Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до Чорнобаївської селищної ради (далі - відповідач) про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому земельну ділянку та житловий будинок з надвірними спорудами. Спадщину [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , яка подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка не встигла при житті оформити свої спадкові права. Позивач прийняла спадщину своєї матері, так як вчасно подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, проте позбавлена можливості оформити свої спадкові права на спадкове майно, оскільки правовстановлюючі документи на нього відсутні. У зв`язку з цим позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку та житловий будинок з надвірними спорудами. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. У підготовче засідання сторони не з`явилися. Представник позивача подав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач надіслав листа, в якому погодився з позовом та просив розглянути справу за відсутності його представника. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 04 липня 2016 року серії [NUMBER] (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на: - земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,5850 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка належала йому на підставі державного акта серії ЯА № 471840 від 27 липня 2005 року, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 16). - будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Чорнобаївської селищної ради від 25 лютого 2021 року [ADDRESS] , перейменована на [ADDRESS] (а.с. 14). Згідно з довідкою Чорнобаївської селищної ради від 25 лютого 2021 року № 190, [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . В господарстві проживав з дружиною [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 02 квітня 2021 року (вих. № 103-01/16), що надійшов у відповідь на запит суду, після смерті [PERSON] подано заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори від імені [PERSON] [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 18 червня 2020 року серії [NUMBER] (а.с. 11). Позивач є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією виданого повторно свідоцтва про народження від 24 липня 2013 року серії [NUMBER] (а.с. 8), та копією свідоцтва про укладення шлюбу від 17 листопада 1979 року серії [NUMBER] , згідно з яким позивач після укладення шлюбу змінила дівоче прізвище " [PERSON] " на шлюбне прізвище " [PERSON] " (а.с. 9). Згідно з довідкою Чорнобаївської селищної ради від 15 лютого 2021 року № 156, [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В господарстві проживала одиноко (а.с. 13). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 02 квітня 2021 року (вих. № 103-01/16), що надійшов у відповідь на запит суду, після смерті [PERSON] подано заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори від імені [PERSON] . Водночас листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 19 лютого 2021 року (вих. № 52/02-16) позивачу повідомлено про відсутність у спадковій справі [PERSON] правовстановлюючих документів на спадкове майно, та роз`яснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 24). Таким чином, позивач не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку та житловий будинок з надвірними спорудами, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на них. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті, тобто [INFO] , а після смерті [PERSON] - [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги, вчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку та житловий будинок з надвірними спорудами, оскільки правовстановлюючі документи на них відсутні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.380 ЦК України житловий будинок є об`єктом права власності. Згідно ст.79 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути об`єктом права власності. За приписом ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved