Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Позивач - Акціонерне товариство ( далі АТ) "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» 02.05.2018 звернувся до суду з позовною заявою про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за договором про іпотечний кредит №785 від 07.05.2013 року в загальній сумі 363216,55 грн., а також судового збору у розмірі 5448,25 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та фізичною особою [PERSON] був укладений Договір про іпотечний кредит №785 від 07.05.2013 року. Відповідно до п.2.1-2.3, 3.3 кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику на умовах договору кредит в сумі 200000,00 грн., а позичальник зобов`язався отримати, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надався одноразово в готівковій формі строком на 180 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 05.05.2028 року на придбання об`єкта нерухомості. Позичальник порушив умови кредитного договору, а саме не виконав зобов`язання щодо погашення кредиту та своєчасної сплати процентів за користування кредитом. Банк свої обов`язки, передбачені кредитним договором, виконав повністю та належним чином. Заочним рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 07.11.2018 позовні вимоги ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" задоволені, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за договором про іпотечний кредит №785 від 07.05.2013 року в загальному розмірі 363216,55 грн., судовий збір у сумі 1816,08 грн. з кожного ( а.с. 111-113). 09.10.2020 представник відповідача [PERSON] - адвокат Ходош В.Ю. звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення та клопотанням про застосування строків позовної давності ( а.с. 130-134). Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 28.10.2020 заочне рішення суду від 07.11.2018 скасовано та призначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження ( а.с.148). Представник АТ «Ощадбанк» адвокат Гребенар О.В. надав заяву про збільшення позовних вимог з урахуванням здійснення примусового виконання рішення суду від 07.11.2018, у зв`язку з припиненням нарахування процентів за користування кредитом з моменту набрання законної сили рішенням суду від 07.11.2018, та просив стягнути з відповідачів заборгованість, яка станом на 12.11.2020 - 416862,24 грн., у тому числі заборгованість за кредитом 185473,69 грн., проценти за користування кредитом за період з 01.08.2014 по 01.02.2019- 123162,13 грн., інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом з листопада 2014 по жовтень 2020 в розмірі 26311,48 грн.; інфляційні втрати за прострочення процентів за користування кредитом з серпня 2014 по жовтень 2020 в розмірі 57672,56 грн.; три проценти річних за прострочення боргу за кредитом за період з 03.11.2014 по 11.11.2020 в розмірі 8002,97 грн., три проценти річних за прострочення процентів за користування кредитом за період з 01.08.2014 по 11.11.2020 в розмірі 16239,41 грн. На підтвердження правомірності позовних вимог Банком надаються відповідні виписки по рахункам позичальника, за якими обліковується заборгованість за Кредитним договором за період з моменту видачі кредиту по дату розрахунку заборгованості. Крім того, банк просив стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати по справі у розмірі 6252,93 грн. в рівних частках з кожного ( а.с. 170-192). Представник позивача - Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ „Ощадбанк" - адвокат Гребенар О.В., в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Пояснив, що строк позовної давності не пропущено, оскільки договір про іпотечний кредит містить п. 11.1.2 щодо застосування строку позовної давності тривалістю в 30 років. Аналогічне положення щодо строку позовної давності тривалістю в 30 років міститься і в договорі поруки. Відсотки банком нараховано правомірно відповідно до умов договору. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.1 ст. 1-1 ЗУ "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" (а.с. 224-225). У відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] - адвокат Ходош В.Ю. зазначив, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем пропущений строк звернення до суду про стягнення з відповідачів боргу за кредитом за період з серпня 2014 року по квітень 2015 року. Вважає вимоги про збільшення позовних вимог від 24.11.2020 року безпідставними, оскільки позивач змінив строк дії договору, прийнявши рішення про дострокове повернення кредиту, у такому разі положення абз. 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору, пославшись на правовий висновок, зроблений у Постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 564/4/18. Відповідно вважає, що вимоги позивача про стягнення процентів за користування кредитом з 12.04.2014 року по 01.02.2019 року, а також інфляційних втрат банку та трьох відсотків річних за вказаний період є необґрунтованими. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Ходош В.Ю. пояснив, що оскільки банк в односторонньому порядку змінив строк дії договору, звернувшись з позовом до суду з вимогою про дострокове повернення коштів відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, тому вимоги про усі нарахування відсотків після травня 2018 року задоволенню не підлягають. Щодо строку позовної давності зауважив про те, що оскільки в договорі про іпотечний кредит міститься положення про застосування строку позовної давності тривалістю в 30 років, то позивачем строк позовної давності не пропущений. Суд, вислухавши пояснення представника позивача - адвоката Гребенара О.В., представника відповідача [PERSON] - адвоката Ходоша В.Ю., дослідивши та перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами в обґрунтування позову та його заперечень з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог та відзиву на позовну заяву про збільшення позовних вимог, дійшов наступних висновків. 07.05.2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та фізичною особою [PERSON] був укладений Договір про іпотечний кредит №785 (а.с.35-38). Відповідно до п.2.1-2.3, 3.3 кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику на умовах договору кредит в сумі 200000,00 грн., а позичальник зобов`язався отримати, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит видано одноразово в готівковій формі строком на 180 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 05.05.2028 року на придбання об`єкта нерухомості. Згідно п.3.3.3 кредитного договору позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту та сплату процентів за користування ним щомісячно рівними частинами в розмірі по 1117,32 грн. не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за звітним, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором. Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати процентів здійснити не пізніше дати (терміну) остаточного повернення кредиту, визначеної цим договором. Згідно п.2.5.1. кредитного договору передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 16% річних. Зазначена в цьому пункті договору процентна ставка є фіксованою. Проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного цим договором. При нарахуванні процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день фактичного користування кредитом. Позичальник порушив умови кредитного договору, а саме не виконав зобов`язання щодо погашення кредиту та своєчасної сплати процентів за користування кредитом. Згідно умов пунктів 4.3.1, 4.3.4 кредитного договору позичальник зобов`язався належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з договору. Пунктами 4.2.1, 4.2.2 кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов`язань по цьому договору, при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та процентами чи комісійними винагородами більше ніж на три місяці, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку ( а.с. 35-38). Банк свої обов`язки, передбачені кредитним договором, виконав повністю та належним чином, що підтверджується платіжним дорученням №785 від 07.05.2013 ( а.с.9). У зв`язку з порушенням позичальником кредитного договору в частині своєчасної сплати основної суми кредиту та процентів за користування кредитом, на адресу реєстрації [PERSON] за вихідним №110.20-13/180/2409/2018-12/вих від 10.01.2018 року направлено вимогу про дострокове повернення кредиту за кредитним договором, якою повідомлено про наявність заборгованості за кредитом, необхідність погашення суми заборгованості та попереджено про вжиття банком заходів до захисту порушених прав у порядку передбаченому чинним законодавством України, у разі не сплати всієї суми у визначений банком строк ( а.с. 58-59). На сьогоднішній день вимоги позивача не задоволено, заборгованість не погашена. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором було укладено договір поруки від 07.05.2013 з [PERSON] , [PERSON] (а.с.41-45). Згідно п.п.2.1,2.2,8.2 договору поруки, поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору та додаткових договорів до нього. Поручитель відповідає по зобов`язаннях за кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі що і боржник. У відповідності до п.4.3.4 договору поруки у разі порушення боржником виконання зобов`язання, кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов`язання боржника перед кредитором відповідно до умов цих договорів та законодавства. У зв`язку з тим, що позичальник не виконав зобов`язання щодо погашення кредиту та своєчасної сплати процентів за його користування, банком на адресу [PERSON] та [PERSON] направлено вимоги №110.20-13/183/2410/2018-12/вих від 10.01.2018 року, №110.20-13/184/2417/2018-12/вих від 10.01.2018 року про усунення порушень за кредитним договором та повідомлено про наявну заборгованість за кредитом, необхідність виконання порушеного зобов`язання у 5-денний строк та попереджено про вжиття банком заходів до захисту порушених прав у порядку, передбаченому чинним законодавством України, у разі не сплати всієї суми у визначений банком строк ( а.с.54-57). Заочним рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 07.11.2018 позовні вимоги ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" задоволені, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за договором про іпотечний кредит №785 від 07.05.2013 року в загальному розмірі 363216,55 грн., судовий збір у сумі 1816,08 грн. з кожного ( а.с. 111-113). Згідно п.11 Договору про іпотечний кредит №785 від 07.05.2013 року до всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням цього Договору застосовується строк позовної давності тривалістю 30 років. Враховуючи заяву позивача про збільшення позовних вимог станом на 12.11.2020 заборгованість за договором про іпотечний кредит склала - 416862,24 грн., у тому числі заборгованість за кредитом 185473,69 грн., проценти за користування кредитом за період з 01.08.2014 по 01.02.2019- 123162,13 грн., інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом з листопада 2014 по жовтень 2020 в розмірі 26311,48 грн.; інфляційні втрати за прострочення процентів за користування кредитом з серпня 2014 по жовтень 2020 в розмірі 57672,56 грн.; три проценти річних за прострочення боргу за кредитом за період з 03.11.2014 по 11.11.2020 в розмірі 8002,97 грн., три проценти річних за прострочення процентів за користування кредитом за період з 01.08.2014 по 11.11.2020 в розмірі 16239,41 грн.( а.с. 170-192). Наявність заборгованості та її розмір підтверджено первинними документами бухгалтерського обліку Банку, які роздруковані з електронного носія, інформацією з реєстрів бухгалтерського обліку, що є належним доказом, згідно Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ № 254 від 18.06.2003( діяло на час виникнення правовідносин між сторонами). Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, згідно з якою зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті530,631 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 - 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. Відповідно до умов кредитного договору сторони встановили як строк дії договору 30 (тридцять) років (пункт 11.1.2.), так і строки виконання зобов`язань з погашенням щомісячних платежів, останній з яких і підлягав виконанню у строк не пізніше 05 травня 2028 року (пункт 2.3). Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати визначено щомісячними черговими платежами. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 цього Кодексу). Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). За умовами договору про іпотечний кредит позичальник зобов`язався погашати кредит, сплачувати нараховані проценти Банком на залишок заборгованості за кредитом щомісячно до останнього числа звітного місяця. Останню оплату за тілом кредиту було здійснено 27.06.2014 року, що підтверджується випискою по особовому рахунку ( а.с. 32). Згідно до частини другої статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя статті 264 ЦК). Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Пред`явивши позов до відповідачів 02.05.2018, тобто в межах строку позовної давності, ПАТ «Державний ощадний банк України" перервав позовну давність і вона почалася заново. Отже, кредитор змінив строк виконання основного зобов`язання з 05 травня 2028 року на 02.05.2018. Тобто банк скористався своїм правом, передбаченим частиною другою статті 1050 ЦК України, і змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на те, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом, то після 02.05.2018 позивач не мав можливості здійснювати нарахування процентів. Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 18 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин», за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. За таких обставин позивач має право на стягнення з позичальника у межах строку позовної давності 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу- 2766,76 грн., відсотків- 6197,23 грн. Інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу і відсотків становлять 17599,58 грн. + 36528,60 грн. = 54128,18 грн. Отже, заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Ощадбанк» за кредитним договором №785 від 07.05.2013 у межах строку позовної давності складає 363216,55 грн. (триста шістдесят три тисячі двісті шістнадцять гривень 55 копійок), у тому числі: борг за Кредитом у розмірі 185473,69 грн.; відсотки за користування Кредитом з 01.08.2014 по 11.04.2018 у розмірі 114650,69 грн., інфляційні втрати Банку з листопада 2014 року по лютий 2018 року за прострочення сплати Кредиту у розмірі 17599,58 грн.; інфляційні втрати Банку з серпня 2014 року по лютий 2018 року за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом у розмірі 36528,60 грн.; три проценти річних за прострочення сплати Кредиту з 03.11.2014 по 11.04.2018 у розмірі 2766,76 грн.; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом з 01.08.2014 по 11.04.2018 у розмірі 6197,23 грн. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, Банком при поданні первісної позовної заяви сплачено 5448,25 грн. судового збору. При збільшенні розміру позовних вимог АТ «Державний ощадний банк України» доплачено судовий збір - 804,68 грн. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору 5448,24 грн., тобто пропорційно до розміру задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial