Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

До суду з вказаним позовом (з виправленнями та уточненнями (а. с. 38-43, 80-82) звернулась [PERSON], посилаючись на те, що 6 квітня 2017 року групою краєзнавців, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на своїх сторінках та у групах соціальної мережі «ФЕЙСБУК» був розміщений матеріал під назвою «Світлина с. Черепин Таращанського повіту на Київщині часів 1917 року та спогади [PERSON] (1988 - 1974) педагога та суспільно - громадського діяча», спогади очевидців подій 1919 - 1920 -х років на Тетіївщині з вказівкою на джерела. Жодного власного коментаря або оцінки щодо описаних в інформації подій краєзнавцями не було зроблено, в тому числі й нею. Натомість, 7 квітня 2017 року [PERSON] до їх публікації зробив коментар у принизливій формі, в якому звернувся особисто до неї, виклав наступну неправдиву та неперевірену інформацію щодо її ідеологічних переконань, звинувативши у підтримці бандитизму, фашизму та його пропаганді, зазначивши дослівно - „І ще одне питання, [PERSON]. Ви так ревно захищаєте Куравського, що готові навіть фантастику Коваля приймати за факти. Мені особисто просто цікаво: ви що родичі? Чи настільки близькі ідеали бандитизму чи звичайнісінького фашизму? Знаєте чому Америка досягла такого розквіту? Все просто - вони всі американці. Хоча за походженням можуть бути і українцями, і євреями, і німцями. А ви проповідуєте фашизм. Вона вчитель історії з 38 річним стажем, має педагогічне звання «вчитель -методист», на даний момент займає посаду методиста з навчально - виховної роботи районного методичного кабінет, де працює не лише з учнями, а з педагогічними працівниками та керівниками районної галузі освіти. Краєзнавчою діяльністю займається десятки років. Серед відвідувачів соцмереж є її друзі, родичі, учні, їх батьки, діти, внуки і правнуки учасників бойових дій часів Другої світової війни. Звинувачення у причетності до фашизму та його пропаганді є інформацією наклепницькою, образливою, принизливою та такою, що не відповідає дійсності, ганьбить її честь, гідність та ділову репутацію. Після коментаря [PERSON], вона змушена була пояснювати великій кількості людей ситуацію, що склалася, мала можливість звернутися до депутатів Тетіївської міської ради із зверненням, в якому звучала стурбованість щодо соціально-політичної ситуації в місті, оскільки навішування ярликів жителям міста на кшталт «антисеміт», «фашист», «пропаганда фашизму» є неприпустимим та необґрунтованим. Реакцією на її (позивача) виступ 13.04.2017 року на сесії Тетіївської міської ради із зверненням до депутатів міської ради стала публікація 13 квітня 2017 року на сторінці групи «Тетіїв сьогодні» мережі «ФЕЙСБУК» [PERSON], в якій вона звинуватила її сина [PERSON] у проявах «націонал - фашизму». Посипала на її адресу та її сім'ї цілий ряд наклепницьких звинувачень в досить брутальній та образливій формі, зазначивши: «Більше двох десятків років тому, як хороша невістка, Ви забрали до себе стареньких батьків свого чоловіка. Гроші за продану батьківську домівку швиденько проїли, а жити із старенькими тяжкувато! От і пішли до [PERSON] просити квартиру у новобудові. Поплакались на лиху долю і вселились в однокімнатну квартирку. Ви тоді дуже думали про тих, хто роками, десятиліттями стояв у черзі на цю квартиру? Через десяток років Вам замало стало однокімнатної квартири і Ви тишком-нишком "прихватизували" загальнобудинкову територію площею 10,7 кв. м, чим позбавили усіх жителів верхніх поверхів можливості мати працюючий ліфт у девятиповерхівці. Адже, запущений у 2010 році ліфт був зупинений саме через відсутність ліфтера (бо ліфтерна була Вами забрана). Двічі, протягом тижня, рятувати застрягших у ліфті довелось працівникам МНС. І така Ви хороша людина, що прилюдно дозволяєте собі брутальні виходки, щодо мене, матері чотирьох дітей, яких я народила і виховала тут, у цьому місті, всім дала вищу освіту ( двоє ще студенти) і на відміну від Вас, навчила поважати старших і любити своє місто. Я, на Вашу думку, не маю права на 10 м кВ. прибудинкової території, а Ви - маєте повне право втиху захопити 10,7 м. кв загальнобудинкової территорії, знести капітальну стіну, щодня наражаючи на небезпеку усіх жителів, і Ви, при цьому, хороша, мирна жінка, що не хоче війни?.» А в подальших коментарях стверджує про «хамсько - фашистські витівки сім'ї [PERSON]». Викладена [PERSON] інформація є брехливою, принижує не лише її честь і гідність, а й членів її сім'ї, оскверняє пам'ять померлих. Позивач просить суд: - визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порушує права і свободи, принижує честь, гідність та ділову репутацію її (позивача) інформацію, що опублікована [PERSON] в коментарях на сторінці „Oleksandr Oberemok у мережі Facebook (Режим доступу https://www.Facebook.com/profile.php?id=100011160722196) до історичних публікацій, зроблених групою краєзнавців 07.04.2017 року: «І ще одне питання, [PERSON]. Ви так ревно захищаєте Куравського, що готові навіть фантастику Коваля приймати за факти. Мені особисто просто цікаво: ви що родичі? Чи настільки близькі ідеали бандитизму чи звичайнісінького фашизму? ...А ви проповідуєте фашизм»; - визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порушує права і свободи, принижує честь, гідність та ділову репутацію її (позивача), інформацію, подану в публікації [PERSON] на сторінці групи «Тетіїв сьогодні» у мережі «ФЕЙСБУК» (Режим доступу https://www.Facebook.com/grups/15000277423543485 /permalink/1870243999880157/), розміщену 13.04.2017 року, та коментарях до постів читачів сторінки: «...її син, [PERSON], брутально звернувся до депутата [PERSON] - «Говоріть до мене українською мовою!» ... [PERSON] не вважає хамством і проявом націонал - фашизму?»; «Гроші за продану батьківську домівку швиденько проїли, а жити із старенькими важкувато? От і пішли до [PERSON] просити квартиру у новобудові. Ви думали чиїх дітей позбавили даху над головою?», «Через десяток років вам замало стало однокімнатної квартири і Ви тишком - нишком «приватизували» загально будинкову територію..»; «...Депортований хлопчисько хамить шанованій людині, чи те, що його родина втиху загальнобудинкову площу прихопила? Чи те, завдяки родині [PERSON] - цілий будинок не має можливості користуватися ліфтом?... Якраз це і є прояв націонал - фашизму у чистому вигляді, який ніяким чином не ототожнюється з патріотизмом»; «... ліпите до хамсько - фашистських виходок сім'ї [PERSON]?» «[PERSON] вам не АТО в один пост разом з [PERSON], [PERSON], та не працюючим ліфтом і вкраденою загальнобудинковою площею ...»; - зобов'язати [PERSON] спростувати вищевказану недостовірну інформацію, поширену ним на вищезазначеній сторінці „Oleksandr Oberemok у мережі «ФЕЙСБУК» 07.04.2017 р.. у такий же самий спосіб, а саме: у мережі «ФЕЙСБУК» на сторінці „Oleksandr Oberemok»; - зобов'язати [PERSON] спростувати вищевказану недостовірну інформацію, поширену нею на вищевказаній сторінці групи «Тетіїв сьогодні» у мережі «ФЕЙСБУК» 13.04. 2017 р. в такий самий спосіб, а саме: у мережі «ФЕЙСБУК» на сторінці групи «Тетіїв сьогодні». Представник відповідача [PERSON] [PERSON] подав до суду письмові заперечення (а. с. 65-68, 110-111), в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що як на підставу заявленого позову позивач посилається на коментар відповідача до викладеного позивачем в мережі матеріалу «Світлина с. Черепин Таращанського повіту на Київщині часів 1917 року та спогади [PERSON] (1988-1974) педагога та суспільно-громадського діяча». Висновки позивача про приниження її честі та гідності коментарем, поширеним на сторінці „Oleksandr Oberemok у мережі «ФЕЙСБУК» 07.04. 2017 р. є необгрунтованими. Зі змісту вищенаведеної публікації не вбачається, що особою [PERSON] оприлюднено інформацію стосовно позивача, яка тим чи іншим чином принижує її честь, гідність і ділову репутацію. Фактично між учасниками мав місце діалог стосовно їхнього суб'єктивного аналізу певних подій і явищ, які на їхню думку мали місце в минулому. Поширена в інтернет-ресурсі інформація щодо позивача має оціночний характер. Позивач не надала суду жодного допустимого доказу в розумінні ст.ст. 10, 60 ЦПК України, який би свідчив про те, що спірна публікація в інтернет-ресурсі була розповсюджена саме відповідачем [PERSON], а не іншою особою, яка підписалась його іменем. В судовому засіданні відповідач [PERSON]І позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що поширена в мережі Фейсбук 13.04.2017 року інформація не є недостовірною, вона погоджується з нею, оскільки проживає в одному будинку з сином позивачки [PERSON], який дійсно самовільно захопив частину зхагальнобудинкової території в підїзді, що унеможливило жителів будинку користуватися ліфтом. Проте, особисто вона вказану публікацію не розміщувала в інтернет-мережі із своєї сторінки „Татьяна Ильина, хоча дійсно саме їй належить дана сторінка у мережі Фейсбук. Хто відправив дану публікацію та коментарі з її сторінки, їй невідомо, її пароль та логін до вказаної сторінки відомий широкому колу людей. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що 7.04.2017 року прочитав коментар [PERSON] до публікації групи краєзнавців, в якому останній ображав позивача [PERSON], він розмістив коментар на підтримку останньої. Також він читав публікацію та коментарі [PERSON] на сторінці групи „Тетіїв Сьогодні із звинуваченнями на адресу [PERSON], опубліковані 13.04.2017 року. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що 07.04.2017 року на власній інтернет-сторінці в мережі Фейсбук ним була розміщена публікація, автором якої був він, а матеріали зібрані ним та ще трьома краєзнавцями м. Тетіїв, в тому числі і [PERSON], до якої було розміщено наряду з іншими коментарями, коментар [PERSON] з негативною та недостовірною інформацією безпосередньо щодо позивача [PERSON]. Особисто з відповідачем [PERSON] він не спілкувався, проте спілкувався з ним раніше в мережі фейсбук. 13.04.2017 року на сторінці Фейсбук побачив публікацію та коментарі [PERSON] на сторінці групи „Тетіїв Сьогодні із звинуваченнями на адресу [PERSON], про що відразу повідомив останню. Вважає, що це публікація відповідача [PERSON], оскільки вона є журналістом, постійно присутня на сесіях виконкому міської ради, після яких розміщує публікації на вказаній сторінці. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що 7.04.2017 року прочитав коментар [PERSON] до публікації групи краєзнавців, в якому останній звинуватив [PERSON] (колишнього свого вчителя) у проповідуванні фашизму. Дана сторінка належить відповідачу [PERSON], оскільки він на вказаній сторінці описував події щодо сесії міськвиконкому, події, що фактично мали місце в м. Тетіїв. Також він читав публікацію та коментарі [PERSON] на сторінці групи „Тетіїв Сьогодні із звинуваченнями на адресу позивача [PERSON], опубліковані 13.04.2017 року. Саме відповідач [PERSON] писала цю публікацію, є модератором даної групи, була 13.04.2017 року на сесії міськвиконкому, де виступала позивач [PERSON]. На вказаній своїй сторінці [PERSON] розміщувала інформацію також і про його сімю. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача [PERSON], її представника [PERSON] представника відповідача [PERSON] [PERSON], відповідача [PERSON], покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], та дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи, показів свідка [PERSON] встановлено, що 6 квітня 2017 року [PERSON] з [PERSON] та ще двома особами на сторінці „Oleksandr Oberemok у мережі «ФЕЙСБУК» розмістили матеріал про події на Тетївщині в роки української національної революції та боротьби за збереження української державності на початку 20 століття, в т. ч., спогади [PERSON] - педагога та суспільно-громадського діяча» (а. с. 10-12). З фотокопії скріншоту сторінки „Oleksandr Oberemok (а. с. 13) встановлено, що 7 квітня 2017 року особою з іменем „Олександр Коцеруба на сторінці „Oleksandr Oberemok у мережі „Фейсбук (Режим доступу https://www.Facebook.com/profile.php?id=100011160722196) до вказаної вище публікації зроблено коментар наступного змісту: «Як файно з [PERSON] та до Куравського мову перевели. Але якщо вже й так, то розкажіть мені: а де власне факти. Свідчення людини, що покинула Тетіїв у 1919 році за рік до погрому? Чи є це історичним фактом? .... Тепер щодо Куравського. А коли, власне він боровся за Україну? ....... І ще одне питання, [PERSON]. Ви так ревно захищаєте Куравського, що готові навіть фантастику Коваля приймати за факти. Мені особисто просто цікаво: ви що родичі? Чи настільки близькі ідеали бандитизму чи звичайнісінького фашизму? Знаєте чому Америка досягла такого розквіту? Все просто - вони всі американці. Хоча за походженням можуть бути і українцями, і євреями, і німцями. А ви проповідуєте фашизм..» (а. с. 13). Позивач на підтвердження доказу, що вищевказаний коментар розміщений саме відповідачем [PERSON], надала фотокопії скріншоту із сторінки з інформацією про особу, яка зареєструвала цю сторінку, назвалась іменем „Олександр Коцеруба та розмістила своє фото (а. с. 87, 130). Проте, факт розміщення даного коментаря саме відповідачем, представник останнього в судовому засіданні та в письмових запереченнях не визнав, позивач же із її представником суду належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеного факту не надали. З фотокопії скріншоту сторінки групи „Тетіїв Сьогодні (а. с. 14-18) встановлено, що із сторінки „Татьяна Ильина 13 квітня о 19 год. 20 хв. на сторінці відкритої групи „Тетіїв Сьогодні у мережі Фейсбук (Режим доступу https://www.Facebook.com/grups/15000277423543485 /permalink/1870243999880157/) розміщено публікацію та в подальшому на коментарі інших осіб до цієї публікації надано свій коментар та відповідь, з зазначенням в них наступних відомостей: „Сьогодні відбулась двадцята сесія міської ради сьомого скликання. Сесія почалась неординарно - до відкриття, без відповідної реєстрації, порушуючи регламент слово взяла ( за клопотанням [PERSON]) [PERSON]. В своїй промові вона палко доводила, що ніяким чином не проявляла націонал-фашистських закликів у своїх публікаціях на сторінці [PERSON]. Що публікувались виключно історичні відомості часів 1917-1922 років, без будь-яких коментарів сьогодення. А посадова особа [PERSON] звинуватила її та її сина в неофашистських поглядах. Крім того, [PERSON] вимагає звіту [PERSON], як керівника відділу зовнішньо-економічних відносин і взагалі, вона гарно виховала своїх дітей, хоч вони і не дякують їй за це. Щодо цього у мене було єдине запитання до [PERSON] - на 18 сесії, у присутності тих самих депутатів, що й наразі сиділи у сесійній залі, її син [PERSON] брутально звернувся до депутата [PERSON] - "Говоріть до мене українською мовою!" (дослівно). [PERSON] не вважає хамством і проявом націонал фашизму? Чи це, на її думку - гарне виховання? ... То може почнемо із себе? Більше двох десятків років тому, як хороша невістка, Ви забрали до себе стареньких батьків свого чоловіка. Гроші за продану батьківську домівку швиденько проїли, а жити разом із старими тяжкувато! От і пішли до [PERSON] просити квартиру у новобудові. Поплакались на лиху долю і вселились в однокімнатну квартирку. Ви тоді дуже думали про тих, хто роками , десятиліттями стояв у черзі на цю квартиру? Ви думали, чиїх дітей позбавили даху над головою? Так само, як і зараз - я сказала - і тільки це - правда! Через десяток років Вам замало стало однокімнатної квартири і Ви тишком - нишком "прихватизували" загальнобудинкову територію (калясочну) площею 10,7 кв.м, чим позбавили усіх жителів верхніх поверхів можливості мати працюючий ліфт у дев"ятиповерхівці. Адже, запущений у 2010 році ліфт був зупинений саме через відсутність ліфтера (бо ліфтерна була Вами забрана). В коментарі та відповіді на інші пости на вищевказану публікацію зі сторінки «Татьяна Ильина» розміщено відомості з зазначенням у них наступних висловлювань «депортований хлопчисько хамить шановній людині, чи те, що його родина втиху загальнобудинкову площу прихапила? Чи те, що завдяки родині [PERSON] цілий будинок немає можливості користуватись ліфтом? ... про який патріотизм іде мова, коли саме із-за таких висловлювань „Україна - для українців", „Розмовляю лише по українськи" - ми втратили російськомовний Крим, втрачаємо, наразі. Донбас, ввійшли в першу десятку країн нерекомендованих для відвідування туристами. [PERSON] - по-вашому, патріотизм? Якраз це і є прояв націоналфашизму у чистому вигляді, який ніяким чином не ототожнюється з патріотизмом, „Чого ви родину [PERSON] ліпите до хамсько-фашистських виходок сімї [PERSON]?, «[PERSON] вам не АТО в один пост разом з [PERSON], [PERSON], та не працюючим ліфтом і вкраденою загальнобудинковою площею тулити». Зі скріншоту сторінки відкритої групи „Тетіїв Сьогодні вбачається, що адмінстраторами вказаної інтернет-сторінки є дві особи з іменем: [PERSON] та Alena Kotseruba, модераторами 8 чоловік, в т. ч., [PERSON] (а. с. 89). Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що вона дійсно є лише модератом вказаної групи, сторінка з іменем [PERSON] належить їй. Статтею 55 Конституції передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація, ім'я (найменування), інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до положень ст. 28 Конституції України, ч. ч. 1, 2 ст. 297 ЦК України кожному гарантується право на повагу до його честі й гідності; гідність і честь фізичної особи є недоторканими. Як зазначено в пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи» чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (ч. 1 ст. 34). Разом з тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. У зв'язку з цим частиною 4 статті 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Згідно ч. 1 ст. 200 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. За ч. 2 ст. 200 ЦК України суб'єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права.\~ Як вбачається з роз'яснень, які містяться у п. 15 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. За змістом ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Реалізація такого права і є основною метою звернення за захистом, хоча про можливість вимагати відшкодування завданої поширенням неправдивої інформації, шкоди також стоять ряд питань, які підлягають до зясування в судовому засіданні, а саме питання доказів для реалізації права захисту у судовому порядку саме фізичною особою, так як лише людині притаманні почуття, внутрішні переживання, породжені внаслідок приниження чи образи, несправедливих звинувачень або наклепу щодо неї. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України, розяснень вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 (п. 18) обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, однак позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а суд в свою чергу дає оцінку цим доводам. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Відповідно до п. 12 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК). Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Щодо вимог позивача до відповідача [PERSON] слід зазначити, що на час розгляду справи в суді представник відповідача [PERSON] [PERSON] заперечує факт належності відповідачу вищевказаної сторінки з іменем „Олександр Коцеруба та факт поширення відповідачем 07.04.2017 року вищевказаної оскаржуваної інформації про позивача. Позивачем та її представником до початку розгляду справи по суті не заявлялось жодних клопотань про проведення експертних досліджень з метою встановлення автора вищевказаного коментаря, розташованого на сторінці „Oleksandr Oberemok в соціальній мережі «Facebook» та клопотань про залучення до участі в справі в якості належного відповідача адміністрації соціальної мережі. Встановлено, що доменне ім'я facebook.com є приватним доменним іменем другого рівня в домені соm, який є загальним доменом верхнього рівня. Доменне ім'я facebook.com не відносяться до українського сегменту Інтернет. Адміністрування цих доменних імен в Україні не здійснюється. Як зазначено вище, особою з іменем [PERSON] було розміщено 7 квітня 2017 року вищевказаний коментар до вищезазначеної публікації на сторінці „Oleksandr Oberemok (а. с. 13). Свідок [PERSON] суду показав, що адміністратором вказаної сторінки є він. Проте, вказаний свідок та інші залучені позивачем до справи свідки [PERSON], [PERSON] дали свідчення лише по суті зазначеної інформації, а не щодо підтвердження її поширення саме відповідачем [PERSON]. Отже, доказів на підтвердження належності сторінки «Олександр Коцеруба» в інтернет-ресурсі «Фейсбук» відповідачу [PERSON], представник якого постійно заперечував стосовно належності своєму довірителю зазначеної сторінки, скріншоти якої додано до справи в якості письмових доказів (а. с. 87, 130), та відповідно щодо того, що вищевказана інформація поширена 07.04.2017 року в соціальній мережі «Facebook» на сторінці „Oleksandr Oberemok саме відповідачем [PERSON], позивачем та її представником не надано. Виходячи з цього, суд приходить до висновку про відсутність підстав і для задоволення вимог [PERSON] до відповідача [PERSON] про визнання недостовірною даної інформації та зобов'язання її спростувати. Щодо вимог позивача до відповідача [PERSON], суд вважає, що вищевказана інформація, поширена 13.04.2017 року відповідачем [PERSON] із своєї сторінки «Татьяна Ильина» у соціальній мережі «Фейсбук» на сторінці групи «Тетіїв Сьогодні». Доказом цього є фотокопії скриншотів сторінки групи «Тетіїв Сьогодні» (а. с. 89, 132) та сторінки [PERSON] (а. с. 88, 131), яка належить відповідачу [PERSON] Остання в судовому засіданні підтвердила належність їй вказаної сторінки, відправлення з її сторінки даної вищевказаної публікації та коментарів, проте, зазначила, що особисто вона не розміщувала їх зі своєї сторінки, хоча повністю погоджується з даною інформацією, оскільки проживає в одному будинку з сином позивачки [PERSON], який дійсно самовільно захопив частину загальнобудинкової території в підїзді. Докази, які б спростовували, що така інформація викладена не відповідачем [PERSON] в матеріалах справи відсутні, зокрема остання не надала доказів, що вона зверталась до власника інтернет-сторінки сайту «Facebook» про спростування, що вказана інформація нею не надавалась, або ж про розміщення повідомлення про це на сторінці «Тетіїв Сьогодні». Свідок [PERSON] підтвердив, що відповідач [PERSON] була присутня на сесії міськвиконкому 13.04.2017 р., і намагалась завдати питання [PERSON], інформація про що була викладена у публікації [PERSON]. Свідок [PERSON] показав, що [PERSON] є журналістом, постійно присутня на сесіях виконкому міської ради, після яких розміщує публікації на вказаній сторінці. З показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], пояснень позивача [PERSON] встановлено, що вона в даний час працює методистом в Тетіївському районному відділі освіти, є вчителем історії, займається краєзнавчою роботою. Вказане не оспорюється відповідачем [PERSON] В пункті 19 вищевказаної постанови Пленуму ВСУ № 1 від 27.02.2009 року зазначено, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та зясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до змісту статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Зокрема, у справі Лінгенса проти Австрії (12/1984/84/131), Страсбург, 08 липня 1986 року, Європейським судом з прав людини було зазначено, що свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 Конвенції, свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе (§ 41). Позивачем [PERSON] на підтвердження факту правомірного отримання квартири її свекрухою надано рішення виконкому Тетіївської міської ради, відповідно до якого було взято на квартоблік [PERSON] з сімєю для забезпечення житлом на загальну чергу (а. с. 90), на підтвердження непричетності її (позивача) родини щодо того, що в будинку по вул. Злагоди, 18 а в м. Тетіїв Київської області не працюють ліфти, надано довідку Комунального підприємства „Житлокомунсервіс від 18 травня 2017 р. за № 15, відповідно до якої причиною несправності ліфтів в даному будинку є відсутність коштів (а. с. 91). Відповідачем [PERSON] на підтвердження факту самовільного зайняття сином позивача частини загальнобудинкової площі в зазначеному будинку, де також проживає і вона, надано суду акт комісії виконкому Тетіївської міської ради від 23 жовтня 2017 р. по обстеженню загальнобудинкової площі в будинку (а. с.113-114), відповідно до якого комісією виконавчого комітету Тетіївської міської ради на підставі заяви [PERSON] щодо захоплення [PERSON] загальнобудинкової території площею 10,7 кв. м в багатоквартирному житловому будинку по вул. Злагоди, 18-а в м. Тетієві при проведені обмірів загальнобудинкової площі в підїзді № 1 даного будинку встановлено, що її розмір на даний час становить 5,9 кв.м, а згідно поверхового плану будинку має становити 16,6 кв.м, на першому поверсі підїзду відсутнє допоміжне приміщення колясочної площею 10,7 кв.м. Згідно довідки КП «Житлокомунсервіс» від 23.10.2017 року № 72 [PERSON] сплачує квартирну плату за 48,0 кв.м., хоча проживає у однокімнатній квартирі загальною площею 36,8 кв.м (згідно довідки БТІ). З огляду на вищевикладене, характер використання мовно-стилістичних засобів та всього змісту всієї вищевказаної публікації, розміщеної 13.04.2017 року відповідачем [PERSON] на сторінці групи «Тетіїв Сьогодні» у мережі Фейбук (а. с. 14-15) та її коментарів (відповіді) на пости інших користувачів до даної публікації (а. с. 16-18), суд вважає, що висловлювання на адресу позивача, її сина та родини «...її син, [PERSON], брутально звернувся до депутата [PERSON] - «Говоріть до мене українською мовою!» «Гроші за продану батьківську домівку швиденько проїли, а жити із старенькими важкувато? От і пішли до [PERSON] просити квартиру у новобудові», «Ви думали чиїх дітей позбавили даху над головою?», «Через десяток років вам замало стало однокімнатної квартири і Ви тишком - нишком «прихватизували» загальнобудинкову територію...», «...Депортований хлопчисько хамить шанованій людині, чи те, що його родина втиху загальнобудинкову площу прихопила? Чи те, що завдяки родині [PERSON] - цілий будинок не має можливості користуватися ліфтом?, «[PERSON] Вам не АТО в один пост разом з [PERSON], [PERSON], та не працюючим ліфтом і вкраденою загальнобудинковою площею тулити» є оціночними судженнями, які спростуванню не підлягають. Проаналізувавши вищевказані тексти [PERSON], в яких розповсюджені зазначені оскаржувані відомості, та характер висловлювань, суд прийшов до висновку, що вони за своєю суттю є критичною оцінкою дій позивача та членів її родини. Щодо інформації, опублікованої [PERSON] відносно позивача та її родини, з зазначенням по відношенню до них наступних висловлювань «[PERSON] не вважає хамством і проявом націонал - фашизму?» "Якраз це і є прояв націонал - фашизму у чистому вигляді, який ніяким чином не ототожнюється з патріотизмом"; "хамсько - фашистських виходок сім'ї [PERSON]?"... слід зазначити наступне. Відповідно до «Сучасного тлумачного словника української мови» фашизм - політична течія, що виникла в низці країн після Першої світової війни, в основі якої лежить ідеологія культу сильної особистості, агресивного шовінізму та расизму. Відповідно до енциклопедії «Кругосвіт», фашизм політологічний термін, який є охоплюючим найменуванням специфічних правих політичних рухів, їх ідеології, а також політичних режимів та рухів. Націонал-фашизм - одна з форм сучасного націоналізму, що виявляється в крайній агресивності і деструктивності, шаленому етнократизму і сепаратизмі деяких національно-політичних рухів і націоналістичних режимів влади (Тлумачний словник суспільствознавчих термінів 1999 [PERSON]). Відповідачем [PERSON] не надано будь-яких доказів щодо наявності фактів, що могли б свідчити про прояв націонал-фашизму в діях позивача, членів її родини. З урахуванням викладеного суд вважає, що фрагменти вказаних вище оскаржуваних текстів, адресованих відносно позивача та її родини: «[PERSON] не вважає хамством і проявом націонал - фашизму?», «Якраз це і є прояв націонал - фашизму у чистому вигляді»; «хамсько - фашистських виходок сім'ї [PERSON]?», розміщених відповідачкою [PERSON] на сторінці групи «Тетіїв Сьогодні» містять інформацію негативного характеру щодо особи позивача [PERSON] та її родини, та вказана інформація представлена у вигляді твердження, а не оціночного судження, принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача з точки зору принципу людської моралі, її соціальної оцінки як особи в очах оточуючих, оцінки її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових та громадських обов'язків; вказана інформація стала доступна третім особам, а тому вимоги позивача в частині визнання недостовірною даної інформації підлягають задоволенню. Разом з тим, подана [PERSON] із своєї сторінки зазначена інформація була поширена 13.04.2017 року та 14.04.2017 року на сторінці групи «Тетіїв Сьогодні», адміністраторами якої є дві особи з іменами [PERSON] та Alena Kotseruba. Позивачем не залучено до участі в справі в якості співвідповідачів власників вказаної інтернет-сторінки. За наведених обставин суд вважає, що в задоволенні позову в частині зобовязання спростувати вищевикладені відомості шляхом спростування їх у соціальній мережі «Фейсбук» на сторінці групи «Тетіїв сьогодні» слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON]. на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 320 грн.

Outcome: partial