Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

03 грудня 2019 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій зазначила, що у шлюбі з відповідачем [INFO] народилась дочка [PERSON]. [PERSON] ухиляється від виконання свого обов`язку щодо її утримання, оскільки матеріально своїй дитині не допомагає, участі у вихованні не бере. Зазначила, що самостійно забезпечувати дочку вона не в змозі, тому просить суд стягувати з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1500 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 28 грудня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та призначено судове засідання на 29 січня 2020 року. Відповідачем на адресу суду скеровано відзив на позовну заяву, в якому останній позов визнав частково, просив стягувати з нього на користь позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON] по 1000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заявив, що не згідний сплачувати аліменти на утримання дочки в сумі 1500 грн., оскільки отримує нестабільний та мінливий дохід, у власності нерухомого та цінного майна не має, факт перебування його на сезонних заробітках за кордоном заперечив. Крім того, зазначив, що допомагає своїй дочці - купує одяг, іграшки, ліки, що підтверджується доданими до відзиву копіями документів. Позивачка у відповіді на відзив зазначила про погіршення здоров`я дитини сторін, що стверджено консультаційним висновком спеціаліста ЦРЛ від 16.01.2020, згідно з яким [PERSON] має діагноз - вроджена дисплазія кульшових суглобів. Ствердила, що відповідач, хоча і зазначав про відсутність у власності транспортних засобів, розмістив оголошення в соціальних мережах про продаж автомобіля марки Форд Конект, 2008 року випуску, та здійснення пасажирських перевезень до Республіки Польща, що також стверджено записами різноманітних груп на особистій сторінці відповідача, скріншоти яких позивачка додала до відповіді на відзив. Крім того, позивачка заперечила факт надання відповідачем допомоги на утримання і виховання дитини. Зазначила, що додані до відзиву на позов чеки про купівлю товарів не заслуговують уваги, оскільки вказані у них товари були презентовані дитині в якості подарунків від відповідача та його родини. Вважає, що відповідач має задовільне матеріальне становище, а тому здатен сплачувати аліменти на утримання [PERSON] в розмірі по 1500 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала із підстав, зазачених у заяві. Пояснила, що відповідач та його родичі, відвідуючи дочку, презентували комбінезон, колготки, костюмчик, рушнички, дві іграшки. На штучне харчування дитини, її лікування у зв`язку із захворюванням кульшових суглобів, на гігієчні потреби потрібні чималі кошти, які із народження дитини до тепер відповідач не надає. Просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав частково, пояснив, що сплачувати аліменти в заявленому позивачкою розмірі не має можливості, оскільки ніде не працює, утримує матір-пенсіонерку. Зазначив, що надає допомогу дитині, придбаваючи одяг, ліки, відвозить на лікування до медичних закладів у м.Луцьк. Суд, дослідивши докази, дійшов висновку про задоволення позову. Судом установлено, документально підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER] , що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У силу ст.141 згаданого Кодексу мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей. Як вбачається із довідки Заболоттівської селищної ради Волинської області №2837 від 27.11.2019, дитина сторін знаходиться на утриманні матері [PERSON] . У силу ст.141 СК України відповідач як батько дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні поряд з позивачкою, а його проживання окремо від дитини не впливає на обсяг його прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1, 2 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Виходячи із норм СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається рівною мірою на матір і батька. У ч.1 ст. 184 СК України зазначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону. За ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум з 1 грудня 2019 року на дітей віком до 6 років становить 1 779 гривень.Такий же прожитковий мінімум для цієї категорії осіб передбачений з січня 2020 року статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік". Відповідно до ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму в контексті ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" задовольняє тільки мінімальні потреби дитини, вказана величина свідчить про мінімальний рівень матеріального забезпечення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Установлено, що відповідач є особою працездатного віку, доказів наявності протипоказань щодо працевлаштування немає. Із відповіді на відзив на позовну заяву та доданих до неї документів, вбачається, що відповідач розмістив оголошення про продаж автомобіля марки Форд Конект, 2008 року випуску, та здійснення пасажирських перевезень до Республіки Польща. Відповідач підтвердив факт належності йому на праві власності згаданого автомобіля. Доводи відповідача про наявність на його утримання матері є безпідставними, оскільки матір отримує пенсію, проживає разом із повнолітньою дочкою. Крім цього, згідно з консультаційним висновком спеціаліста ЦРЛ від 16.01.2020 дочка сторін [PERSON] має діагноз - вроджена дисплазія кульшових суглобів, що зумовлює додаткові витрати на відвідування медичного закладу, придбання відповідних лікарських засобів та препаратів. З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін у твердій грошовій сумі в розмірі, дещо вищому за мінімальний. Враховуючи зазначене, а також положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.7, 8 ст. 7 СК України, відповідно до яких під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі по 1500 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з щорічною індексацією відповідно до закону. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved