Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

У вересні 2019 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільн7ої системи «Дніпропетровськгаз» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просили стягнути з відповідача вартість необлікованого (донарахованого об`єму природного газу у розмірі 32427,58 грн. В обґрунтування свого позову позивач зазначає, що відповідач є побутовим споживачем послуг з розподілу природного газу, які надаються позивачем відповідно до ліцензії, об`єкту, який розташований за адресою: [ADDRESS] . 29 травня 2017 року, за вказаною адресою, працівниками ПАТ «Дніпропетровськгаз», виявлена підозра наявності несанкціонованого газопроводу, в зв`язку з чим був складений акт про порушення № 1256 від 15.05.2019 року, який був складений в присутності відповідача та після ознайомлення ним підписаний. 22.05.2019 року на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, зазначений вище акт № 1256 від 15.05.2019 року було задоволено, відповідачеві було виконане донарахування, складено акт-розрахунок не облікованого (Донарахованого об`єму та обсягу природного газу і його вартості. Таким чином, за період з 01.12.2018 року по 30.04.2019 року, позивачу було завдано збитків на суму 32427,58/грн., тому надавач послуг звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача суму необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу у вищезазначеному розмірі, а також понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1921,00 грн. У відзиві на позов відповідач просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що у 2001 році він набув право власності на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] , який вже на той час був підключений до системи газопостачання, на його ім`я було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Всі ці роки відповідач сплачував плату за спожитий газ, за показниками газового лічильнику, що був встановлений при газифікації будинку, відповідно до схеми монтажу, яка була встановлена в будинку ще до набуття ним права власності на будинок у 2001 році. 15 травня 2019 року до його будинку прибули представники ПАТ «Дніпропетровськгаз», які спочатку почали звинувачувати споживача у несанкціонованому втручанні в газовий лічильник, в якому нібито було виявлено сторонній предмет - частина свердла. Газовий лічильник був зрізаний представниками АТ «Дніпропетровськгаз» та вилучений, а в акті про порушення були зазначені показники лічильника. В подальшому позивачем була проведена експертиза лічильника газу, за висновками якої жодних порушень у роботі лічильника не було встановлено. Після проведення експертизи лічильник газу був повернутий, але у стані, не придатному для подальшої експлуатації, внаслідок чого було відповідачеві було завдано шкоду у виді пошкодження належного йому майна. На ці з обставини [PERSON] посилається і у зустрічному позові, та обґрунтовує його тим, що під час перевірки газового лічильника представники АТ «Дніпропетровськгаз» здійснювали відеофіксацію всього процесу, навіть на цьому відеозаписі не міститься ознак, які б свідчили про можливість відбору газу. Під час перевірки роботи лічильника представники АТ «Дніпропетровськгаз» спочатку зрізали лічильник, потім почали перевіряти газові труби, закриваючи та відкриваючи отвори на місці зрізів газової труби, останні встановили, що тиск газу не змінюється та обраховується через лічильник. Крім того, 15 травня 2019 року домоволодіння [PERSON] було відключене від системи газопостачання, з посиланням на несанкціоноване втручання в газопровід, а в акті на відключення містяться дані про відключення від системи газопостачання по причині заборгованості за спожитий природній газ, хоча [PERSON] наполягає на тому, що жодної заборгованості за спожитий природній газ станом на травень 2019 року він не мав. Акт про припинення газопостачання в його присутності не складали та його примірник йому не надавали на місці виявлення порушення, що на думку [PERSON] , є порушенням процедури припинення газопостачання та порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживача». У відзиві на позов [PERSON] представник АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» просить відмовити у задоволенні позову , посилаючись на правомірність дій працівників відповідних служб при виявленні підозри щодо несанкціонованого відбору газу, акт про порушення складений у відповідності до норм діючого законодавства, розрахунок збитків здійснений у відповідності до вимог пп.1 п.11 гл.5 р.ХІ Кодексу ГРМ (а.с. 159-161, 183-188). Ці ж обставини викладені представником АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» у відповіді на відзив [PERSON] на позов газопостачального підприємства (а.с. 208-212). Ухвалою суду від 11 листопада 2019 року відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 30-31). Ухвалою суду від 30 квітня 2020 року зазначені позови об`єднані в одне провадження (а.с. 79-81). Ухвалою суду від 09 жовтня 2020 року призначено розгляд справи по суті (а.с. 226-227). В судовому засіданні представник АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» Лисенко Ю.А. надав пояснення про те, що [PERSON] є побутовим споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] , споживаючи природній газ відповідач вважається таким, що приєдався до умов Типового договору. Станом на 15.05.2019 року за споживачем рахувалася заборгованість внаслідок чого була сформована бригада, яка повинна була здійснити відключення будинку [PERSON] від газопостачання, однак представниками ПАТ «Дніпропетровськгаз» була виявлена підозра наявності несанкціонованого газопроводу, а саме в системі газопостачання до лічильника проходить труба газопроводу, після лічильника труба газопроводу підведена безпосередньо до обігрівачів, плити тощо. В даному випадку, над лічильником містилася металева перемичка з арматури, яка була встановлена для стійкості труб. Працівники ПАТ «Дніпропетровськгаз» оглянули лічильник та виявили всередині свердло, внаслідок чого у них виникла підозра щодо незаконного втручання в роботу газового лічильника. При цьому жодні пломби на лічильнику не були пошкоджені, однак відкриваючи та закриваючи отвори, працівниками було виявлено проходження газу поза лічильником, тому ними було прийняте рішення демонтувати лічильник, і тільки після демонтажу лічильника було виявлено, що встановлена перемичка з арматури була всередині порожньою, просвердленою наскрізь, внаслідок чого відбувався несанкціонований відбір газу поза приладом обліку. Про виявлене порушення був складений акт, який споживач підписав, а відключення будинку від газопостачання дійсно відбулося через наявність заборгованості. 22.05.2019 року на засіданні комісії з розгляду актів про порушення було задоволено акт, виконано донарахування об`єму та обсягу природного газу та його вартості за період з 01.12.2018 року по 30.04.2019 року у розмірі 32427,58 гривень. Зазначену суму позивач просить стягнути з відповідача, зустрічний позов не визнав. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Пташинський О.А. позов свого довірителя підтримав, позов АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» не визнав, надав пояснення про те, що жодної заборгованості по оплаті за спожитий природній газ його довіритель не мав станом на 19.05.2019 року, жодного попередження про відключення від системи газопостачання йому не було вручено завчасно. Представники ПАТ «Дніпропетровськгаз» приїхали одразу, щоб виявити будь-яке порушення, та оглянувши лічильник, не знайшли ніяких пошкоджень зовнішніх, не виявили пошкоджень пломб, почали закривати, відкривати всі отвори, повідомили його, що газ проходить поза лічильником та почали його зрізати. Коли зрізали лічильник, почали відрізати перемичку, просовувати в неї проволоку та повідомили, що вона просвердлена, тому через неї поза лічильником проходить газ. Представник відповідача зауважив, що монтування всієї системи газопостачання будинку [PERSON] проводилося ще в 2001 представниками тоді ще місцевого відділення газопостачання, ця схема затверджена, жодного втручання з того часу в систему газопостачання [PERSON] не проводив, вважає дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» такими, що порушують права споживача [PERSON] , вина якого нічим не встановлена та не доведена. Свідок [PERSON] - майстер аварійно-диспетчерської групи повідомила суду, про те, що акт на відключення будинку [ADDRESS] складався нею, оскільки станом на 15.05.2019 року існувала заборгованість за спожитий природній газ у розмірі 1017 грн., про наявність такої заборгованості її повідомив відділ інспектування. Свідок [PERSON] - майстер відділу обслуговування вузла обліку газу повідомив суду, що ними за адресою: [ADDRESS] , був виявлений несанкціонований відбір газу, а саме між вхідною та вихідною трубою поверх лічильника була встановлена наскрізна трубка, через яку проходив газ поза лічильником, отвір був діаметром 3-4 мм. Свідок [PERSON] - слюсар з експлуатації та ремонту газового устаткування повідомив суду про те, що іншого способу для виявлення отвору у перемичці не було, як тільки зрізати лічильник. Коли зрізали труби, він здійснив відріз перемички та візуально було видно отвір. Свідок [PERSON] також повідомив суду про те, що після зрізання лічильника було встановлено, між трубою подачі та зворотною трубою була вварена перемичка. Коли її підрізали, то виявили отвір, через який проходив газ, який не обліковується або обліковується частково. Такі ж показання надав свідок [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши підстави первісного та зустрічного позовів, докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] являється побутовим споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] , на його ім`я відкрито особовий рахунок за № [NUMBER] , про що свідчить картка абонента (а.с. 8). 15.05.2019 року АТ «Дніпропетровсьгаз» було складено акт на відключення газових приладів та побутових лічильників газу за адресою: [ADDRESS] , з підстав наявності заборгованості (а.с. 11), що підтвердила в судовому засіданні і свідок [PERSON] (а.с. 11). Даних про наявність заборгованості за спожитий природній газ позивачем не подано, [PERSON] доведено, що ним щомісяця проводилася плата за спожитий природній газ за відповідними тарифами (а.с. 98-108) за показниками лічильника типу «Самгаз», заводська пломба 17777386, який відповідає технічним умовам, придатний до застосування, остання повірка була проведена 28 грудня 2005 року, покази на момент повірки складали 10575 кубічних метрів (а.с. 97). 15 травня 2019 року за місцем мешкання позивача за адресою: [ADDRESS] , співробітниками АТ «Дніпропетровськгаз» складено Акт про порушення № 1256, у відповідності до встановлено порушення споживачем Кодексу газорозподільних систем, зокрема - встановлена наявність несанкціонованого газопроводу. Побутовий лічильник газу демонтовано для проведення експертизи (а.с. 39), газопостачання до будинку припинено. Позивача повідомлено про засідання комісії оператора ГРМ 22 травня 2019 року. З актом про порушення ознайомлено позивача, про що свідчить його підпис у акті, останній у зауваженнях написав про те, що придбав будинок з готовою схемою газопостачання (а.с. 9). 22 травня 2019 року на засіданні комісії відповідача розглянуто Акт про порушення Кодексу газорозподільних систем № 1256 від 15.05.2019 року та прийнято рішення про проведення донарахування за Актом (а.с. 12). Сума вартості не облікованого природного газу складає 32427,58 гривень, про що свідчить розрахунок (а.с. 13). 17 травня 2019 року за результатами експертизи лічильника газу було складено акт експертизи лічильника газу від № 162, в якому виявлено цілісність заводської пломби та повірочного тавра, відповідність місць фактичного розташування пломб - відповідає, відліковий механізм на корпусі ЗВТ - цілий, конструктивні елементи вихідного патрубку ЗВТ цілі, у вихідному патрубку виявлено сторонній предмет )(частина свердла), який на метрологічні характеристики не впливає, механічні пошкодження також відсутні. Однак, за висновками комісії лічильник визнаний не придатним до експлуатації (а.с. 42). Відповідно до п. 2 гл. 9 розд. X Кодексу ГРМ, перевірка комерційного ВОГ, а також контрольний огляд вузла обліку здійснюється у будь-який час доби та у присутності споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) або його представника. Пунктом 3.1.3. вищезазначеного Положення встановлено, що лічильники газу під час експлуатації підлягають експертизі, зокрема, у випадку ознак порушень конструкції лічильника газу, у тому числі справності лічильного механізму, або порушень у роботі лічильника; ознак зняття мастичних пломб або порушення повірчого тавра; зриву або пошкодження пломб газопостачальної (газотранспортної) організації на лічильнику газу або на патрубках лічильника. Відповідно до п. 3.2.2. Положення, у разі виявлення представником газопостачальної (газотранспортної) організації ознак порушень, зазначених у підпункті 3.1.3 цього Положення складається акт про виявлені порушення у двох примірниках за формою наведеною у додатку 1. Один примірник акту про виявлені порушення залишено у споживача, а другий у представника газопостачальної організації. Демонтаж лічильника газу та його пломбування до проведення експертизи, зазначення необхідної інформації проведено у відповідності до п. 3.2.4. Положення та п. 2 гл. 10 розд. X Кодексу ГРМ. Згідно п. 3.2.5. Положення, акт про демонтаж лічильника газу складається у двох примірниках за формою, наведеною у додатку 2. Один примірник акта залишається у споживача, а другий - залишається у представника газопостачальної (газотранспортної) організації. Згідно п. 3.2.7. Положення, у разі демонтажу лічильника газу на підставі акта про виявлені порушення на період проведення експертизи газопостачальна (газотранспортна) організація при демонтажі лічильника газу зобов`язана безкоштовно встановити на його місце лічильник газу з власного обмінного фонду. Відповідно до п. 3.2.8. Положення, демонтований лічильник газу доставляється на місце проведення експертизи представником газопостачальної (газотранспортної) організації або споживачем (на його бажання), про що робиться відповідний запис в акті про демонтаж лічильника газу. Вказані вимоги виконано співробітниками АТ «Дніпропетровськгаз у повному обсязі. У відповідності до п.п.1 п.1 розділу ХІ Кодексу ГРМ до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать зокрема наявність несанкціонованого газопроводу, про що зазначено в акті про порушення № 1256. Несанкціонованим газопроводом, відповідно до Кодексу ГРМ, - є самовільно під`єднаний газопровід (газовий відвід, штуцер, патрубок), у тому числі без наявного підключеного газового обладнання, фізично з`єднаний, зокрема вварений, врізаний, з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання, витрата (споживання) природного газу через який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу). Оцінюючи подані докази щодо наявності несанкціонованого газопроводу, суд приходить до переконання про відсутність належних та достатніх доказів про те, що встановлена перемичка між трубами над лічильником мала наскрізний отвір, через який відбувалася витрата (споживання) природного газу, через який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу). До такого висновку суд, дійшов , виходячи з наступного. За п.1 гл.2 розд. ІХ Кодексу ГРС, Норми цього розділу щодо перерахунку (донарахування) або зміни режиму нарахування природного газу споживачу, у тому числі побутовому споживачу, який уклав з Оператором ГРМ договір розподілу природного газу, а також несанкціонованому споживачу, який знаходиться на території ліцензованій діяльності Оператора ГРМ, застосовуються за наявності акта про порушення, складеного Оператором ГРМ відповідно до вимог цього розділу. Випадки, які потребують перерахунку (донарахування) або зміни режиму нарахування об`ємів природного газу споживачу, що має договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, без наявності акта про порушення, визначені в розділах ІХ-Х цього Кодексу. Згідно з п.1 гл.2 розд. ІХ Кодексу ГРС, до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать: 1) наявність несанкціонованого газопроводу; 2) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 3) несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу); 4) несанкціоноване підключення газових приладів на об`єкті споживача, який обліковується за нормами споживання; 5) несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок якого перевищується діапазон обчислення вузла обліку (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення вузла обліку); 6) використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу. П.1 гл.3 розд. ХІ Кодексу ГРС визначає, що у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 15 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Водночас, у відповідності до пунктів 1, 3, 5, 8 10, 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС: - у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу; - представник Оператора ГРМ перед складанням акта про порушення зобов`язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акта про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень; - Споживач (несанкціонований споживач) та представники Оператора ГРМ під час виявлення порушення та складання акта про порушення мають право здійснювати фото- та відеозйомку для фіксації виявленого порушення чи інших дій та фактів, про що зазначається в акті про порушення. До акта про порушення сторонами можуть бути додані пояснення, зауваження, заперечення та докази, перелік яких (за наявності) зазначається в акті про порушення. - Акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення. При складанні акта про порушення представник Оператора ГРМ зазначає в ньому про необхідність споживача (несанкціонованого споживача) бути присутнім на засіданні комісії, на якому буде розглянуто складений акт про порушення, та визначає: 1) місцезнаходження комісії з розгляду актів про порушення; 2) дату та орієнтовний час проведення засідання комісії, на якому буде розглядатися складений акт про порушення; 3) контактний телефон особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо часу та місця засідання комісії); - у разі неприбуття споживача (несанкціонованого споживача) та/або уповноваженої ним особи на засідання комісії остання розглядає складений акт про порушення без його (її) участі; - за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Так, подані представником позивача фотознімки (а.с. 213-216), а також оглянутий в судовому засіданні відеозапис демонтажу лічильника, не можуть бути розцінені судом, як беззаперечний доказ наявності наскрізного отвору у встановленій перемичці, через який проходив газ поза вузлом обліку. Також, з наведеного акту про порушення не можна встановити, які-ж саме порушення виявлені представниками АТ «Дніпропетровськгаз», оскільки акт не містить детального опису порушень, не містить доказів перевірки проходження газу поза лічильником за наявності пуску газу, що фактично розцінюється судом, як підозра на наявність несанкціонованого газопроводу. За своєю суттю підозра про наявність несанкціонованого не є виявленням факту порушення. За таких обставин, оскільки жодними, наданими суду доказами не підтверджено факт вчинення позивачем порушень договору або закону, які б мали наслідком необхідність припинення газопостачання до будинку позивача, втручання в діяльність газорозподільних систем, вчинення дій з несанкціонованого відбору газу, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання рішення комісії незаконним та дій щодо відключення будинку позивача від газопостачання - неправомірними. В зв`язку з чим, з метою поновлення порушених прав [PERSON] суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання відповідача усунути порушення шляхом підключення домоволодіння до постачання газу. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач своїм рішенням про донарахування вартості об`єму та обсягу природного газу, відключення будинку позивача від газопостачання порушив майнові права позивача. При цьому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами, які в своїй сукупності підтверджують аргументи [PERSON] , наведені в позові щодо наявності підстав для його задоволення, в той час, як позов АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» не підтверджений належними доказами, сума, яку останнє просить стягнути з [PERSON] нарахована безпідставно, не обґрунтовано, а тому в задоволенні основного позову слід відмовити, а позов [PERSON] - задовольнити частково. Водночас вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 вказаної статті ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Виходячи зі змісту ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 5 ЦПК України застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову. Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч. 2 ст. 16 ЦК України, до яких, зокрема, відносяться: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Способи захисту за своїм призначенням можуть вважатись визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від захисту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Захист порушеного права має бути ефективним. Відповідно до абз. 2 п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02). Оспорюваний позивачем акт-розрахунок не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості, який складений за результатами рішення (протоколу) комісії щодо розгляду акта про порушення, та яким лише визначено розмір розрахункової суми збитків, завданих порушеннями споживача, не встановлює для позивача будь-яких обов`язків, крім рекомендації сплатити нараховані кошти, що є різновидом претензії. Із спірних правовідносин не вбачається, що акт про порушення є актом в розумінні вищезазначених положень ЦК, оскільки він лише фіксує порушення, які були виявлені при проведенні перевірки працівниками відповідача Оператора газорозподільної станції. Оскаржений позивачем акт-розрахунок може використовуватись, як доказ, в разі звернення з позовом до суду у спорі про право і підлягає оцінці судом при розгляді спору. З врахуванням вищенаведеного вбачається, що чинне законодавство дозволяє споживачу оскаржити в судовому порядку саме рішення комісії з розгляду акту про порушення, яке оформлене протоколом, а не сам акт-розрахунок. Вказаний висновок також узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 14 січня 2020 року по справі № 910/17955/17. Велика Палата Верховного Суду у вищевказаній постанові, звернула увагу на те, що вимога про скасування рішення комісії електропередавальної організації про визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та її вартості є способом захисту прав та інтересів, установленим законом, оскільки таке рішення комісії, оформлене протоколом з розгляду акта про порушення ПКЕЕ, безпосередньо впливає на права та обов`язки відповідного суб`єкта господарювання в контексті його відносин з електропередавальною організацією, встановлює обсяг і вартість недоврахованої електроенергії та створює загрозу припинення електропостачання відповідного споживача. За таких обставин, суд приходить до переконання про те, що позовні вимоги [PERSON] про визнання незаконними дій комісії Новомосковського відділення АТ «Дніпропетровськгаз» з розгляду актів про порушення Кодексу ГРС (протокол № 90 від 22 травня 20149 року), за результатами якого проведено розрахунок не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу та його вартість на суму 32427,58 гривень, а також позовна вимога про скасування нарахованої облікованого (донарахованого) об`єму природного, - не є належним та ефективним способом захисту цивільних прав. З метою відновлення порушених прав споживача [PERSON] , суд вважає за необхідне визнати незаконним та скасувати рішення засідання комісії Новомосковського відділення Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» з розгляду актів про порушення Кодексу газорозподільних систем, оформлене протоколом № 90 від 22 травня 2022 року щодо проведення донарахувань [PERSON] за актом про порушення № 1256 від 22 травня 2019 року, та виходить з наступних норм права. Відповідно до пп.17, 23 п.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу», оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників); побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. За п.3 ч.2 ст.13 Закону України «Про ринок природного газу», Споживач зобов`язаний, зокрема, не допускати несанкціонованого відбору природного газу. У відповідності до п.5.7 розд. V Правил безпеки систем газопостачання, підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових і громадських будинків із встановленням заглушки за умови, в тому числі: самовільного підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання; не відповідності системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації. Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2498 затверджено Типовий договір розподілу природного газу (надалі - Типовий договір), який є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної поставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів. Зокрема, пунктами 1.1 - 1.3 розділу І Типового договору визначено, що Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір) є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - Кодекс газорозподільних систем). Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. У відповідності до п.2.3 розд. ІІ Типового договору, при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, Сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем. Оператор ГРМ зобов`язується вносити зміни та оновлювати інформацію, що розміщена на його сайті, зокрема, чинну редакцію тексту цього Договору та Кодексу газорозподільних систем. При цьому, за п.3.2 розд. ІІІ Типового договору, за умови включення Споживача до Реєстру споживачів будь-якого постачальника у розрахунковому періоді та відсутності простроченої заборгованості за цим Договором Оператор ГРМ забезпечує розподіл природного газу, що належить Споживачу, до межі балансової належності його об`єкта з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу. Приймання-передача обсягу газу, належного Споживачу, а також перехід експлуатаційної відповідальності за стан газових мереж від Оператора ГРМ до Споживача відбуваються на межі балансової належності об`єкта Споживача. Споживач забезпечує належну експлуатацію власних газових мереж після межі балансової належності згідно з чинним законодавством, зокрема відповідно до вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року № 285, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08 червня 2015 року за № 674/27119, або укладає відповідний договір з будь-якою організацією, яка має право на виконання таких робіт, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. За домовленістю Сторін експлуатаційна відповідальність Оператора ГРМ може бути поширена і на газові мережі (їх частину) Споживача, якщо це визначено в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною цього Договору. Порядок укладання акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності Сторін визначений Кодексом газорозподільних систем. За підпунктами 5 - 7 пункту 7.4 розділу VII Типового договору споживач зобов`язується не допускати несанкціонованого відбору природного газу; забезпечити належну експлуатацію власних газових мереж відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та акта розмежування балансової належності й експлуатаційної відповідальності сторін; дотримуватись інших вимог цього Договору та Кодексу газорозподільних систем. У відповідності до п.8.1 розд. VIIІ Типового договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно з цим Договором та чинним законодавством України. За пп.4 п.9.1 розд. ІХ Типового договору, оператор ГРМ має право припинити/обмежити розподіл природного газу Споживачу в порядку та у випадках, передбачених Кодексом газорозподільних систем, у тому числі у разі несанкціонованого відбору природного газу, крім перевищення добового підтвердженого обсягу природного газу. Як зазначив суд вище, позивачем АТ «Дніпропетровськгаз» на надано суду беззаперечних доказів наявності у [PERSON] несанкціонованого газопроводу, через який відбувалася витрата (споживання) природного газу, який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу). Встановлені обставини є підставою для відмови у задоволенні позову АТ «Дніпропетровськгаз», а позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Питання щодо судових витрат, належить вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial