Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із вказаним позовом, в якому просять визнати за ними як за спадкоємцями за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, право на приватизацію квартири, в якій проживав останній. Мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] у 2010 році підготував усі необхідні документи для приватизації займаного ним житла по [ADDRESS], однак РЖКП №1 не здійснило переобміри площі квартири, що призвело до неприйняття рішення про приватизацію житла ще за життя спадкодавця. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що є тіткою померлого [PERSON], останній проживав одиноко, вона надавала йому допомогу, здійснювала поховання, а тому має право на отримання спірної квартири у власність шляхом приватизації. Позивач [PERSON] позов підтримала повністю з підстав вище вказаних. Представник позивачів [PERSON] заявлені вимоги підтримала та пояснила, що [PERSON] за життя вчинив усі необхідні дії для прийняття рішення про приватизацію житла, оскільки підготував заяву на приватизацію, отримав в РЖКП №1 усі довідки, однак пакет документів не був переданий у відділ приватизації виконкому Ковельської міської ради через зволікання працівниками РЖКП №1 в переобмірі площі квартири. Представник відповідача Іваненко Н.М. проти позову заперечила та пояснила, що процедура приватизації житла передбачає подання зацікавленою особою до органу приватизації заяви та визначеного переліку документів, які зареєструються у відповідному журналі, і на підставі яких приймається розпорядження про приватизацію житла. [PERSON] ще у 2010 році отримав консультацію про порядок приватизації житла, зразок необхідної заяви, перелік документів, які слід подати, однак до дня смерті у 2013 році, так і не звернувся до відділу приватизації із відповідною заявою. Представник третьої особи Гордійчук А.О. проти позову заперечила та пояснила, що ремонтне житлово-комунальне підприємство посвідчує лише підпис наймача житла та готує необхідні довідки, в яких вказує зокрема площу квартири виходячи із даних інвентаризації, уточнюючий переобмір житла проводить спеціалізована організація. Також РЖКП не передає у відділ приватизації зібрані наймачем документи, такі дії заінтересована особа вчиняє самостійно. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідка, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного: Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Частиною четвертою статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. У силу статей 1, 3, 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність. Пленум Верховного Суду України в частині п'ятій пункту 13 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" зазначив, що в разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнанння за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві. Отже, право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленною заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством. У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру. Про саме таке застосування Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" йдеться в пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" та у постанові Верховного Суду України від 11.12.2013 року №6-121 цс 13, прийнятої в порядку ст.. ст. 360-7 ЦПК України. Пунктами 17-22 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадянам, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009 р., передбачено, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Прийняті документи реєструються органом приватизації в окремому журналі. Довідка про склад сім'ї та займані приміщення (далі - довідка) береться громадянином на підприємстві (організації), що обслуговує жилий будинок, гуртожиток. Відомості про займані наймачем приміщення та їх площу заповнюють згідно з інвентаризаційними матеріалами, які зберігаються на підприємстві (організації) по обслуговуванню житла. При відсутності інвентаризаційних матеріалів або невідповідності їх інформації фактичному стану, що викликано проведенням ремонту чи реконструкцією будинку (гуртожитку), при необхідності уточнення даних для приватизації (у тому числі нумерації кімнат у гуртожитку) підприємство (організація) по обслуговуванню житла відновлює інвентаризаційні матеріали через бюро технічної інвентаризації. Орган приватизації, у разі потреби, уточнює необхідні для розрахунків дані залежно від складу сім'ї і розміру загальної площі квартири, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, оформляє відповідні розрахунки та видає розпорядження органу приватизації щодо квартир (будинків), кімнат у комунальних квартирах чи готує проект рішення органу місцевого самоврядування щодо жилих приміщень у гуртожитках. На підставі розпорядження органу приватизації (щодо квартир (будинків), кімнат у комунальних квартирах), рішення органу місцевого самоврядування (щодо жилих приміщень у гуртожитках) орган приватизації готує та/або замовляє в бюро технічної інвентаризації відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 N 127 ( z0582-01 ), зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за N 582/5773, технічний паспорт на квартиру, жиле приміщення в гуртожитку, а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на домоволодіння і відповідно до пункту 6.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 N 7/5 ( z0157-02 ), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 за N 157/6445, свідоцтво про право власності на житло та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] проживав на правах наймача в двохкімнатній квартирі [ADDRESS], що належить до державного житлового фонду. 23 липня 2010 року ним підготовлена заява на приватизацію квартири та отримані в РЖКП №1 довідки про склад сім'ї , займане приміщення, про відсутність заборгованості за комунальні послуги. Вказані документи до органу приватизації, яким виступає відділ приватизації виконкому Ковельської міської ради, [PERSON] не подані, про що свідчать Книги реєстрації заяв та прийнятих документів на приватизацію жилих приміщень за 2010-2013 роки. Таким чином, до дня смерті [INFO] року [PERSON] у встановленому законом порядку не висловив свою волю на приватизацію житла, а тому до складу спадщини не входить право власності на спірне житло. Твердження представника позивачів про зволікання працівниками РЖКП №1 у проведенні переобмірів квартири, що призвело до неподання документів до органу приватизації, не відповідає фактичним обставинам справи. Так, в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що у 2010 році заповнювала для [PERSON] довідку про займану площу. Інформацію про площу квартири та її складових вносила з технічної документації, при цьому виявила, що виходячи із розміру кімнат площа однієї обрахована невірно, про що повідомила [PERSON] та роз'яснила необхідність усунути ці неточності в приватизаційному відділі. [PERSON] попросив зробити йому відповідну відмітку, щоб він мав можливість правильно пояснити свою проблему у відділі приватизації житла, тому вона зробила на довідці надпис олівцем про необхідність провести переобмір. Із змісту Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадянам, випливає, що невідповідність фактичних площ квартири даним інвентаризаційних документів не є підставою для відмови у прийнятті відділом приватизації заяви від наймача житла, яке підлягає приватизації, та додатків до заяви. Вказані розбіжності підлягають усуненню в подальшому на стадії видачі розпорядження про приватизацію та свідоцтва про право власності на житло. У технологічній та інформаційній картах видачі свідоцтва про право власності на житло, затверджених Ковельською міською радою 14.05.2008 року, також зазначено, що переобміри житла та розрахунки щодо наявності зайвої площі здійснюються спеціалізованим підприємством МП «Послуга» після прийняття відділом обліку, розподілу та приватизації житла виконавчого комітету Ковельської міської ради заяви від громадян на приватизацію житла з відповідним пакетом документів. Крім того, [PERSON] протягом трьох років не пред'являє до працівників РЖКП №1 жодних вимог чи претензій з приводу переобміру квартири. Суд, відповідно до вимог ст.ст.11,60 ЦПК України, розглядає справи в межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів. Позивачами не надано суду доказів на підтвердження реалізації спадкодавцем свого права на приватизацію житла. Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити з мотивів недоведеності позивачами заявлених позовних вимог. Відповідно до ст..88 ЦПК України судові витрати по справі у разі відмови у задоволенні позову залишаються за позивачами. В силу ст.154 ЦПК України застосовані судом заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Outcome: dismissed