Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Яворівського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області, [PERSON] про скасування арешту, накладеного на нерухоме майно. В обгрунтуванні позовних вимог покликається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина за законом, яка складається із 1/4 частина квартири [ADDRESS] . У встановлений законом строк він як спадкоємець першої черги за законом звернувся до приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Карпи Т.В. із заявою про прийняття спадщини, однак під час оформлення спадкових прав йому було повідомлено, що 07.12.2016 року на майно [PERSON] було накладено арешт у виконавчому провадженні №43278786. 13.12.2016 року виконавче провадження №43278786 було закінчено, проте арешт майна [PERSON] не було скасовано. Просить суд скасувати арешт, накладений на майно [PERSON] , відповідно до постанови головного державного виконавця Яворівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Пікули О.Б. про накладення арешту на майно боржника від 07.12.2016 року. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Яворівського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області в судове засідання не з`явився, хоч про дату, час та місце рзгляду справи був належним чином повідомлений, причини своєї неявки суду не повідомив, матеріали виконавчого провадження на вимогу суду не скерував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.280 ЦПК України у разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Згідно ч.2 ст.281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Дослідивши докази наявні в матеріалах справи та матеріали спадкової справи №34/2018, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що згідно з свідоцтва про права власності на квартиру, виданого Новояворівською міською радою 16 січня 1999 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно рішення Яворівського районного суду Львівської області від 10.08.2015 року у справі №460/1386/15-ц [PERSON] визнано безвісно відсутньою з 01.01.1999 року. Як вбачаєтся з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від №157009331 від 20.02.2020 року, 13.12.2016 року було внесено запис на підставі постанови головного державного виконавця Яворівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Пікули О.Б.від 07.12.2016 року про арешт майна боржника [PERSON] 13.12.2016 року головним державним виконавцем Яворівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Пікулою О.Б. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №43278786 на підставі п.3 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з визнанням боржника безвісно відсутнім. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 15.06.2018 року у справі №460/845/17 [PERSON] оголошено померлою на підставі чого Яворівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 27.09.2018 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом. Згідно із спадкової справи №34/2018 15.12.2018 року [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом звертався до приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріальног округу Карпи Т.В. із заявою про прийняття спадщини, однак оформити спадкові прав йому не вдалося з тих підстав, що на майно [PERSON] накладено арешт у виконавчому провадженні №43278786. 02.08.2019 року [PERSON] , який являється стягувачем у виконавчому провадженні № №43278786 звернувся із заявою до Яворівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області про скасування арешту накладеного на майно боржника [PERSON] . Проте з листа Яворівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області №23623 від 09.08.2019 року вбачається, що арешт на майно боржника [PERSON] накладено постановою про арешт майна боржника від 07.12.2016 року по ВП №49621486 з виконання постанови №43178786 від 03.09.2015 року виданої ВДВС Яворівської РУЮ Львівської області про стягнення з [PERSON] 26782,99 грн. виконавчого збору в користь держави. Виконавче провадження 13.12.216 року закінчено на підставі п.3 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження". Арешт не скасовано. Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.41 Конституції України, коже має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. п.3 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Згідно ч.1 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Згідно з ч.ч.4,5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі, від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостійстатті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. Скасувати арешт, накладений на майно [PERSON] , відповідно до постанови головного державного виконавця Яворівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Пікули О.Б. про накладення арешту на майно боржника від 07.12.2016 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved