підтверджують наявність в діях позивача порушень інструкції по охороні праці №4 (машиніст крана), зокрема відхилення стріли і канатів, а також навал грейфером на борт вагону. Вказані обставини є такими, що постановою від 11 грудня 2020 року Одеського апеляційного суду за аналогічними обставинами визнані такими, що є підставою для задоволення позовних вимог. Представник відповідача визнав доведеним факт стягнення з позивача 1657,25 грн., що у свою чергу є підставою для повернення. Відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України розподіляються судові витрати, з урахуванням чого на користь позивача стягуються судові витрати 704,8 грн. та 2000 грн. витрат на правничу допомогу, що загалом складає 2704,80 грн.

Outcome: approved