Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу її та [PERSON] , [INFO] , з 2003 року по [INFO] , змінити черговість на спадкування, прирівняв позивачку до спадкоємців першої черги. На обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що [INFO] помер її цивільний чоловік, [PERSON] , [INFO] . Позивач разом з [PERSON] без реєстрацію шлюбу, а також його матер*ю, [PERSON] , понад 15 років проживали за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира належала на праві власності [PERSON] та [PERSON] Проживаючи разом без реєстрації шлюбу, позивач та [PERSON] не були зареєстровані в інших шлюбах. Позивач хоч і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проте фактично проживала за адресою: [ADDRESS] . Після смерті цивільного чоловіка, позивач знялася з місця реєстрації за адресою: [ADDRESS] , та за згодою [PERSON] 26.06.2018 року зареєструвалася за адресною постійного проживання: [ADDRESS] . Так як мати чоловіка, [PERSON] , вважає позивача дружиною свого сина, то вона на її ім`я зробила заповіт. Факт спільного проживання підтверджується цілим рядом доказів: це і спільне проживання за однією адресою, ведення спільного бюджету, сплатою комунальних та інших обов`язкових платежів. Позивач разом з чоловіком робили ремонт, їздили разом до спільних друзів. Крім того, позивач приймала участь у похованні [PERSON] , звернулась до нотаріальної контори поряд з матір`ю чоловіка про прийняття спадщини. Отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріальної контори позивач не може, так як не може в позасудовому порядку довести факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] . Позивач зазначає, що спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його матір, [PERSON] , позивач є спадкоємцем четвертої черги спадкоємців за законом. Інших спадкоємців [PERSON] не має. Встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивачу необхідно для для отримання спадщини. Позивач вказує, що вона з [PERSON] проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. На час відкриття спадщини чоловіку виповнилося 61 рік. За останні два роки до своєї смерті він тяжко хворів, не міг самостійно піклуватися про себе і потребував від позивача постійної допомоги, а його рідна матір хоча і проживала разом з ними, проте сама потребує сторонньої допомоги у зв`язку з похилим віком, якій на теперішній час виповнилося 90 років. З врахуванням наведеного, вона вважає підставним відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцем [PERSON] першої черги - [PERSON] , яка мала має право на спадкування. Позивач [PERSON] - та її представник - адвокат Крамаренко В.П. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Зокрема, позивач пояснила, що з 1980 року по 1992 року перебувала в іншому зареєстрованому шлюбі, проте її чоловік помер. З 2003 року проживала разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації шлюбу. Позивач зазначає, що на теперішній час доглядає матір її цивільного чоловіка, [PERSON] . Відповідач надала згоду на реєстрацію місця проживання позивачки за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти заявлених позовних вимог, пояснила, що її син, [PERSON] , [PERSON] проживали з 2003 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу, жили весь безперервно, вели домашнє господарство, мали спільний бюджет, дружно. [PERSON] за життя суттєво не хворів, помер раптово. Представник третьої особи, відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Головного територіального управління юстиції в Харківській області, у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи містяться письмові пояснення по справі, з яких вбачається, що у відділу заперечень щодо встановлення факту проживання однією сім`єю не має. Крім того, просять розглядати справу за відсутності представника відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Головного територіального управління юстиції в Харківській області. Третя особа, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Пейчева В.В., у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи сповіщалася своєчасно та належним чином, причини неявки суд не повідомила. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.04.2019 року дану позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк 10 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків. 22.04.2019 року позивачем надано заяву про долучення до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору у розмірі 384 грн. 20 коп. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.04.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання у справі. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.06.2019 року закрито підготовче засідання по справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Пейчевої В.В. належним чином завірену копію спадкової справи померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] ; з КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» інформацію про те, що ким зареєстрована квартира [ADDRESS] . Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.02.1996 року, виданого Органом приватизації житлового фонду Харківського електромеханічного заводу, р. № 349, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 10.05.2018 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 7360. З наданої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Пейчевої В.В. копії спадкової справи № 15/2018, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , вбачається, що 04.06.2018 року до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Пейчевої В.В. звернулася [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . За життя [PERSON] сумісно з [PERSON] на праві спільної власності належала квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.02.1996 року. Крім того, відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Сталінським районним РАЦС м.Харкова 10.05.1957 року, вбачається, що матір`ю [PERSON] є відповідачка [PERSON] . Місцем відкриття спадщини [PERSON] є адреса: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Реєстру територіальної громади м.Харкова. За вказаною адресою [PERSON] був зареєстрований разом з відповідачкою [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 52147410, сформованої 04.06.2018 року, інформація щодо наявних заповітів та спадкових договорів після смерті [PERSON] , [INFO] , відсутня. Таким чином, відповідачка [PERSON] , яка є матір`ю спадкодавця, непрацездатна за віком - [INFO] , в силу ст.ст. 1268,1269 ЦК України як спадкоємець за законом першої черги спадщину [PERSON] прийняла. Факт відсутності заповітів після смерті [PERSON] підтверджено сторонами в ході судового розгляду. Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім*єю не менше як п*ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до роз`яснень, даних у п. 1 постанови № 5 Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються у судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що з 2003 року по день смерті [PERSON] , тобто по [INFO] , [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки як чоловік та жінка. Ці обставини беззаперечно визнала в судовому засіданні відповідачка [PERSON] Вона підтвердила факт безперервного проживання позивачки разом з [PERSON] , пояснила, що вони підтримували сімейні стосунки, мали відокремлений від неї спільний бюджет. Після смерті сина вона визнає усі права [PERSON] на проживання в квартирі, а тому надала згоду на її реєстрацію за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є її єдиною близькою особою, що піклується нею. На підтвердження факту проживання однією сім`єю позивача з [PERSON] , судом допитана в якості свідка [PERSON] , яка пояснила, що у 2003 році [PERSON] почав проживати з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де позивач проживає по теперішній час. За час сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] спільно добудовували будинок. До переїзду до цивільного чоловіка, тобто до 2003 року, позивач проживала по Салтівському шосе, та її діти вже були повнолітніми, вони залишилися проживати за старою адресою, а позивачка переїхала до [PERSON] , мешкала з ним однією сім`єю безперервно до моменту його смерті. Свідок [PERSON] пояснив, що він з дитинства проживав по [ADDRESS] та [PERSON] був його другом дитинства. Свідок був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 09.12.1977 року по 18.12.1998 року. Зазначає, що позивач разом з [PERSON] проживала разом з 2003 року. Свідок хоча і з`їхав з колишнього місця реєстрації, проте часто там буває, так як за вказаною адресою проживають його батьки та сестра. Наголошує, що [PERSON] з позивачем жили добре, [PERSON] був задоволений життям, разом з позивачкою вони займалися городом, підтримували один одного, [PERSON] позивача називав своєю дружиною. Свідок взагалі вважав, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі і є сім`єю. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] . З 2003 року [PERSON] почав проживати разом з [PERSON] , вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, займалися городом, робили ремонт в будинку за спільні кошти. На теперішній час позивачка проживає разом з матір`ю [PERSON] - [PERSON] . Крім того, відповідачем [PERSON] складено заповіт, посвідчений 30.05.2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, відповідно до якого [PERSON] зроблене розпорядження, що все її майно, де б таке не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що бути належати їй на день смерті та за що вона за законом матиме право, вона заповіла [PERSON] . Законодавцем встановлено, що "сім`я" на відміну від "шлюбу" є проживання осіб, пов`язаних спільним побутом та у яких є взаємні права та обов`язки один до одного. При цьому, необхідно звернути увагу, що для існування сім`ї не існує спеціального порядку реєстрації. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст.12 Конвенції встановлено і право на шлюб. Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем. Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Виходячи з аналізу вказаної норми СК України, сім'єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, у ч. 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів того, що у період спільного проживання без реєстрації шлюбу позивач або [PERSON] перебували у будь-якому іншому шлюбі не надано. Встановлено, що позивачка, яка у встановлений законом строк звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , необхідність встановлення юридичного факту обґрунтовує визнанням її юридичного статусу спадкоємця [PERSON] четвертої черги. Приймаючи до уваги, що положення ЦК України, якими передбачено право на спадкування за законом у четверту чергу особами, які проживали із спадкодавцем однією сім*єю не менше як п*ять років до часу відкриття спадщини ( ст.1264 ЦК України ), які набрали чинності з 01.01.2004 року, а тому суд вважає необхідним саме з цієї дати встановити факт проживання позивача [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] до його смерті [INFO] . Таким чином, в ході судового розгляду, доведений доказами та показами свідків, факт, що відповідно до ст. 1264 ЦК України позивач має право на четверту чергу спадкування за законом. Стосовно позовних вимог позивача про зміну черговості одержання права на спадкування та визнання права на спадкування разом із спадкодавцями першої черги, суд вважає, що у задоволені вказаних позовних вимог слід відмовити в повному обсязі, виходячи з наступного. За правилами ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Отже, зміна черговості одержання права на спадкування у судовому порядку можлива за наявності таких обставин: спадкодавцю надавалася матеріальна або інша допомога з боку спадкоємця; така допомога надавалася протягом тривалого часу; безпорадний стан самого спадкодавця; фізична особа відноситься до кола спадкоємців за законом. У Законі міститься вичерпний перелік обставин, за наявності яких можлива зміна черговості, що не потребує розширеного тлумачення. Відсутність хоча б однієї із таких обставин зумовить застосування загального порядку черговості спадкування, визначеного у ст. 1258 ЦК. При цьому факт проживання із спадкодавцем протягом певного часу і відповідна взаємна турбота осіб, які проживають разом, не є підставою для зміни черговості спадкування. За змістом ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України. Відповідно п.5.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» N 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч. 1 ст. 1259 ЦК), або на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 1259 ЦК). Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. В зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг. Слід зазначити, що зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до статей 1261 - 1265 ЦК. Таким чином, згідно змісту вказаної норми закону, при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року роз`яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. При цьому, суд враховує, що поняття «тривалий час» належить до оціночних категорій і саме суд повинен визначитися з його змістом, ураховуючи конкретні обставини справи та виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості. Судом встановлено, що [PERSON] , як особа, що проживала зі спадкодавцем більше пяти років, відповідно до ст. 1264 ЦК України відноситься до спадкоємців четвертої черги за законом, проте позивачем не надано доказів на підтвердження того, що [PERSON] знаходився у безпорадному стані і протягом тривалого часу знаходився під опікою та на матеріальному забезпеченні [PERSON] , а тому не має підстав для надання [PERSON] права на спадкування разом зі спадкодавцями першої черги. В той же час в порядку, передбаченому ч.1 ст.1259 ЦК України, позивачка не позбавлена можливості вирішувати питання зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування шляхом укладення нотаріально посвідченого договору між заінтересованими спадкоємцями, тобто у позасудовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: partial