Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок (будинок літ.А-1, веранда - літ. а, веранда - літ. б, ганок - літ. а1, загальною площею 64,90 кв.м., житловою площею 37,40 кв.м, літня кухня літ. Б, сарай літ. В, сарай літ. Г, вбиральня літ. Д, огорожа: №1-ворота з хвірткою, №2 - огорожа, 1958 року побудови. ) [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 2600 кв.м. фонду Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її дядько, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, який за життя залишив заповіт, посвідчений Дергачівською нотаріальною конторою Харківської області 06 травня 2003 року, за реєстровим номером 1-1053. Згідно заповіту все належне [PERSON] майно він заповів їй, [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом на будинок [ADDRESS]. 29 травня 2013 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] було внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 54536468 у спадковому реєстрі. 13 листопада 2013 року приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області внесла постанову, якою у видачі свідоцтва про право власності за заповітом позивачу було відмовлено через її неможливість надати документи, які підтверджують право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами та державну реєстрацію прав померлого [PERSON] на це нерухоме майно. Згідно листа КП «ХРБТІ» № 39 від 07 серпня 2013 року зазначений житловий будинок зареєстровано в по господарській книзі Русько-Тишківської сільської ради за № 1275 і головою господарського двору значиться [PERSON], згідно з довідкою, виданою виконкомом Русько-Тишківської сільської ради № 1390 від 31 липня 2013 року на земельній ділянці знаходяться: житловий будинок А-1, цегляний 1958 року побудови, загальною площею 64,90 кв.м., житловою площею 37,40 кв.м., літня кухня Б, сарай В, сарай Г, вбиральня Д, огорожа № 1,2. Самочинних будівель не виявлено. Вартість майна становить 80999,00 грн. Таку саме інформацію викладено в довідці Виконавчого комітету Русько-Тишківської сільської ради № 1493 від 28 березня 2013 року, крім цього зазначено, що двір відноситься до категорії робочих. Земельна ділянка площею 2600 кв.м. фонду Русько-Тишківської сільської ради. Право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в по господарській книзі сільської ради та тривали фактом володіння цим майном [PERSON], який, згідно копії паспорту був зареєстрований за зазначеною адресою з 1976 року. [PERSON] не оформляв документи на належне йому нерухоме майно та не реєстрував його в органах БТІ, тому позивач, як спадкоємець за заповітом, не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з чим вимушена звернутись до суду. У судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, просила справу слухати за її відсутності. Відповідач Русько-Тишківська сільська рада Харківського району Харківської області в судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи сповіщена належним чином. До суду надійшла заява, відповідно до якої відповідач проти позову не заперечує та просить справу розглядати за відсутності їх представника. Виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Матеріалами справи встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] за архівними матеріалами КП ХРБТІ станом на 31 грудня 2012 року не зареєстровано. На земельній ділянці знаходяться: житловий будинок А-1, цегляний 1958 року побудови, загальною площею 64,90 кв.м., житловою площею 37,40 кв.м., літня кухня Б, сарай В, сарай Г, вбиральня Д, огорожа № 1,2. Самочинних будівель станом на 30 липня 2013 року не виявлено. Вартість майна на день смерті власника становить 80999,00 грн. Згідно довідки виданої виконкомом Русько-Тишківської сільської ради № 1493 від 28 березня 2013 року даний будинок зареєстровано в по господарській книзі Русько-Тишківської сільської ради за № 1275, головою господарського двору значиться [PERSON]. Двір відноситься до категорії робочих. Земельна ділянка площею 2600 кв.м. фонду Русько-Тишківської сільської ради. [PERSON], [INFO], помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15 січня 2013 року серія [NUMBER]. За життя [PERSON] залишив заповіт посвідчений Задоріной Т.В., державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області 06 травня 2003 року, серія ВАК № 142345. Зареєстровано в реєстрі за № 1-1053. Згідно заповіту все належне [PERSON] майно, у тому разі і належний йому житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS], він заповів позивачці [PERSON]. На день відкриття спадщини заповіт був чинним. Позивач [PERSON] своєчасно звернулась до нотаріальної контори, щоб прийняти спадщину. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі 29 травня 2013 року приватним нотаріусом [PERSON] було внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 54336468 у спадковому реєстрі. 13 листопада 2013 року приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області внесла постанову, якою у видачі свідоцтва про право власності за заповітом позивачу було відмовлено через її неможливість надати документи, які підтверджують право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами та державну реєстрацію прав померлого [PERSON] на це нерухоме майно. На ім'я померлого [PERSON] 30 липня 2013 року КП «ХРБТІ» виготовлено технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS]. Згідно роз'яснень п.3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" - відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. З Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990року N 553-ХІІ "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року N 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за N 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року N 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року N 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року N 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року N 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном [PERSON], який згідно копії' паспорту був зареєстрований за зазначеною адресою з 1976 року. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може подати позов до суду про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, чи у разі втрати ним документу, що посвідчує його право власності. Стаття 1216 ЦК України зазначає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, не суперечать закону та підлягають задоволенню.

Outcome: approved