Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

У лютому 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача приватного підприємства "Будінвестмонтаж" (далі ПП «Будінвестмонтаж») про визнання майнових прав. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 28 квітня 2005 року між нею та АТЗТ "ДВК" було укладено договір на участь у пайовому будівництві №63-03/С-2, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався прийняти позивача у пайове будівництво житлового будинку [ADDRESS] та ввести будинок в експлуатацію у третьому кварталі 2006 року, а [PERSON], в свою чергу, взяла на себе обов'язок сплатити грошові кошти за об'єкт інвестування - однокімнатну квартиру [ADDRESS] у строки та в порядку, визначені договором. АТЗТ "ДВК" за договором від 02 березня 2009 року №1/09 передало функції замовника будівництва житлового будинку [ADDRESS] ПП "Будінвестмонтаж". На підставі укладеної між [PERSON] та ПП «Будінвестмонтаж» додаткової угоди від 12 травня 2011 року внесено зміни до договору на участь у пайовому будівництві від 28 квітня 2005 року №63-03/С-2 щодо запланованої дати введення в експлуатацію об'єкта будівництва, а також збільшено планову загальну площу об'єкта інвестування до 47,80 кв м. На виконання умов договору [PERSON] сплатила грошові кошти у сумі 107 812, 60 грн. Проте у строк, визначений договором, відповідач взяті не себе зобов'язання не виконав, не ввів в експлуатацію будинок [ADDRESS]. Позивач зазначила, що відповідач не визнає її майнові права на об'єкт інвестування - однокімнатну квартиру [ADDRESS], а тому просила суд визнати за нею майнові права в судовому порядку. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлений позов та просили суд його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, відповідач про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача та його представника, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача і його представника, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про інвестиційну діяльність" (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях та сферах народного господарства, цінні папери, цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об'єкти власності, а також майнові права. Забороняється інвестування в об'єкти, створення і використання яких не відповідає вимогам санітарно-гігієнічних, радіаційних, екологічних, архітектурних та інших норм, встановлених законодавством України, а також порушує права та інтереси громадян, юридичних осіб і держави, що охороняються законом. За приписами ч. 1 ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що між АТЗТ "ДВК" (замовник будівництва) та [PERSON] (інвестор) укладено договір на участь у пайовому будівництві від 28 квітня 2005 року №63-03/С-2, за умовами якого АТЗТ "ДВК" зобов'язалося прийняти [PERSON] у пайове будівництво житлового багатоквартирного будинку [ADDRESS] та ввести будинок в експлуатацію у третьому кварталі 2006 року, а [PERSON], в свою чергу, взяла на себе обов'язок сплатити грошові кошти за об'єкт інвестування - однокімнатну квартиру [ADDRESS] у строки та в порядку, визначені договором (а. с. 7-8). АТЗТ "ДВК" за договором від 02 березня 2009 року №1/09 передало функції замовника будівництва житлового будинку [ADDRESS] ПП "Будінвестмонтаж". Додатковою угодою від 12 травня 2011 року укладеною між [PERSON] та ПП «Будінвестмонтаж» внесено зміни до договору на участь у пайовому будівництві від 28 квітня 2005 року №63-03/С-2 та перенесено заплановану дату введення в експлуатацію об'єкта будівництва на перший квартал 2012 року, а також збільшено планову загальну площу об'єкта інвестування до 47,80 кв м. Так, відповідно до п. 1.4.2. договору на участь у пайовому будівництві від 28 квітня 2005 року №63-03/С-2 сплата коштів за об'єкт інвестування здійснюється на умовах наступного графіку: 1-й етап - фінансування 100 % планової загальної площі об'єкта інвестування, вноситься з моменту фінансування за ціною 2 150, 00 грн. за 1 кв. м. до 15 серпня 2005 року. Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. [PERSON] належним чином виконала взяті на себе за договором на участь у пайовому будівництві від 28 квітня 2005 року №63-03/С-2 зобов'язання, сплативши замовнику будівництва за об'єкт інвестування - однокімнатну квартиру [ADDRESS], грошові кошти у повному обсязі. Натомість відповідач не виконав взяті на себе за договором обов'язки щодо своєчасної здачі в експлуатацію об'єкта будівництва - будинку [ADDRESS] та передачі інвестору документів, необхідних для оформлення права власності на об'єкт інвестування. Ч. 5 ст. 7 Закону України "Про інвестиційну діяльність" (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) інвестору гарантоване право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій. За положеннями ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Правовий аналіз положень ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що майнове право це обумовлене право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, що є необхідними й достатніми для набуття речового права. Виконання зобов'язань за інвестиційною угодою свідчить про вчинення дій, спрямованих на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об'єкт інвестування або набуття майнових прав на цей об'єкт. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність визнати за позивачем майнові права на об'єкт інвестування - квартиру [ADDRESS]. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 243,60 грн. в дохід держави. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст. ст. 6, 15, 16, 190, 526, 627, 629 Цивільного кодексу України, ст. ст. 5, 7 Закону України "Про інвестиційну діяльність" (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) та,

Outcome: approved