Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду 04 листопаді 2016 року з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що 04 жовтня 1991 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Палаці реєстрації шлюбів та новонароджених м. Києва актовий запис № 4589. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища [PERSON]. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] [INFO]. З січня 2010 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. За таких обставин позивач вважає, що шлюб між ним та відповідачем розпався, та носить формальний характер . В судове засідання позивач [PERSON] та його представник не прибули, проте надали письмову заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити заявлені вимоги, не заперечував проти ухвалення заочного рішення, при цьому надав газету "Урядовий кур"єр" № 146 від 08.08. 2017 року з оголошенням про виклик відповідача у судове засідання. Згідно ст. 158 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом розміщення оголошення у засобах массової інформації, а саме у газеті " Урядовий Кур"єр " від 08 серпня 2017 року № 146 ( 6015 ) ст. 10. Частина 9 ст. 74, ч. 3 ст. 122 ЦПК визначають виклик у суд відповідача, зареєстроване місце проживання ( перебування ), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, через оголошення у пресі. Виходячи з положень п. 2 " Порядку визначення друкованого засобу масової інформації, у якому розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання ( перебування ) яких невідоме, повістки про виклик підозрюваного, обвинуваченого та інформація про процесуальні документи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів 25 січня 2006 року, а також Розпорядження Кабінету Міністрів України від 14 грудня 2016 року № 972 - р « Про друковані засоби масової інформації загальнодержавної та місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2017 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання ( перебування ) яких невідоме, повістки про виклик підозрюваного, обвинуваченого та інформація про процесуальні документи » - оголошення про виклик відповідача має бути опубліковано у газеті « Урядовий кур"єр » або для міста Києва газета " Хрещатик ". Оскільки брати участь у судових засіданнях - це право відповідача, відповідно до ст. 27 ЦПК України, а також з урахуванням того, що під час розгляду зазначеної справи судом було вжито усіх заходів, визначених ЦПК України, для належного повідомлення відповідача про день, час та місце розгляду справи, однак відповідач своїм правом з»явитися до суду не скористався, відтак, суд розглядає справу у відсутність відповідача, який про день, час та місце розгляду повідомлявся належним чином. А тому за згодою позивача, суд приходить до висновку про розгляд справи у відповідності до вимог ст. ст. 224-225 ЦПК України. Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 1991 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюбу у Палаці реєстрації шлюбів та новонароджених м. Києва актовий запис № 4589. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища [PERSON]. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] [INFO]. З січня 2010 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. За таких обставин позивач вважає, що шлюб між ним та відповідачем розпався, та носить формальний характер . Суд вважає, що позивач довів дійсність та незмінність волевиявлення про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Судом встановлено, що сім'я розпалась остаточно із-за непорозумінь,небажання відновити сімейні відносини, а тому подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу є недоцільним та суперечить їх інтересам. Майнового спору у сторін не виникає. На підставі викладеного, ст. ст. 110 - 112 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року Пленуму Верховного Суду України " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя " та,

Outcome: approved