Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

\~ 30 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом. На обґрунтування вимог зазначив, що шлюб з відповідачкою зареєстрували 27 березня 2012 року. Від спільного життя мають сина, [INFO]. З березня 2014 року сімейні та подружні стосунки припинили внаслідок несумісності характерів та відсутністю взаємної поваги. Стверджуючи про неможливість примирення на збереження шлюбу, позивач просив про задоволення позовних вимог. Позивач, за належності повідомлення про розгляд справи, в судове засідання не з"явився. У порядку ст.158 ЦПК України, подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. У письмовій заяві вказав, що позовні вимоги підтримує. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Підтвердила, що з чоловіком за її ініціативи припинили спільне проживання у березні 2014 року з причини неналежного виконання ним сімейних обов"язків. Позивач тривалий час не бажав працевлаштовуватися, матеріально сім"ю не забезпечував, проживав за рахунок платежів соціальної допомоги на дітей, у тому числі її сина від першого шлюбу. Натепер вона проживає у новій фактичній сім"ї, поновивши стосунки з першим чоловіком, від якого у 2016 році народила дитину. Проти можливості примирення з позивачем категорично заперечила. Вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Подружжя зареєструвало шлюб 27 березня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №247 і видано свідоцтво про шлюб серії 1-ЕЛ №093217 (а.с.5). Згідно записів у свідоцтві про народження серії 1-НО №569619 сторони у справі є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Позивач ствердив, а відповідачка визнала обставину окремого проживання за непідтримання сімейних та подружніх стосунків з березня 2014 року. Між сторонами мають місце сімейні правовідносини. У порядку ст.110 СК України позивач пред'явив позов про розірвання шлюбу. \~ В силу ст.112 СК України та відповідно до п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року за №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", за заявлення позову одним з подружжя про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ При розгляді справи, суд встановив, що сімейні та подружні стосунки сторони у справі фактично не підтримують більше двох років за втрати почуттів, що були основою шлюбного союзу. При цьому, позивач вказав на причину розпаду сім"ї - відсутність взаємної поваги, відповідачка ствердила про не виконання ним сімейних обов"язків. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не є можливими та суперечить інтересам обох сторін, що має істотне значення, а також інтересам їхньої дитини, оскільки шлюб існує формально, відповідачка проживає у новій сім"ї, в якій виховується дитина [INFO]. З урахуванням викладеного, суд ухвалює про задоволення позовних вимог, визнаючи недоцільним прийняття мір до збереження сім'ї, наданням подружжю часу на примирення відповідно до ст.111 СК України. У порядку ст.113 СК України, суд утверджує право відповідачки, за її усною заявою у судовому засіданні, після розірвання шлюбу надалі іменуватися шлюбним прізвищем. \~ В порядку ст.ст.79,88 ЦПК України суд вирішує питання судових витрат по сплаті позивачем судового збору при подачі позовної заяви згідно квитанції від 26 грудня 2016 року, з урахуванням обопільної вини сторін у розпаді сім"ї. \~

Outcome: approved