Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

[PERSON]. звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження нею дитини. В заяві зазначила, що вона є громадянкою України та мешкала в АР Крим без реєстрації до початку 2016 р. , в зв»язку з анексією Криму у 2014 р. вона вирішила покинути анексіровану територію , але будучи вагітною, переїхати їй не вдалося , було вирішено народжувати в АР Криму. [INFO] вона народила доньку -[PERSON] у м. Севастополь , про що свідчить довідка ф - 103 серії № 67 № 003623 від 14 серпня 2015 р.. , а також , що 13 серпня 2014 р. їй було надано свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] , видане відділом запису актів цивільного стану Гагаринського району міста Севастополь Управління Уряду Севастополя , про що зроблено актовий запис № 945. Так як вона не перебувала в зареєстрованому шлюбі з батьком дитини, їй було видано свідоцтво про встановлення батьківства , що також було видане відділом запису актів цивільного стану Гагаринського району м. Севастополя Управління Уряду Севастополя , про що зроблено актовій запис за № 3. Відповідно до цього свідоцтва її доньці було видано прізвище по батькові -[PERSON]. В зв»язку з тим, таке свідоцтво на території України є недійсним у зв»язку з тим, що відсутня спільна заява батьків або рішення суду про встановлення батьківства , нею прийнято рішення про те, що її дитина буде мати запис про народження у відповідності до ст. 135 СК України. Коли вона звернулась до Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану з метою отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду , оскільки даний документ не визначається таким, на підставі якого проводиться державна реєстрація народження дитини, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України. Справа була розглянута судом у порядку, визначеному ч.2 ст.257-1 ЦПК України, за відсутності заявника та представника зацікавленої особи. Вивчивши заяву, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника і такі справи розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню, у зв'язку з чим копія такого рішення негайно після його проголошення видається особам, які брали участь у справі, або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції України та законів України. В силу ч. 1 ст. 18 цього Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення необхідно заявниці для реєстрації народження дитини. Відповідно до ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ч.1ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно дост.7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно п.2 розділу ІІІ вищевказаних Правил, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Таким чином, законодавством визначено процедуру державної реєстрації народження дитини у даному випадку шляхом звернення до суду. Заявником доведено, що встановлення юридичного факту необхідне для реалізації нею батьківських прав відносно дитини, а відтак підстав до відмови в задоволенні заяви суд не вбачає. Судом встановлено, що [PERSON] є громадянкою України (паспорт громадянина України [NUMBER] . Відповідно до копії медичного свідоцтва про народження серія 67 № 003623 від 14.08.2015 р ,[PERSON] , [INFO] в м. Севастополь АР Крим народила дитину: дівчинку. Дане медичне свідоцтво про народження відповідно до ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є недійсними і не створює правових наслідків. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. З огляду на викладене, суд вважає що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявники та їх дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надають можливість отримати громадянам України свідоцтво про народження їх дитини, виданого державним органом України.

Outcome: approved