Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

31.03.2021р. позивач звернувся до суду з вищевкааним позовом, яким просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропрайм Холдинг" на його користь заборгованість з орендної плати за землю в розмірі 19724,14грн., з яких: 5000грн. - сума єдиноразового платежу, 330,50грн. - 3 % річних, 789,5грн. - відсоток інфляції, 12543грн. - орендна плата, 196,93грн. - 3% річних, 864,21грн. - відсоток інфляції, та судові витрати у розмірі сплаченого судового збору. В обґрунтування позову позивач стверджує, що він на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.12.2016р. за р.№1429 та р.№1430, - є власником двох земельних ділянок: площею 0,614га з кадастровим номером 5121483600:01:002:0697 та площею 2,9229га з кадастровим номером 5121483600:01:003:0096, які розташовані на території Каракуртської сільської ради Болградського району Одеської області. Згідно договору оренди землі від 15.02.2019р., - земельна ділянка була передана ним, позивачем в оренду відповідачу у строкове платне користування- строком на 7 років. Згідно додаткової угоди до цього договору оренди землі - від 14.01.2021р. про внесення змін та доповнень до договору оренди земельної ділянки, - за користування земельною ділянкою була встановлена орендна плата за 2020р. в розмірі 7484,47грн., а, починаючи з 2021р., - орендна плата складається з щорічного платежу, який на дату складання цього договору становить 15484,49грн. Згідно з положеннями договору орендна плата має сплачуватись орендарем орендодавцю щорічно до 30 листопада кожного року дії договору оренди. Крім того, відповідно до п.7 вказаного договору орендна плата складається з єдиноразовою платіжу в розмірі 10000 (десять тисяч гривень) за 1 умовний пай (3.54 га). який сплачується наступним чином: 5000грн. після підписання Договору, та 5000грн. - після здійснення його держаної реєстрації, а також зі щорічного платежу за рік, який на дату укладання договору складав 15484,49грн. з урахуванням обов`язкових платежів, тобто, до сплати - 12543грн. За взаємною згодою сторін орендна плата може виплачуватися у натуральній формі шляхом видачі сільськогосподарської продукції, на вищевказану суму за ринковими цінами на дату внесення орендної плати, але не менш ніж 2900кг. зернових культур та 100кг. соняшникузао кожним договором. Орендна плата сплачується у строк до 30 листопада поточного року. У 2019 році, стверджується у позові, позивачу відповідачем було сплачено 5000грн. після підписання договору. Проте, пунктом 7 договору передбачено, що після реєстрації договору сплачується ще 5000грн. за 1 умовний пай по сільраді (3.54 га), але після реєстрації договору вони позивачу відповідачем не були виплачені. За договором, право оренди, що було зареєстроване 28.03.2019р., - позивач передав в оренду 3.5371га. Тобто він передав в оренду земельні ділянки, які відповідають одному умовному паю. Згідно формулювання «після проведення його державної реєстрації», що вказане в п.7 договору, - зобов`язання сплатити 5000грн. виникло у відповідача 29.03.2019р. Станом на 10.06.2021р. відповідач своє зобов`язання не виконав, - не виплатив позивачу 5000грн. Орендна плата за користування земельними ділянками у 2020 році становить у сумі 12543грн., мала бути сплаченою до 30.11.2020р., але також не була сплачена. Станом на 10 червня 2021 року відповідач своє зобов`язання зі сплати орендної плати не виконав: 12543грн. позивачу не вилатив. Таким чином, заборгованість зі сплати одноразового платежу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 6120 грн. (5789.50+330.50). А заборгованість зі сплати орендної плати з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних складає 12543.00+196,93+864.21=13604.14 грн. Тобто, на думку позивача, Загальна заборгованість відповідача перед ним дорівнює 6120.00+13604.14=19724,14грн. Позивач також повідомляє, що на своє звернення до відповідача з заявою про виплату заборгованості він отримав пропозицію щодо зміни умов договорів оренди землі, з якою він, позивач, не згоден. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду для вирішення даного спору. Позивач [PERSON] надіслав суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду відзив на позов, яким просить залишити позов без задоволення, та до суду не прибув, тому суд ухвалив відповідно до ст.280,287,288 ЦПК України - заочно. Позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, в разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, - фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, а позовні вимоги - задоволенню, але частково, - виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.12.2016р. за р.№1430 та р.№1429 та згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (№№18339744, 18338875 (а.с.5-8) - належать дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: одна - площею 2,9229га з кадастровим номером 5121483600:01:003:0096, та друга - площею 0,61421га з кадастровим номером 5121483600:01:002:0697, - які розташовані на території Каракуртської сільської ради Болградського району Одеської області. 15.02.2019 року між Русинським та ТОВ "Агропрайм Холдинг" було укладено Договори оренди земельних ділянок б/н, які зареєстровані 28.03.2019 за №1134979251214 та №1134930751214 в ДП центр ДЗК (витяґи №161964897 та №161963863, а.с.9-12). Відповідно до п.7 кожного з двох договорів, відповідач узяв на себе зобов`язання орендну плату за землю сплачувати наступним чином: єдиноразово виплатити орендодавцю (позивачу) платіж в розмірі 10000 (десять тисяч гривень) за 1 умовний пай (3.54 га), який сплачується наступним чином: 5000грн. - після підписання Договору, та 5000грн. - після проведення його державної реєстрації, та щорічно виплачувати орендну плату за рік, який на дату укладання договору складав 15484,49грн. але, з урахуванням обов`язкових платежів, - орендна плата до видачі позивачу становила 12543грн. Згідно договорів, за взаємною згодою сторін орендна плата може виплачуватися у натуральній формі шляхом видачі сільськогосподарської продукції, на вищевказану суму за ринковими цінами на дату внесення орендної плати, але не менш, ніж 2900кг. зернових культур та 100кг. соняшнику за кожним договором. У 2019 році, стверджує позивач, йому було сплачено 5000грн. за договором після його підписання, проте, у порушення п.7 договору, після його реєстрації, йому 5000грн. за договір відповідачем сплачено не було, хоча за право оренди було зареєстроване 28.03.2019р. Проте, стверджує позивач, станом на 10.06.2021 року відповідач своє зобов`язання не виконав і 5000грн. позивачу після реєстрації договору не вилатив. Крім того, стверджується у позові, орендна плата за користування земельними ділянками у 2020р. до 30 листопада 2020 року - в сумі 12543грн. теж не була сплачена відповідачем позивачу, і станом на 01 квітня 2021 року відповідач своє зобов`язання зі сплати орендної плати так і не виконав, та 12543грн. позивачу, - не виплатив. Згідно статті 617 ЦК України, не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Відповідач не надав інформації та доказів суду, що в нього були відсутні кошти для оплати орендної плати. Відповідно до статті 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним Кодексом України (далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, ухваленими відповідно до них, а також договором оренди землі. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі», яким визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. За змістом статей 1,13,21 вказаного Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності; під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства; та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному законодавству на час укладення договору оренди. Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1ст.629, ст.410 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами; землекористувач зобов`язаний вносити плату за користування землею. Згідно ст.24ч.1,ст.21 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати; орендна плата за землю - це платіж, який орендатор вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою; розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З наданих суду доказів вбачається, що ТОВ "Агропрайм" є сільськогосподарським підприємством, основним видом якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових та олійних культур (основний) , проте докази щодо неврожаю надані лише стосовно пшениці та ячменю, також - не надано відомостей стосовно площі земель, які були того року засіяні, чим, розмір доходів, тощо. Крім того, згідно п.34 умов обох договорів, що укладені стосовно оренди земельних ділянок позивача з відповідачем, "зміна умов Договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. В разі недосягнення згоди щодо зміни умов Договору, спір розв`язується у судовому порядку". Відповідачем не надано суду доказів наявності судового спору щодо умов вищезазначених договорів оренди, а також - щодо погодження з позивачкою змін цих умов, тому суд дійшов висновку, що виконання відповідачем умов договорів стосовно розміру і строків орендної плати - є обов`язковим, тим більш, з урахуванням того, що наступний рік не був визнаний неврожайним і підприємство мало господарювати на орендованих земельних ділянках з отриманням прибутку; про відсутність прибутку у відповідача у 2019-2021р.р. - відомостей і доказів суду не надано. Тому, оскільки відповідачем належним чином не виконуються взяті зобов`язання за вищевказаним договором оренди з позивачем, та, у зв`язку з чим, ТОВ «Агропрайм Холдинг» має перед позивачем заборгованість із виплати орендної плати за договором оренди двох вищезазначених земельних ділянок, що становлять один умовний пай для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а доказів зворотного (повної або часткової сплати орендної плати) відповідачем суду не надано, на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з виплати орендної плати за користування земельною ділянкою є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, оскільки відповідачем прострочена виконання грошового зобов`язання перед позивачем, є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат, 3 % річних та пені, оскільки, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, на підставі ст. 549 ЦК України боржник за невиконання, або неналежне виконання договірних зобов`язань повинен сплатити неустойку (штраф, пеню). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п.11 Договору, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі 0,3 % від несплаченої суми за кожний день прострочення. Проте, враховуючи, що відповідачем орендна плата позивачці не була сплачена своєчасно не з його вини, враховуючи наявність форс-мажорних обставин у виді засухи, що підтверджено належними доказами, наданими суду, суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню лише в частині стягнення основного боргу без врахування інфляційних та пені. Задовольняючи частково позовні вимоги, на підставі п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України суд має вирішити питання про розподіл між сторонами судові витрати, тому, враховуючи правомірність вимог позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі сплаченого судового збору - 908грн. - в повному обсязі, оскільки це є найменшим розміром судового збору, який позивач змушений був сплатити при зверненні до суду за захистом свого порушеного права. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial