Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

У березні 2020 року позивач звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до Прокуратури міста Києва, в якому просив суд скасувати арешт на усе належне [PERSON] на праві власності майно, зокрема квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , накладений відповідно до постанови старшого слідчого Прокуратури м. Києва Шершньова П.С., про накладення арешту на майно в рамках кримінальної справи № 50-6547 від 29.10.2012, реєстраційний номер обтяження: 13186832. Позовні вимоги обгрунтовані наступним. У 2012 році прокуратурою міста Києва розслідуваласькримінальна справа №50-6547 матеріали якої внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42012110000000042 від26.11.2012 року відповідно за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, та ч. 2 ст.367 КК України, по якій 29.10.2012 року старшим слідчим Шершньовим П.С. буловинесено постанову та накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] на праві приватної власності.21 лютого 2013 року, старшим слідчим прокуратури міста Києва, юристом 2 класу Твердохліб В .В . було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 42012110000000042, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення. Усі наявні відчуження відповідно до ч.3 ст. 174 КПК України - зняті.20.08.2014 року позивач звернувся до старшого слідчого відділу Прокуратури міста Києва Твердохліб В.В. із заявою № 4118-П від 20.08.2014 р., в якій просив надати роз`яснення з якогосаме майна необхідно зняти арештнакладений постановою слідчого. Листомвід 03.09.2014 року за підписом старшого слідчого Прокуратури міста Києва Твердохліб В.В. було надано роз`яснення, відповідно до яких зазначено, що з усього майна постановою від 21.02.2013 р. про закриття кримінального провадження № 42012110000000042знято арешт. Проте, 17.03.2020, під час отримання Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомогомайна щодо суб`єкта, стало відомо, що є Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень. На все нерухоме майно, яке належить позивачеві на праві власності накладено арешт. Тобто, арешт накладений 29.10.2012 року в рамках кримінальної справа, досі не знято. З огляду на те, що позивачеві лише 17.03.2020 року стало відомо про порушення його права, позовна заява подана у встановлені законодавством строки. На даний час позивач не може на власний розсуд розпоряджатися належним йому майном, оскільки у відповідному реєстрі наявні заборони на відчуження усього належного йому майна. В інший спосіб захистити своє право, окрім зняття арешту з нерухомого майна в судовому порядку, позивач позбавлений можливості. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 03.04.2020 року відкрите провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи. 12.05.2020 року до суду з Прокуратури міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. 19.10.2012 прокуратурою міста Києва порушено кримінальну справу №50-6547 щодо [PERSON] , [PERSON] за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України та щодо [PERSON] за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. В ході досудового розслідування, 29.10.2012 слідчим прийнято рішення про накладення арешту на майно [PERSON] де б воно не знаходилось та в чому би не виражалось. Першою Київською нотаріальною конторою, на виконання постанови прокуратури міста Києва від 29.10.2012 у кримінальній справі №50-6547 31.10.2012 року накладено заборону/арешт та надано витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. У подальшому, у зв`язку із набранням чинності Кримінальним процесуальним кодексом України (в редакції 2012 року) за матеріалами кримінальної справи №50-6574 внесено 26.11.2012 відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато кримінальне провадження № 42012110000000042. За результатами проведеного розслідування вказаного кримінального провадження прокуратурою міста Києва 21.02.2013 прийнято рішення про його закриття на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України та скасування наявних обмежень відповідно до ч. З ст. 174 КПК України. Вказане рішення про закриття кримінального провадження на даний час не скасовано. У 2018 році позивач звернувся до прокуратури міста Києва щодо надання копії вищезазначеної постанови. Під час розгляду звернення [PERSON] прокуратурою міста Києва листом від 28.11.2018 № 17/3-21828-14 до Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві скеровано належним чином завірену копію постанови від 21.02.2013 для виконання в частині наявних обтяжень, накладених на майно позивача. Управлінням державної реєстрації ГТУЮ у м.Києві листом від 22.12.2018 повідомлено прокуратуру міста Києва про припинення надання послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень , вказані повноваження передано до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Після звернення прокуратури міста Києва до вказаного Департаменту, останнім було відмовлено у прийомі належним чином завірених копій відповідних процесуальних рішень щодо скасування арешту майна [PERSON] , у зв`язку із відсутністю належних повноважень у вказаному кримінальному провадженні. Положеннями ч. 3 ст. 174 КПК України (в редакції, чинній на момент закриття кримінального провадження №42012110000000042) передбачено, що прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна. Як вбачається з матеріалів справи, при прийнятті рішення щодо закриття кримінального провадження №42012110000000042, прокуратурою міста Києва дотримано вимоги ч.3 ст. 174 КГГК України та скасовано наявні обмеження. Суддя, дослідивши матеріали справи та поданий відзив, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що постановою старшого слідчого СВ управління правозахисної діяльності, протидії копупції та злочинності у сфері транспорту прокуратури м. Києва Шершньова П.С. від 29.10.2012 року у кримінальній справі № 50-6547 накладено арешт на майно [PERSON] , де б воно не знаходилося та в чому б не виражалось. У зв`язку із набранням чинності Кримінальним процесуальним кодексом України (в редакції 2012 року) за матеріалами кримінальної справи №50-6574 внесено 26.11.2012 відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато кримінальне провадження № 42012110000000042. Постановою старшого слідчого СВ процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління правозахисної діяльності, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту прокуратури м. Києва Твердохліб В.В. кримінальне провадження № 42012110000000042 від 26.11.2012 року закрито у зв"язку із відсутністю складу кримінального правопорушення. Також у вказаній постанові зазначено про зняття усіх наявних обмежень відповідно до ч. 3 ст. 174 КПК України. 28.11.2018 року Прокуратурою міста Києва до Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві направлено постанову про закриття кримінального провадження № 42012110000000042 для виконання відповідно до ч. 3 ст. 174 КПК України. 22.12.2018 року до Прокуратури міста Києва надійшов лист Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві в якому зазначено, що виконати постанову про закриття кримінального провадженя немає можливості, оскільки відповідно до рішення Київської міської ради від 14.06.2016 року за № 319/319 "Про утворення Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)" саме Департамент з питань реєстрації здійснює функції стосовно реєстрації речовиї прав на нерухоме майно та їх обтяжень. 05.02.2019 року Прокуратурою міста Києва до Департаменту з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації направлено належним чином завірену копію постанови про закриття кримінального провадження в частині скасування наявних обтяжень. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо суб"єкта [PERSON] від 17.03.2020 року, вбачається наявність накладеного арешту на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 13186832, об"єкт обтяження - невизначене майно, все майно. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав, а також скасування обтяження регулюються Законом України "Про державну преєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відповідно до якого проведення реєстраційних дій покладено на державного реєстратора. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ст.ст.79, 80 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Проаналізувавши надані позивачем докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позивачем не доведено порушення його прав Прокуратурою міста Києва, оскільки з наданих доказів вбачається, що відповідач діяв у відповідності до норм чинного кримінально-процесуального законодавства, при закритті провадження скасував арешт та направив вказану постанову для виконання до Департаменту з питань реєстрації. З огляду на викладене, суд вважаєзаявлені позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed