Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

14.02.2020 року представник позивачки [PERSON] звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON] до ТОВ "Фінансова компанія управління активами", треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору - Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог представник позивачки зазначає, що 13.01.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Платинум Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір зі страхуванням життя позичальника та можливістю перенесення платежу (пошта) № 52/8438ЕСLКАРS (далі кредитний договір), та відповідно до додаткової угоди до даного договору [PERSON] відкрито кредитну лінію з лімітом у сумі 8000 грн. на строк до 15.01.2015 року. 16.10.2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. вчинив виконавчий напис № 10764 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія управління активами" заборгованості у сумі 17978,28 грн. 14.11.2019 року на підставі вищевказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження № 60599352. В січні 2020 року вона дізналася, що 14.11.2019 року постановою державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненський області Джумигою М.П. відкрито вищевказане виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. № 10764 виданого 16.10.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія управління активами" заборгованості у сумі 17978,28 грн. Вважає, що вищевказаний виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог законодавства, що регулюють правовідносини щодо вчинення виконавчих написів, зокрема, зазначила про відсутність кредитних правовідносин між [PERSON] та ТОВ "Фінансова компанія управління активами", водночас, виконавчий напис вчинений без належної перевірки безспірності боргу та вчинення виконавчого напису за межами строку позовної давності. Посилаючись на вказані обставини, просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 16 жовтня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гучевічовим О.М., зареєстрований в реєстрі за № 10764, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова\~компанія управління\~активами" заборгованості в розмірі 17978,28 грн. Ухвалою від 18.02.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. 18.02.2020 року ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області зупинено стягнення за виконавчим провадженням №60599352, за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича, зареєстрованого в реєстрі за № 10764, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія управління активами" заборгованість в розмірі 17978,28 грн., до набрання законної сили рішенням. 05.05.2020 року ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області витребувано від відповідача ТОВ "Фінансова компанія "Управління активами" належним чином завірені копії документів, які надавалися даним підприємством приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Київської області Гуревічову О.М. для вчинення ним виконавчого напису від 16.10.2019 року, зареєстрованого у реєстрі за №10764, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія управління активами" заборгованості у розмірі 17978,28 грн.; договору (договорів) про набуття права вимоги підприємством за договором, який було укладено між [PERSON] та ПАТ "Платинум Банк", чи за іншими договорами, боржником у яких виступала [PERSON] ; виписок з рахунків, відкритих позичальнику [PERSON] у відповідності до умов договору про відкриття кредитної лінії, згідно якого нею було отримано в кредит в ПАТ "Платинум Банк", по яких обліковувалося нарахування та погашення кредитної заборгованості в розрізі основного боргу за кредитом (поточного та простроченого), відсотків за користування кредитом (поточних і прострочених) із зазначенням проведених операцій за період з 13.01.2014 року до 16.10.2019 року; реєстрів бухгалтерського обліку ПАТ "Платинум Банк", ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів", ТОВ "Фінансова компанія управління активами", у яких відображено інформацію про суму заборгованості позичальника [PERSON] перед банком та вказаними підприємствами станом на час придбання кредитних зобов`язань у ПАТ "Платинум Банк" та станом на 16.10.2019 року (по сумі заборгованості за кредитом строковим та простроченим, за нарахованими відсотками поточними та простроченими, за іншими платежами згідно договору). 12.01.2021 року ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області витребувано від Київського державного нотаріального архіву належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи з вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. виконавчого напису від 16.10.2019 року, зареєстрованого за № 10764 з використанням бланку серія НОВ 303679 за заявою ТОВ "Фінансова компанія управління активами" стосовно боргу [PERSON] ; виключено зі складу учасників справи: третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича та Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів); залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Єланецький районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). В судове засідання позивачка не з`явилася, хоча належним чином повідомлена про слухання справи. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача у визначений\~строк відзив\~до суду\~не направив,\~у судове\~засідання не\~з`явився,\~хоча про\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлений\~належним чином,\~тому,\~у відповідності до ст.ст. 280,\~281 ЦПК України,\~за клопотанням представника позивачки суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Третя особа без самостійних вимог - Єланецький районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1\~ст. 2 ЦПК України). Відповідно до частини 1\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено\~статтею 15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Як вбачається з матеріалів справи 13.01.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Платинум Банк" та позивачкою [PERSON] укладено кредитний договір зі страхуванням життя позичальника та можливістю перенесення платежу (пошта) за умовами якого їй надано 11200 грн. кредиту. Договором визначено також строк кредитування - 04.04.2016 року (а.с. 199-200). 02.09.2019 року представник ТОВ "Фінансова\~компанія управління\~активами" звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гучевічова О.М. з заявою про вчинення виконавчого напису (а.с. 194). 16.10.2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. вчинив виконавчий напис № 10764 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова\~компанія управління\~активами" заборгованості у сумі 17978,28 грн. за кредитним договором від 13.01.2014 року, укладеним між позивачкою та ПАТ "Платинум Банк". Також стягнуто з позивачки плату за\~вчинення виконавчого\~напису нотаріуса\~в розмірі 150 грн. (а.с. 69, 193). 14.11.2019\~року на\~підставі вищевказаного\~виконавчого напису\~державним виконавцем\~Рівненського міського\~відділу державної\~виконавчої служби\~Головного територіального\~управління юстиції\~у Рівненський\~області Джумигою\~М.П. відкрито виконавче провадження № 60599352 (а.с. 70). Постановою державного\~виконавця Рівненського\~міського відділу\~державної виконавчої\~служби Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Рівненський області\~Джумиги М.П. від 22.11.2019 року звернуто стягнення на доходи позивачки [PERSON] (а.с. 71). Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів врегульована Главою 14 Закону України "Про нотаріат" та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Згідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Відповідно до п.19 ст.34 Закону України "Про нотаріат", виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно із ст.87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до приписів якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п.п.1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172 затверджений Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зокрема, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.2.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5). При цьому стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Як роз`яснено у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України "Про нотаріат", виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. При цьому, у виконавчому написі № 10764 вчиненому 16.10.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова\~компанія управління\~активами" заборгованості у сумі 17978,28 грн. за кредитним договором від 13.01.2014 року, укладеним між позивачкою та ПАТ "Платинум\~Банк" не вказано на підставі яких документів останній було вчинено. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача в ході розгляду справи зазначала, що позивачка не згодна з розміром заборгованості за кредитним договором, оскільки вважає його спірним. Зазначає також, що позивачка не сплачувала в квітні 2018 року 1100 грн. в рахунок часткового погашення заборгованості. Вказана обставина не підтверджена належними доказами. На вимогу суду відповідач не надав первинних документів, які би підтверджували внесення позивачкою вказаної суми. Крім того, у своїх поясненнях представник позивача зазначала, що як вбачається з кредитного договору, передбачений розділом 1 "Предмет договору" строк повернення грошових коштів визначено до 04.04.2016 року. А тому вважає, що строк звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису про стягнення заборгованості за даним кредитним договором закінчився 04.04.2019 року. Проте, відповідач звернувся до нотаріуса за межами цього строку - 02.09.2019 року. При цьому в заяві та у виконавчому написі вказано, що вимоги відповідача розраховуються за період 23.05.2016 року (коли вже не нараховувалися згідно графіку - додатку до кредитного договору будь-які платежі) до 02.09.2019 року. Відповідно до ст. 257-258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені). Разом з тим відповідач не надав нотаріусу доказів отримання боржницею письмової вимоги про усунення порушень виконання зобов`язання, що позбавило останню як права заперечити проти вчинення виконавчого напису, так і подати нотаріусу докази на підтвердження своїх заперечень. Із письмових пояснень представника позивачки слідує, що [PERSON] не отримувала письмової вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором. Вказані доводи не спростовано відповідачем та не надано суду належних доказів, що підтверджують отримання позивачкою письмової вимоги ТОВ "Фінансова компанія управління активами" від 27.07.2019 року про погашення заборгованості. Також із матеріалів справи вбачається, що відповідачем на підтвердження переходу права вимоги за договором факторингу від ПАТ "Платинум Банк", з яким позивачкою було укладено кредитний договір нотаріусу не було надано такий договір або належним чином завірену його копію. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на викладене, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за поданими стягувачем документами, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. А тому, з урахуванням ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 05 липня 2017 року в справі № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру як зазначено у виконавчому написі, чи направлено та отримано позивачем вимогу відповідача про сплату заборгованості за кредитним договором, чи отримав відповідач право вимоги за кредитним договором, який укладено між ПАТ "Платинум Банк" і позивачкою. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивачки. За таких обставин, суд вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом та вчинив виконавчий напис за межами визначеного законодавством трирічного строку, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи те,\~що відповідачем\~не надано\~жодних відповідних\~доказів,\~які б\~спростовували твердження\~представника позивачки,\~суд приходить\~до висновку,\~що вимоги\~позивачки пред`явлені\~до ТОВ "Фінансова компанія управління активами" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є правомірними, а тому позов підлягає задоволенню. Також позивачкою заявлено вимогу про стягнення з відповідача на її користь сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1500 грн. Так, відповідно до ч.ч.1,3\~ст. 133 ЦПК України,\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачкою у даній справі, які складаються з суми сплаченого нею судового збору (за подання позову 840,80 грн. та за подання клопотання про забезпечення позову 420,40 грн.) підлягають відшкодуванню відповідачем у повному обсязі, оскільки вказані витрати фактично понесені позивачкою та підтверджені відповідними письмовими доказами (а.с. 7, 8). Що стосується стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1500 грн., то в їх задоволенні необхідно відмовити, оскільки вони не підтверджені документально. На підставі викладеного,

Outcome: approved