Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позов мотивований тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS], в якому зареєстрований її син - [PERSON], однак останній не проживає за даною адресою з 2013 року. За таких обставин позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим вказаним приміщенням. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала та дала пояснення, аналогічні за змістом позовної заяви. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить оголошення на сайті Золочівського районного суду Львівської області. Свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою позивачки, вже більше п"яти років відповідач в квартирі не проживає та не навідується. Місце його перебування невідоме. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є рідною сестрою позивачки, стверджує, що з 2013 року відповідач [PERSON] виїхав з квартири разом з жінкою та дитиною. Речей його там немає. Свідок [PERSON] є головою ОСББ "Шляхи" підтвердила, що [PERSON] не проживає в квартирі близько 5 років. Заслухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка є власницею квартири [ADDRESS]. Вказане підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВА № 609257. З будинкової книги для прописки громадян, що проживають [INFO] вбачається, що в квартирі № 27 прописані : [PERSON], відповідач [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч. 1ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно із ч. 1ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У пункті 39 ППВССУ від 07.02.2014 N 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" зазначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина 1статті 405 ЦК). Таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. Тому стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним застосовуються положення статті 405 ЦК. Відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом, і у цьому випадку положення статей 71,72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. Як вбачається із актів обстеження матеріально-побутових умов квартири [ADDRESS] від 17.11.2017 року, 05.01.2018 року, 29.01.2018 р. , 02.02.2018 року, відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] А в м. Золочеві не проживає, родинних відносин із матір"ю не підтримує, матеріального відношення щодо квартири не надає. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрований, але протягом п"яти років не проживає у вищевказаній квартирі, а позивач у зв'язку з його реєстрацією позбавлений можливості повною мірою володіти, користуватись та розпоряджатися вищезазначеним будинком, чим обмежуються його права як власника згаданого об'єкта нерухомості. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved