Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

24.11.2016 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі представника звернувся до суду з цим позовом до [PERSON], в якому вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.08.2013 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 3 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач своїх зобов'язань належним чином не виконав і не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору і станом на 31.10.2016 року має заборгованість у сумі 23 592,14 грн. Позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судовий збір у сумі 1 378,00 грн., сплачений ним при подачі позовної заяви. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просив їх задовольнити, а також просив розглянути справу у його відсутність, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом надіслання судових повісток рекомендованим поштовим відправлення за адресою його реєстрації. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст.74 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди представника позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] дійсно був укладений договір № б/н від 22.08.2013 року, відповідач отримав кредит у розмірі 3 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами банку", складають між ним та банком договір, що підтверджується відповідним підписом в анкеті-заяві. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.ст.526,1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається та позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п.2.1.1.5.5 Умов, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використовування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту ( п.1.1.2.7 Умов). Згідно п.2.1.1.7.6 Умов, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.525, ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики в розмірі, що передбачено договором. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.598, 599 ЦК України, зобов'язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. В матеріалах справи відсутня заява відповідача, якою б він інформував банк про припинення дії договору, заперечень стосовно вимог позивача відповідач на час розгляду справи не надав. Впродовж дії кредитного договору відповідачем було порушено вимоги вказаного договору, щодо своєчасності сплати кредиту, відповідач неналежним чином та не у повному обсязі виконував свої зобов'язання за вищезазначеним кредитним договором, у зв'язку із чим, згідно розрахунку станом на 31.10.2016 року заборгованість позичальника складає суму у розмірі 23 592,14 грн., яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом у сумі 3 532,93 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 18 459,58 грн.; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1 099,63 грн. - штраф (процентна складова). Відповідачем вказаний розрахунок не спростований. Доказів погашення заборгованості суду не надано. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання, заборгованість за договором не погашає. Зважаючи на вищевикладене суд прийшов до висновку, що позов ПАТ КБ "ПриватБанк" в частині стягнення заборгованості за кредитом у сумі 3 532,93 грн., а також заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 18 459,58 грн., які є винагородою банку, передбачені кредитним договором, а тому підлягають стягненню з боржника всього 21 992,51 грн. Щодо стягнення неустойки суд враховує наступне. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Суд враховує положення статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до яких на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та 05.11.2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р, до таких населених пунктів було віднесено і місто Бахмут (до 18.02.2016 року Артемівськ) Донецької області, де зареєстрований відповідач. Вказане розпорядження було зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р. Розпорядження від 05 листопада 2014 року №1079-р. було оскаржено ТОВ «ТАР АЛЬЯНС» до суду в порядку адміністративного судочинства. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року, розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р було визнано не чинним. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 липня 2015 року вказані судові рішення скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. Розпорядження втратило чинність на підставі Розпорядження КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з цим переліком м. Бахмут (до 18.02.2016 року Артемівськ) Донецької області увійшло до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно матеріалів справи (паспортних даних відповідача (арк.с.32), [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. З огляду на вищевказане, у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь Банку штрафів: 500,00 грн. фіксована частина, 1 099,63 грн. - процентна складова, слід відмовити. Для звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1378,00 грн. Оскільки позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" щодо стягнення заборгованості задоволені частково, тому суд в порядку ст.88 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат пропорційно сумі задоволених позовних вимог 21 992,51*1378/23592,14=1284,57 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial