Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до ТОВ "Шахта "Садова" про стягнення розрахункових сум, заборгованості по заробітній платі , середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем з 18.10.2013 року та була звільнена 22.11.2013 року за власним бажанням. Відповідно до ст. 116 КЗпП України відповідач повинен був провести з позивачем повний розрахунок в день звільнення, проте, заборгованість по заробітній платі, яка станом на 26.11.2013р складає 6831,76 грн., до цього часу не виплачена. Крім того, при звільнені позивачу була нарахована та не виплачена компенсація за невикористану відпустку у розмірі 4571,76 грн. Відповідно до ст.117 КЗпП України відповідач повинен сплатити на користь позивачки середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 10200грн. за період з 22.11.2013р. по 22.02.2013 р включно, виходячи із розміру місячного посадового окладу 3400 грн.. Позивач зазначає , що незаконна невиплата відповідачем належних їй розрахункових сум при звільненні призвела до моральних страждань, був порушений звичайний життєвий уклад, зв'язки з близькими їй людьми, був втрачений здоровий сон, спокій і рівновага, що вимагало від нєї прийняття додаткових зусиль для організації свого життя, тому просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду, яку визначає у розмірі 3000грн.. 12.03.2014 року позивач надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просить справу розглянути у її відсутність. Представник відповідача [PERSON], допитаний в порядку окремого доручення, позовні вимоги визнав частково, згоден на стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі у сумі 2865,30грн., компенсації за невикористану відпустку у розмірі 3966,46 грн., середнього заробітку за затримку розрахунку у розмірі 6420,72грн. за три місяці, визначені позивачем. На відшкодування моральної шкоди не згоден, оскільки позивач не надав належних доказів щодо правомірності стягнення суми у розмірі 3000грн. Просить справу розглянути у його відсутність. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, що беруть участь у справі, або у разі, коли відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, що беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою не проводиться. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно копії трудової книжки позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем з 18.10.2011року та була звільнена за власним бажанням 22.11.2013 року. Згідно з довідкою ТОВ «Шахта «Садова» № 568 від 26.11.2013 року, заборгованість підприємства по заробітній платі перед позивачем станом на 26.11.2013 року складає 6831,76 грн.. При звільнені була нарахована та не виплачена компенсація за невикористану відпустку у розмірі 4571,76 грн.. Згідно протоколу допиту представника відповідача ТОВ "Шахта "Садова" заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі складає 2865,30грн., сума компенсації за невикористану відпустку складає 3966,46грн.. Суд вважає, що саме ці суми, зазначені представником відповідача, підлягають стягненню на користь позивача, оскільки суми заборгованості оновлені та відкориговані станом на 12.03.2014 року, а розрахунок сум заборгованості позивачем наданий станом на 26.11.2013 року. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, підприємство повинне виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно довідки ТОВ "Шахта "Садова" від 12.03.2014р. середньомісячна заробітна плата [PERSON] становить 2140,24 грн.. Тому сума середнього заробітку за час затримки розрахунку визначену позивачем у три місяці, що підлягає стягненню на користь позивача, складає 6420,72грн., виходячи із суми середньоденної заробітної плати позивача 70,31грн.. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, ст.237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері правових правовідносин, що призвели до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності або галузевої приналежності. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує, що невиплата відповідачем належних позивачу розрахункових сум при звільненні призвела до того, що позивач зазнавав моральних страждань, які виразились у втраті нормальних життєвих зв'язків, необхідності прийняття додаткових зусиль для організації свого життя, впливі негативних емоцій та переживань, тому вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди, зменшивши її розмір до 1000,00 грн.. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial