Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , в інтересах якої діє мати [PERSON] , треті особи: служба у справах дітей Турківської районної державної адміністрації Львівської області, Нижньояблунська сільська рада Турківського району Львівської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] . Позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] та є одинокою людиною, дружини та родичів немає, є інвалідом 3-ої групи загального захворювання. У 2009 році він віднайшов свою племінницю [PERSON] , яка проживала в іншій місцевості. Після тривалого спілкування [PERSON] пообіцяла доглядати його в старості, але умовою було те, щоб її з її неповнолітньою дочкою зареєструвати у його будинку, що дитина буде ходити до школи і має бути зареєстрована в даній місцевості. Відтак, він 08.09.2009 року зареєстрував свою племінницю з її малолітньою дочкою [PERSON] у своєму житловому будинку. До серпня 2014 року відповідачі проживали з ним, однак зовсім не допомагали йому по господарству, не доглядали його, не оплачували комунальних послуг, тощо. Більше того, [PERSON] неодноразово піднімала на нього руку. З серпня 2014 року відповідач [PERSON] забрала дочку [PERSON] і переїхала в інше місце проживання. Місце їх перебування йому не відоме та зв`язку з ними немає. Він проживає сам, йому допомагають сусіди за відповідну плату, він не може отримати субсидію через прописку відповідачів, а тому змушений звернутися з позовом до суду. Крім того, позивач не може розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Прописка відповідачів у його житловому будинку унеможливлює реалізувати його право на укладення договору дарування чи купівлі-продажу, чи договору довічного утримання, тощо. Той факт, що відповідачі не проживають у житловому будинку позивача понад чотири роки, підтверджується актами сільської ради, складеними протягом цього терміну, також це можуть підтвердити односельчани. Те, що ніхто не знає про місце перебування відповідачів, і дитина не відвідує місцевої школи, свідчать відповіді на адвокатські запити від служби у справах дітей, шкіл та сільської ради Відповідачі не проживають у житловому будинку [ADDRESS] з літа 2014 року, а тому просить визнати [PERSON] та її дочку [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . 17.09.2019 року суддею постановлено ухвалу про прийняття до свого провадження та про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Копію ухвали позивачем отримано згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення - 27.09.2019 року, третіми особами Службою у справах дітей Турківської районної державної адміністрації Львівської області\~-\~19.09.2019 року, Нижньояблунською сільською радою Турківського району Львівської області\~-\~20.09.2019 року. Від відповідачів повернулися поштові відправлення з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання" та про порядок розгляду справи відповідачів повідомлено також і шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - сайті Судової влади України. Сторони по справі клопотань про проведення судового засідання з повідомленням сторін не подавали; відповідач [PERSON] , яка є законним представником неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , у встановлений судом строк відзив на позов не подала, клопотань не заявляла. Оскільки, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.05.2016 року. У житловому будинку позивача зареєстровані на проживання його племінниця [PERSON] та її дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за №2487 від 20.11.2017\~року, виданою Нижньояблунською сільською радою Турківського району Львівської області. Згідно актів обстеження за №2443 від 19.07.2016 року, за №2711 від 22.08.2016 року, за №2489 від 20.11.2017 року, за №203 від 16.01.2018 року про те, що відповідачі [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] зареєстровані в житловому будинку позивача [PERSON] , але не проживають. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Нижньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області за №204 від 16.01.2018 року відповідач [PERSON] та її дочка [PERSON] у житловому будинку позивача не проживають з серпня 2014 року. Згідно інформації служби у справах дітей Турківської районної державної адміністрації за №430/01-29 від 07.06.2018 року вбачається, що за неофіційним повідомленням до них поступила інформація, що [PERSON] повернулася до попереднього місця проживання, тобто виїхала за межі району. Згідно інформації опорного навчального закладу Нижньояблунського НВК ЗНЗ I-II ступенів - ДНЗ Турківської районної ради Львівської області за №51 від 08.06.2018 року, [PERSON] , [INFO] у даному закладі не навчалася і не навчається, місце її перебування та місце перебування її матері [PERSON] їм не відоме. Згідно довідки, виданої дирекцією Турківської загальноосвітньої школи\~-\~інтернату I-II ступеня за №47 від 15.06.2018 року про те, що [PERSON] , [INFO] навчалася з 01.09.2012 року по 25.01.2016 року. Мати провідувала її часто, піклувалася про неї. На даний час не навчається у школі-інтернат, місце перебування матері і дитини невідоме. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в частині 3 статті 13 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Так, статтями 317, 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 цього Кодексу, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до статті 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№1, 2, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Поряд з цим, у відповідності до частин 7, 8 статті 7 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Конвенцією "Про права дитини" (ратифікованою Постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27.02.1991) визначено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження (ст.7); жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання (ст.16); дитина має право на освіту на підставі рівних можливостей (ст.28); освіта має бути спрямована на розвиток особи, талантів, розумових і фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі (ст.29). Судом встановлено, що відповідач у справі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає більше одного року, що у свою чергу підтверджено матеріалами справи, а тому є всі підстави визнати її такою, що втратила право на користування даним житловим приміщенням. Також встановлено, що за вищевказаною адресою зареєстрована і неповнолітня дочка відповідача у справі [PERSON] - [PERSON] ,\~ [INFO] , однак підстав для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням не має, оскільки в іншому разі буде порушено її право на проживання у будинку, що у свою чергу передбачено національним законодавством України та Конвенцією "Про права дитини". З урахуванням наведеного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , в інтересах якої діє мати [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Турківської районної державної адміністрації Львівської області, Нижньояблунська сільська рада Турківського району Львівської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - підлягають до часткового задоволення. Згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] . На підставі наведеного вище та

Outcome: partial