Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до Холмківської сільської ради Ужгородського району про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Мотивуючи свої позовні вимоги вказує на те, що після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO], відкрилась спадщина за законом на належне йому нерухоме майно, зокрема на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який належав йому, однак право власності на даний житловий будинок не оформив. Інші спадкоємці за померлим [PERSON], які постійно проживали та були зареєстровані разом з ним в будинку, надали нотаріально засвідчені заяви про відмову від частки в спадщині. Посилаючись на те, що вона залшилась єдиною спадкоємицею майна померлого батька, спадщину за яким вона прийняла , так як постійно з дня свого народження [INFO] проживає у цьому будинку, на який відсутні правовстановлюючі документи, у зв'язку з чим нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок , тому просила визнати за нею право власності на житловий будинок та прибудови літ. А, АІ, цегляну прибудову лат. АІ, гараж цегляний літ. Б, убиральню цегляну літ. В, господарські споруди №1-3, що розташовані в [ADDRESS], в порядку спадкування за законом за померлим [INFO] батьком - [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позові. Зокрема вказала на те, що позивач прийняла фактично спадщину за померлим батьком оскільки проживала з ним в житловому будинку на момент смерті, була зареєстрована та продовжує проживати у вказаному будинку. Інші спадкоємці за померлим [PERSON], які постійно проживали та були зареєстровані разом з ним в будинку, надали нотаріально засвідчені заяви про відмову від частки в спадщині. Представник відповідача Холмківської сільської ради Ужгородського району в судове засідання не з'явився, однак надіслав на адресу суду заяву , згідно якої визнають позовні вимоги та просять розглянути справу без їх участі. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що [INFO] в с. Минай, Ужгородського р-ну, Закарпатської області помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.04.2002 року виданим повторно виконкомом Холмківської сільської ради Ужгородського району, копія якого долучена до матеріалів справи./а.с.9/ Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом до складу якої в тому числі входить житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS], так як за життя батько позивачки заповіт не залишив. Враховуючи, що спадщина за померлим [PERSON] відкрилася у 1995 році, тому до даних правовідносин слід застосовувати норми ЦК УРСР. Статтею 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ч.1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є донькою померлого [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження від 27.02.1954 року, копія якого приєднана до матеріалів справи./а.с.7/ Після одруження позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про одруження від 12.01.1980 року, копія якого долучена до матеріалів справи./а.с.8/ Спадщину за померлим батьком [PERSON] позивачка [PERSON] прийняла в установлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном , а саме вище вказаним будинком , в якому вона на день смерті спадкодавця була зареєстрована і проживала і постійно проживає по теперішній час , що стверджується довідкою Холмківської сільської ради Ужгородського району від 20.06.2014 № 2313 /а.с. 10/ Інші спадкоємці за померлим [PERSON], які постійно проживали та були зареєстровані разом з ним в будинку, надали нотаріально засвідчені заяви про відмову від частки в спадщині. /а.с.13-18/ Також з матеріалів справи слідує, що вказаний будинок був збудований у 1957 року ,1973 року введення в експлуатацію (капремонту), що стверджується технічним паспортом на жилий будинок. Однак на вказаний будинок відсутні правовстановлюючі документи, право власності на нього не зареєстровано і відсутній акт про прийняття будинку в експлуатацію. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року права на нерухоме майно. Які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення , або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, оскільки спірний будинок було збудовано до 01.07.2004 року, то державна реєстрація прав на нього не була обов'язковою, а відтак виникнення права власноті на нього не залежить від державної реєстрації. Відповідно до п. 3.1 Роз'яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Як встановлено судом, згідно по господарської книги сільської ради забудівником житлового будинку за адресою [ADDRESS] є гр-н [PERSON], який помер [INFO], дані обставини стверджуються довідкою виданою Холмківською сільською радою Ужгородського району від 06.06.2014 року № 2133, копія якої приєднана до матеріалів справи /а.с. 12/ Таким чином, зважаючи на те, що житловий будинок було збудовано у 1957 року ,1973 року введення в експлуатацію (капремонту) і наявні відомості про забудівника [PERSON] у погосподарській книзі сільської ради , то такий будинок пітсля смерті [PERSON], входить до складу спадкового майна. Судом встановлено, що матеріалах справи наявна відмова державного нотаріуса Ужгородської районної нотаріальної контори Гончаренко М.В. від 20.08.2014 року № 686 у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. /а.с. 5/ Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 та ст. 392 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. [PERSON] у видачі свідоцтва відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, тобто порушено її цивільне право на отримання спадщини, яке згідно до ст.16 ЦК України підлягає судовому захисту шляхом визнання права на спадкове майно, що узгоджується із правовою позицією Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ викладеному у листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Відповідно до ст.19 Закону України "Про реєстрацію речових прав" державна реєстрація прав може проводитися на підставі рішення суду. З урахуванням всіх обставин справи, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими і наявні правові підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved