Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Полтавської міської ради, треті особи: Приватний нотаріус [PERSON], Відділ Держземагенства у місті Полтава, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. У судове засідання представник позивача не з'явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, та те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, проте, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також він зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог та просить відмовити в позові. Третя особа Приватний нотаріус [PERSON] у судове засідання не з'явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа управління Держземагенства у м.Полтаві Полтавської області у судове засідання не з'явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без їх участі, в якій зазначив, що при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України справу потрібно вирішувати на підставі наявних у ній даних і доказів. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входила земельна ділянка, що знаходиться в с. Вороніна, садівниче товариство "Берег", площею 0,0749 га, для ведення садівництва. Вказана земельна ділянка була передана [PERSON] у приватну власність відповідно до Рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради за № 110 від 9 квітня 1997 року на виконання Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", однак не була оформлена належним чином. Єдиною спадкоємицею за законом була дружина померлого, мати [PERSON], [PERSON]. Однак, спадщина щодо вказаної земельної ділянки не була оформлена та свідоцтво про право на спадщину на дану земельну ділянку нею отримано не було. [INFO] мати позивача [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. [PERSON], являється єдиним спадкоємцем першої черги за законом. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що знаходиться в с. Вороніна, садівниче товариство "Берег", загальною площею 0,0749 га, для ведення садівництва, позивач звернувся до нотаріальної контори. Однак [PERSON] було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Так як вказана земельна ділянка не була оформлена за життя ні батьком позивача [PERSON], ні матір'ю [PERSON], [PERSON] змушений звернутися до суду для визнання за ним права власності на земельну ділянку, що знаходиться в с. Вороніна, садівниче товариство "Берег", загальною площею 0,0749 га, для ведення садівництва. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті (ст.ст. 1216, 1218 ЦКУ). Згідно із вимогами ст. 1220 ЦКУ, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. [PERSON] являється єдиним спадкоємцем першої черги. Об'єктом спадкування в нашому випадку є земельна ділянка. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності або іншим правовстановлюючим документом (ст. 1225 ЦК України). У відповідності зі ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Оскільки, зазначена земельна ділянка зареєстрована не була, державного акту на землю немає, до автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру відомості не внесені, отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, що знаходиться в с. Вороніна, садівниче товариство "Берег", загальною площею 0,0749 га, для ведення садівництва не представляється можливим. Нормами статті 1276 ЦК України визначено, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Ч.1 ст.1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, що визначені у заповіті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. В ч. 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. За змістом положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, підтвердженими, а отже підлягають задоволенню.

Outcome: approved