Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду до відповідача, посилаючись на те, що до 20 серпня 2013 року він працював в ПАТ "Капустянський граніт". У зв'язку із з закінченням строку трудового договору, на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України, був звільнений 20 серпня 2013 року. Позивача зазначає, що в день звільнення відповідачем не було проведено з позивачем розрахунок. 10 березня 2016 року Новоукраїнським районним судом було винесено рішення по справі за № 396/228/16-ц про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі, який було передано на виконання до ВДВС Новоукраїнського РУЮ та на даний час виконано в повному обсязі. Однак, при звільненні з роботи, відповідач проігнорував вимоги чинного законодавства щодо проведення повного розрахунку з вивільнюваним працівником, позивач вважає порушеними його права та просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за період затримки розрахунку заробітної плати за період з 11 березня 2016 року по 13 липня 2016 року в сумі 5275,88 грн. Позивач в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з викладених в позові підстав. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився з невідомих причин. Про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчать судові повістки та поштові повідомлення, які містяться в матеріалах справи. З клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався. В зв'язку з викладеним, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає\~ задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] до 20 серпня 2013 року працював в ПАТ "Капустянський граніт" на посаді «Охоронник», що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці (а.с. 16). У зв'язку з закінченням строку трудового договору, на підставі пункту 2 стаття 36 КЗпП України 20 серпня 2013 року, звільнивсяі з займаної посади. 10 березня 2016 року Новоукраїнським районним судом було винесено рішення по справі за № 396/228/16-ц про стягнення з ПАТ "Капустянський граніт" заборгованість по заробітній платі на користь [PERSON] в сумі 1115,10 грн., який було передано на виконання до ВДВС Новоукраїнського РУЮ. На даний час вказане рішення виконано в повному обсязі, що підтверджується постановою про закриття виконавчого провадження від 06 липня 2016 року (а.с. 12). Позивач звертався із письмовою вимогою до відповідача про проведення остаточного розрахунку по заборгованій заробітній платі, а також просив надати довідку про розмір заробітної плати, із зазначенням в ній розміру середньоденного заробітку. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.\~\~\~\~ Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.\~ Постановою Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці пунктом 20 передбачено, що, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середній заробіток працівника визначається, відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі -Порядок). З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Відповідно до п. 5 розд. ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Згідно приписів ст.ст. 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Так, у відповідності до встановлених правил та вимог, відповідач має сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку з 11 березня 2016 року по 13 липня 2016 року, а саме за: березень 2016 року - 14 робочих днів; квітень 2016 року - 21 робочих днів; травень 2016 року 19 робочих днів; червень 2016 року - 20 робочих днів; липень 2016 року - 8 робочих днів; Згідно довідки № 128 від 01 квітня 2015 року розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] становив 64,34 грн. (а.с. 14). Таким чином з відповідача підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за період затримки розрахунку з 11.03.2016 року (наступний день після винесення рішення) по 13.07.2016 року (день фактичного розрахунку) в розмірі 5275,88 грн (64,34 грн. х 82 робочих днів = 5275,88 грн.). Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати є обгрунтованими та законними, в зв'язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст. 88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати у справі в дохід держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved