Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Заступник військового прокурора Ужгородського гарнізону Крижановський О., в інтересах держави в особі Адміністрації Державної прикордонної служби України звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь навчального закладу 69582,84 грн. в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням у вищому військовому навчальному закладі. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач проходив військову службу в Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Богдана Хмельницького з 6 серпня 2010 року по 27 червня 2014 року на посаді курсанта. 02 березня 2018 року контракт із [PERSON] було розірвано та звільнено з військової служби за п. «и» частини 6 ст.26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» (через систематичне невиконання умов контракту). Під час навчання [PERSON] перебував на повному державному забезпеченні за рахунок коштів Державного бюджету. Відповідно до п.10 ст.25 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом пяти років після закінчення вищого навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до п. «е», «є», «ж». «и» ч.6 ст.26 цього Закону відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, якім підпорядковані ці навчальні заклади, витрати повязані з їх утримання у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених КМ України. За час навчання на утримання відповідача було витрачено кошти в сумі 69582,84 грн 84 коп., які він в добровільному порядку відшкодувати відмовляється, з огляду на що позивач просить його вимоги задовольнити в повному обсязі. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. У відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України суд прийшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін Прокурор Продан О. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Представник Національної академії Державної прикордонної служби України в судове засідання не зявився, однак подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, у визначений судом строку відзиву не подав. А тому суд проводить розгляд даної справи за відсутності належним чином повідомленого відповідача. Представник третьої особи Національної академії Державної прикордонної служби України в судове засідання не зявився, однак подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх в сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що наказом ректора Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького від 08 серпня 2010 року №63-ос відповідач [PERSON] був занесений в списки персоналу курсантів Національної академії на 1 курс за напрямком підготовки «філологія». Наказом ректора Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького від 27 червня 2014 року №272-ос, [PERSON] виключено із списків особового складу Національної академії , у зв`язку з закінченням навчання, вибув для подальшого проходження служби до 94 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України. Відповідач під час навчання у НАДПСУ перебував на повному державному забезпеченні за рахунок коштів Державного бюджету України. Всього державою в особі Адміністрації державної прикордонної служби України на утримання відповідача було витрачено: на грошове забезпечення - 11818,55 грн.; на продовольче забезпечення - 22638,72 грн.; на забезпечення речовим майном - 14829,51 грн.; на медичне забезпечення - 684,19 грн., на житлово-комунальні послуги - 19406,22 грн., проїзд до місця проведення канікулярної відпустки та назад - 205,65 грн., всього на суму 69582,84 грн. Наказом начальника 94 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 02 березня 2018 року №57-ос, [PERSON] звільнено з військової служби в запас на підставі п. «и» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу». Відповідно до умов контракту, у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або не дисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу [PERSON] зобов`язаний відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання). Однак, відповідачем взяті на себе зобов`язання належним чином не виконані, [PERSON] не відшкодував витрат, пов`язаних з його утриманням як курсанта у навчальному закладі, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 69 582,84 грн., про що свідчать відповідні розрахунки. Згідно з розрахунком витрат на утримання у Національній академії Державної прикордонної служби України ім..Б.Хмельницького за період з 06.08.2010 р. по 27.06.2014 р., [PERSON] має заборгованість в розмірі 69 582,84 грн. Згідно п. 10 ст.25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є", «з", "и" пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» № 964 від 12.07.2006 року, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, повязаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, а також оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до п. 1.1 спільного наказу Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної прикордонної служби України, Управління Державної охорони України, Служби безпеки України № 419/831/240/605/537/219/534 від 16.07.2007 року «Про затвердження Порядку розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах», порядок розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, розроблено з метою впорядкування діяльності посадових осіб та органів військового управління щодо відшкодування курсантами, які проходять підготовку на посади осіб офіцерського складу, повязаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі, військовому навчальному закладі, у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість (в даному випадку небажання продовжувати навчання). Згідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 326 Цивільного кодексу України, у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади, в даному випадку Державна прикордонна служба України. Згідно вимог ст. 1166 Цивільного Кодексу України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Національна академія Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького є структурною одиницею Державної прикордонної служби України. Командування академії несе повну відповідальність за збереження та ефективне використання закріпленого за вказаним навчальним закладом майна. Отже, невідшкодування відповідачем витрат, повязаних з утриманням у Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького, є прямою шкодою державі. Оскільки чинність контракту про проходження військової служби (навчання) курсантом (слухачем) [PERSON] достроково припинено, шляхом його розірвання. За цим контрактом відповідачу було надано всі види забезпечення. Чинним законодавством України та умовами контракту встановлений обов`язок відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі. Тому відповідач повинен відшкодувати витрати, понесені Університетом саме за період його навчання у період з 06.08.2010 р. по 27.06.2014 року. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки вони знайшли своє повне підтвердження під час розгляду справи в суді, а не проведення відшкодування витрачених бюджетних коштів на утримання відрахованих з військових навчальних закладів курсантів призводить до порушення економічних інтересів держави. За таких обставин по справі, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість та правомірність заявлених вимог. Судові витрати по справі розподіляються згідно ст. 141 ЦПК України. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved