Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] (далі - позивач-1) та [PERSON] (далі - позивач-2) звернулися до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач) про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що [INFO] помер їх батько - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення садівництва. Позивачі у встановлений законом строк подали заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса, оскільки є спадкоємцями першої черги за законом, однак останній у видачі свідоцтв про право на спадщину відмовив. При цьому обґрунтованої письмової відмови, зокрема і на адвокатський запит, приватним нотаріусом надано не було. У зв`язку з цим позивачі просили визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину вказаної земельної ділянки за кожним. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач-1 про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 37-38). Причини неявки суду невідомі. Позивач-2 про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 36), однак до суду не з`явився з невідомих причин. Відповідач надіслав відзив на позовну заяву, в якому позов визнав, проти задоволення не заперечував та просив розглянути справу за відсутності його представника (а.с. 42). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією виданого повторно свідоцтва про смерть від 16 січня 2019 року серії [NUMBER] (а.с. 14). Позивач-1 і позивач-2 є дітьми [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] (а.с. 8) та від 16 травня 1984 року серії [NUMBER] (а.с. 11) відповідно. Після укладення шлюбу з [PERSON] позивач-1 набула прізвище свого чоловіка " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 26 березня 2005 року серії [NUMBER] (а.с. 16). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,1200 га, кадастровий номер 7125186400:05:003:0033, розташовану в садівничому товаристві "Ремонтник" у с. Воронинці Чорнобаївського району Черкаської області, що належала йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 19 лютого 2008 року серії ЯД № 953893 та має згідно з висновком із звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 19 липня 2019 року ринкову вартість 55000,00 гривень (а.с. 17). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 8 жовтня 2019 року (вих. № 1017-01/16) (а.с. 47), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 30), після смерті [PERSON] заяв про прийняття спадщини та відмови від спадщини до нотаріальної контори не надходило, свідоцтв про право на спадщину не видавалося. Водночас, згідно зі змісту листа приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Миколенко І.М. від 15 жовтня 2019 року № 287/01-16, що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 35), вбачається, що після смерті [PERSON] відкрита спадкова справа № 2/2019. Спадкоємцями після його смерті є позивач-1 і позивач-2. Ними подані заяви про прийняття спадщини (а.с. 44-45), однак свідоцтв про право на спадщину та відмов у видачі свідоцтв про право на спадщину не видавалось. При цьому спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , нею не відкривалась. Судом встановлено, що представник позивачів зверталася з адвокатським запитом до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Миколенко І.М. щодо надання письмової нотаріальної відмови позивачу-1 і позивачу-2 у видачі свідоцтв про право власності на спадщину після смерті [PERSON] (а.с. 24-25), однак вказаний запит залишився без задоволення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті, тобто [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Судом встановлено, що померлий [PERSON] заповіту не складав, а позивачі відповідно до приписів ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, однак не можуть оформити право власності в порядку спадкування за законом на вказну земельну ділянку через нотаріальну контору. При цьому на запит представника позивачів до приватного нотаріуса про надання письмової нотаріальної відмови щодо видачі свідоцтв про право власності на спадщину, останній не відреагував. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Пунктом "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, з-поміж іншого, прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved