Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з Департаменту патрульної поліції майнову шкоду в розмірі 38294,12 грн., витрати на підготовку Звіту в розмірі 200,00 грн. та судовий збір в розмірі 551,20 грн. В обгрунтування позову зазначає, що 21.04.2016 о 10.20 год. по вул. К. Уборевича, 2 у м. Києві сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота Пріус», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який скоїв наїзд на автомобіль "ЗАЗ Форза" д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті чого даний автомобіль некеровано здійснив наїзд на автомобіль «Шевролет Епіка» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті чого даний автомобіль некеровано здійснив наїзд на автомобіль «Renault Scenic» д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] . У результаті зазначеної ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження. Згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва від 20.05.2016, винним у скоєнні ДТП, що сталася 21.04.2016, було визнано [PERSON] . Вказує, що вищезазначеною постановою суду встановлено, що [PERSON] працює інспектором УПП ДПП м. Києва, тобто під час керування автомобілем «Тойота Пріус», д.н.з. [NUMBER] та скоєння ДТП, остання виконувала свої трудові обов`язки. Крім того, позивач вважає, що оскільки [PERSON] спричиняючи завдання їй майнової шкоди, діяла як працівник Департаменту патрульної поліції, тобто органу державної влади, виконуючи при цьому покладені на неї владні повноваження працівника поліції, а тому обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на юридичну особу, працівником якої вона є, тобто на Департамент патрульної поліції. Вказує, що відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку № 12822 від 25.04.2016, вартість матеріального збитку «Renault Scenic» д.н.з. [NUMBER] складає 38294,12 грн. Крім того, зазначає, що для визначення вартості матеріального збитку зверталася до суб`єкта оціночної діяльності та вартість підготовки звіту становить 200,00 грн. З огляду на викладене, позивач просила задовольнити позов. 05.01.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді [PERSON] Ухвалою суду від 12.01.2017 в справі відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду. 07.06.2017 на адресу суду від представника відповідача надійшло заперечення проти позову в якому зазначає, що позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими, Зазначив, що вказаний автомобіль був застрахований у ПрАТ «СК «Україна» відповідно до договору про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до положень п. 22.1. ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу «Тойота Пріус», д.н.з. [NUMBER] , покладається на ПрАТ «СК «Україна». Просить відмовити в задоволенні позову. 09.06.2017 на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про залучення ПАТ "СК" Україна" як співвідповідача до участі у справі, а також клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи. Ухвалою суду від 21.06.2017 призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу, провадження якої доручити експертам Київського науково-дослідчого експертно-криміналітичного центру МВС України. 31.07.2017 на адресу суду від Київського науково-дослідчого експертно-криміналітичного центру МВС України надійшло клопотання про оплату за проведення судової експертизи. 30.08.2017 від представника позивача на адресу суду додаткові матеріали для проведення експертизи. 06.09.2017 на адресу суду від Київського науково-дослідчого експертно-криміналітичного центру МВС України надійшло повідомлення про неможливість проведення судової автотоварознавчої експертизи. 17.11.2017 судом було направлено матеріали справи на проведення судової автотоварознавчої експертизи до Київського науково-дослідчого експертно-криміналітичного центру МВС України. 14.02.2018 на адресу суду від Київського науково-дослідчого експертно-криміналістичного центру МВС України надійшов висновок експерта № 12/2/1373 від 26.12.2017, щодо вартості матеріального збитку завданого [PERSON] внаслідок ДТП. Ухвалою суду від 16.02.2018 поновлено провадження у справі. 12.09.2018 судом, не виходячи до нарадчої кімнати, було прийнято суду заяву про зменшення позовних вимог. Просить суд стягнути з Департаменту патрульної поліції майнову шкоду в розмірі 36966,82 грн., витрати на підготовку Звіту в розмірі 200,00 грн. та судовий збір в розмірі 551,20 грн. 12.02.2019 згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. в зв`язку з тимчасовим відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя. Представник позивача в судовому засіданні свої вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив суд відмовити позивачу в повному обсязі. В судове засідання треті особи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд до відома не поставили. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.04.2016 о 10.20 год. по вул. К. Уборевича, 2 у м. Києві сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота Пріус», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який скоїв наїзд на автомобіль "ЗАЗ Форза" д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті чого даний автомобіль некеровано здійснив наїзд на автомобіль «Шевролет Епіка» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті чого даний автомобіль некеровано здійснив наїзд на автомобіль «Renault Scenic» д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] . В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль "Renault Scenic" д.н.з. [NUMBER] . Згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва від 20.05.2016, винним у скоєнні ДТП, що сталася 21.04.2016, було визнано [PERSON] (а.с.8) Згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва від 20.05.2016, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм [PERSON] п.п. 10.1, 2.3. б) Правил дорожнього руху України. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Автомобіль «Renault Scenic» д.н.з. [NUMBER] , належить на праві власності позивачу [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 36). На момент ДТП, [PERSON] перебувала у трудових стосунках з відповідачем та керувала транспортним засобом на відповідній правовій підставі, що не заперевалося відповідачем в суді. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність при використанні автомобіля «Тойота Пріус», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «СК «Україна» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7089759 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 50000 грн. З матеріалів справи вбачається, що вартість матеріального збитку, згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку № 12822 від 25.04.2016 складає 38294,12 грн. (а.с.9-18). За результатами висновку судової експертизи , проведеної експертом Київського науково-дослідчого експертно-криміналітичного центру МВС України Левченка С.Ю. №12-2/1373 від 26.12.2017, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Scenic» д.н.з. [NUMBER] на дату ДТП, тобто 21.04.2016 становить 33413, 82 грн., а розмір втрати товарної вартості автомобіля «Renault Scenic» д.н.з. [NUMBER] складає 3553,00 грн. (а.с.145-157). Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За правилом, встановленим ч. 1 ст. 1172 цього Кодексу, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Суд частково погоджується з доводами позивача та вважає , що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відноси, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 р. № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон №1961-IV (ст. 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону № 1961-IV). Таким чином, відповідно до наведених положень чинного законодавства, у випадку укладення між страховою організацією та юридичними або фізичними особами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, особою, відповідальною за завдані збитки у межах, передбачених договором, є страховик (страхова організація). Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Як встановлено судом, відповідно до страхового полісу № АІ/7089759 страховиком відповідача зі страховим лімітом 50 000,00 грн. на момент вчинення ДТП була третя особа ПАТ "Страхова компанія "Україна". Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов`язку перед страховиком, зокрема з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку. Матеріалами справи підтверджено, що з боку відповідача було виконано обов"язок щодо повідомлення страховика про настання ДТП та ці обставини сторонами не оспорювалися. Разом з тим, встановлено та визнано представником позивача, що позивач у порядку визначеному законом не звертався до страховика відповідача з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування по ДТП, яка сталася 21.04.2016 та відповідно, страховиком будь-якого рішення щодо виплати на користь позивача страхового відшкодування чи відмови у його виплаті не приймалося. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Встановлено, що сума відшкодування майнової шкоди потерпілому становить 33 413, 82 грн. та відповідно не перевищує ліміт відповідальності страховика. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. За таких обставин, суд вважає, що доводи позивача щодо його абсолютного права на відшкодування матеріальної шкоди внаслідок ДТП до винної особи у даних спірних правовідносинах є помилковим, оскільки позивачем не вичерпано можливості та не було відповідного звернення до страховика щодо відшкодування майнової шкоди, що охоплюється лімітом відповідальності ПАТ " СК "Україна". Доказів того, що в силу закону страховик не має чи позбавлений права на виплату страхового відшкодування, позивачем не надано та з матеріалів справи не вбачається. Відповідно до Висновку Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 14-176 цс 18 зазначено, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За вказаних вище обставин, суд вважає, що вимоги позивача до відповідача про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 33 413, 82 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 29 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховою компанією у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Разом з тим, згідно п. 32.7 ст. 32 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Згідно висновку судової експертизи Київського науково-дослідчого експертно-криміналітичного центру МВС України за №12-2/1373 від 26.12.2017 втрата товарної вартості автомобіля «Renault Scenic» д.н.з. [NUMBER] станом на ДТП складає 3553,00 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 3 553,00 грн., що дорівнює втраті товарної вартості автомобіля позивача. З огляду на те, що суд поклав в основу даного рішення висновок судової експертизи від 26.12.2017, витрати позивача понесені по оплаті Звіту про оцінку за №12822 від 25.04.2016 у розмірі 200,00 грн., задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з Департаменту патрульної поліції підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 551,20 грн.

Outcome: partial