Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

У лютому 2018 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 16.02.2013 року між Банком та відповідачем укладений договір б/н, на підставі якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки [PERSON] не виконувала належним чином свої зобов`язання, станом на 31.12.2017 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 81069 грн. 74 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 4994 грн. 57 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 67866 грн. 46 коп., заборгованість за пенею та комісією - 3872 грн. 06 коп., а також штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 3836 грн. 65 коп. Просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 81069 грн. 74 коп. та судові витрати в розмірі 1762 грн. 00 коп. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 03.05.2018 року позов ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 81069 грн. 74 коп. та судові витрати в розмірі 1762 грн. 00 коп. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 15.01.2020 року заочне рішення від 03.05.2018 року скасовано, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. На підставі ухвали суду від 20.02.2020 року за клопотанням відповідача у позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" витребувані наступні документи: належним чином завірену копію Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від імені [PERSON] від 16.02.2013 року в читабельному форматі; документи щодо підстав та часу зміни розміру кредитного ліміту за кредитним договором, укладеним з [PERSON] на підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку б/н від 16.02.2013 року, а також щодо зміни розміру процентної ставки; виписку по картковому рахунку (обов`язково з зазначенням номеру рахунку), відкритому в АТ КБ "ПриватБанк" на ім`я [PERSON] за кредитним договором № б/н від 16.02.2013 року (із зазначенням часу та суми отриманих коштів клієнтом, періодів та видів нарахувань, а також часу та підстав погашення) за період з 16.02.2013 року, тобто з часу укладення договору, та по 31.12.2017 року; документи та наявну інформацію щодо особи, якою внесені кошти на картковий рахунок [PERSON] 03.07.2015 року в сумі 27 грн. 94 коп., а також дані щодо призначення платежу Відповідь на виконання ухвали суду разом з додатками надійшла до суду 25.03.2020 року. Відповідачем [PERSON] та її представником адвокатом Листопадом О.В. надано суду відзив на позов, в якому вказують, що окрім Анкети-заяви 16.02.2013 року, відповідно до змісту якої [PERSON] виявила бажання оформити платіжну картку "Універсальна", інших документів вона не підписувала, з Правилами та Умовами надання банківських послуг, Тарифами Банку та Правилами користування платіжною карткою не була ознайомлена. Розрахунок заборгованості, приєднаний до позову, оформлений неналежним чином, оскільки не вказано посадову особу, яка його склала. Позивачем до позовної заяви не приєднано Статут, чинний на час підписання відповідачем Анкети-заяви, доказів отримання відповідачем кредитної кратки, строку її дії, не вказано яку саме картку отримано, номер рахунку, а також не надано доказів зняття коштів з рахунку, оригіналу кредитного договору, первинних документів, виписки з особового рахунку, відкритого на ім`я [PERSON] . Позивач вказує, що відповідачем отримано кредит зі сплатою відсотків в розмірі 30 % річних, однак у розрахунку заборгованості з 01.09.2014 року розмір відсотків збільшено до 34,80 %, в порушення вимог ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України, ч. 4 ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність", п. 3.5 "Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту", затверджених Постановою НБУ 10.05.2007 року № 168. Наголосили, що після спливу строку кредитування у Банка було відсутнє право нараховувати відсотки до повного погашення заборгованості за кредитом. Крім того, просили застосувати строк позовної давності, посилаючись на те, що відповідач припинила погашати заборгованість 27.08.2014 року, оскільки втратила кредитну картку, про що повідомила працівника Банку, а платіж в сумі 27 грн. 94 коп. від 04.07.2015 року нею не проводився, оскільки на той час вже не мала картки та переконана в цьому також тому, що сумою менше 100 грн. 00 коп. ніколи не розраховувалась. Просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 25 лютого 2020 року до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача АТ КБ "ПриватБанк", в якій вказує, що кредитний договір з відповідачем укладений за принципом приєднання, згідно ст. 634 ЦК України, підписанням заяви відповідач як Позичальник приєднався до запропонованих Банком Умов та Тарифів. Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку (п.п. 1.1.1.58, 1.1.1.59 Умов). Підписавши заяву, Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. В даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. З моменту укладення договору минуло 6 років, позичальник за цей час жодного разу не звертався до Банку з приводу неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що від був обізнаний про їх розмір та повністю з ним погоджувався. Банком надано суду копію анкети заяви від 16.02.2013 року, відповідно до якої відповідач вказала інформацію щодо себе, висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної "Універсальна" та особистим підписом засвідчила, що згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Також до матеріалів позовної заяви долучено "Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", з якої вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5 % (30 % на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо, тобто сторонами при укладенні договору були обумовлені усі істотні умови. З виписки з карткового рахунку чітко прослідковується, що відповідачу був встановлений кредитний ліміт, вона користувалася грошима, а отже й отримала кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачувала заборгованість за договором, належним чином виконувала умови договору, тобто була обізнана з умовами кредитування. Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5 % на місяць або 30 % на рік, далі процентна ставка була збільшена, що підтверджується наказом банку. Зазначені зміни повністю узгоджуються з п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, яким визначено, що розмір процентної ставки за кредитом може змінюватися Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. В Анкеті-заяві клієнта зазначено початкову суму кредитного ліміту, однак п. 2.1.1.2.3 Умов та правил визначено, що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Розрахунок заборгованості проведений автоматизованою системою станом на 31.12.2017 року і в ньому відображено всі фінансові зобов`язання боржника за умовами договору, а також здійснені боржником платежі на його виконання, надано виписку по рахунку, яка має статус первинного документа. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців, картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначений на самій картці. У випадку неналежного виконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором та наявності простроченої заборгованості по кредиту зобов`язання сплатити проценти за час фактичного користування кредитним коштами у Позичальника виникає щомісячно і на сьогоднішній день не припинене. Вказав, що проти клопотання відповідача про застосування позовної давності заперечує, кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту, а Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Картка діє до останнього календарного дня вказаного на ній місяця, в даному випадку до останнього дня січня 2018 року, тоді як позивач звернувся до суду з позовом 18.02.2018 року, тобто до спливу строку позовної давності. Підстав для застосування позовної давності до повних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов`язання триває. Вказав, що обставини, на які посилається відповідач, не відповідають дійсності, а строк позовної давності Позивачем дотримано при зверненні до суду. Просить задовольнити позов у повному обсязі. В судове засідання учасники справи не з`явились, незважаючи на те, що були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, представник позивача надав заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов підтримує, просить задовольнити в повному обсязі; відповідач [PERSON] та її представник адвокат Листопад О.В. звернулись з клопотанням про проведення судового розгляду справи без їх участі, в якому просили в задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, а відповідач - заперечення проти позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. 16.02.2013 року [PERSON] заповнено та підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, на підставі якої отримано кредитну картку, відкрито картковий рахунок, на який зараховано суму кредитного ліміту. Згідно змісту Анкети-заяви [PERSON] згодна з тим, що вказана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг, вона ознайомлена та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Оцінюючи доводи відповідача про відсутність доказів укладення з АТ КБ "ПриватБанк" кредитного договору, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як встановлено в ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. В ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Статтею 640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. За замістом норми ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору Встановлені судом обставини справи свідчать про те, що 16.02.2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладений договір, на підставі якого відповідачу відкрито картковий рахунок, видано кредитну картку, на яку нараховано кошти в межах кредитного ліміту, тобто надано кредит, договір укладений шляхом подання відповідачем до установи Банку Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, пропозиція про приєднання прийнята Банком, що підтверджується підписом уповноваженого представника на вказаній вище заяві від 16.02.2013 року. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, а сама угода укладена з дотриманням вимог ЦК України, Закону України "Про банки і банківську діяльність", Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні". Відповідно до п. 14.8 ст. 14 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов`язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу (далі у цій статті - договір), ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов`язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі. Відповідач не оспорювала факт підписання вказаної вище Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, отримання на її підставі платіжної картки, та факт користування кредитними коштами, які внесені на картку АТ КБ "ПриватБанк" в межах кредитного ліміту. Зміст розрахунку заборгованості [PERSON] , наданий суду позивачем, свідчить про те, що відповідач користувалася платіжною карткою, наявними на ній коштами, періодично здійснювала їх погашення, тим самим визнавала факт існування договірних зобов`язань перед АТ КБ "ПриватБанк". Враховуючи викладене, суд вважає доведеним існування між сторонами по справі договірних зобов`язань. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] , наданого ПАТ КБ "Приватбанк", відповідач користувалася коштами кредитного ліміту, який у встановленому договором порядку та строки не погасила, в результаті чого станом на 31.12.2017 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 81069 грн. 74 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 4994 грн. 57 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 67866 грн. 46 коп., заборгованість за пенею та комісією - 3872 грн. 06 коп., а також штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 3836 грн. 65 коп. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого зобов`язання. Відтак, оскільки суд дійшов висновку про доведеність існування між сторонами по справі договірних відносин, факту користування відповідачем кредитним лімітом, суд вважає обґрунтованими вимоги АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4994 грн. 57 коп. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом, пенею та комісією, а також штрафом (фіксована частина) та штрафом (процентна складова), суд виходить з наступного. За змістом положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено в ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем до позовної заяви на підтвердження позовних вимог приєднано витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. В п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку встановлено обов`язок Клієнта погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У відповідності до п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу Банку клієнт зобов`язаний виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Як встановлено в п. 2.1.1.12.2 Умов та Правил надання банківських послуг, за користування кредитом, наданим держателю, при наявності пільгового періоду, держатель оплачує проценти по пільговій процентній ставці (0,01% річних) в рамках установленого пільгового періоду по кожній платіжній операції. Згідно п. 2.1.1.12.3 погашення Кредиту - поповнення Картрахунку Клієнта в розмірі Мінімального обов`язкового платежу шляхом внесення коштів в готівковому або безготівковому порядку, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта на підставі Договору. В п. 2.1.1.12.7.2 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що у випадку не погашення заборгованості минулого місяця до 25-го числа поточного місяця (у випадку непогашення заборгованості в 30-денний строк з моменту її виникнення для Преміальних карток) Клієнт сплачує пеню за несвоєчасне погашення кредитного ліміту у Пільговий період рівну діючій Базовій місячній відсотковій ставці від заборгованості на момент списання. Пеня за несвоєчасне погашення кредитного ліміту в Пільговий період утримується в момент переходу у звичайний період кредитування з 26-го числа поточного місяця по Кредитному ліміту (з 31-го дня виникнення заборгованості пор Кредитному ліміту по Преміальних картах) нарахування відсотків за користування Кредитним лімітом проводиться виходячи із Базової процентної ставки. Договірне списання нарахованих відсотків за користування Кредитним лімітом проводиться банком щомісячно в передостанній робочий день поточного місяця. У відповідності до п. 2.1.1.12.7.3 Умов та правил надання банківських послуг Відсотки за користування кредитом (кредитним лімітом) та/або Овердрафтом нараховуються в дату їх сплати, передбачену п. 2.1.1.12.4 та п. 2.1.1.12.5 при цьому відсотки розраховуються щомісячно за кожен календарний день за фактично використані в рахунок кредиту та/або Овердрафту коштів, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли Кредит (кредитний ліміт) та/або Овердрафт стають простроченими кредитами. Відповідно до п. 1.1.5.20, п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених даним договором, більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. по кредитним картам, відкритим в валюті USD) + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. Штраф враховується на окремому рахунку і підлягає в першу чергу. В п. 2.1.1.3.3 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що Клієнт доручає Банку списувати з картрахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених Клієнтом або його довіреними особами операцій відповідно до правил Міжнародних платіжних систем, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу. Згідно п. 2.1.1.4.2 у випадку порушення Держателем або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов даного Договору і/або у разі виникнення Овердрафту Банк має право зупинити здійснення розрахунків за Карткою (заблокувати Картку) та/або визнати Картку не дійсною до моменту усунення зазначених порушень, а також вимогами дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або в певній Банком частині у разі не виконання Держателем та/або Довіреною особою Держателя своїх боргових зобов`язань та інших зобов`язань за цим Договором. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право Банку змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру надання кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за коррахунком, згідно з п. 1.1.3.1.9Договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення клієнта. За змістом п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Разом з тим, позивачем не надано суду доказів того, що саме вищезазначені Умови та правила надання банківських послуг в редакції, яка надана суду, діяли на час укладення угоди з відповідачем 16.02.2013 року. До позовної заяви позивачем приєднано витяг з тарифів обслуговування кредитних карт: "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", "Універсальна CONTRACT", "Універсальна GOLD", а також Тарифи, правила користування електронним платіжним засобом, основні умови обслуговування та кредитування картки Універсальна, 55 днів пільгового періоду. Разом з тим, зі змісту Анкети-заяви [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, з позовної заяви та приєднаних до неї документів неможливо достовірно встановити, користувачем якої саме кредитної кратки є відповідач по справі, що унеможливлює визначення умов кредитування та вирішення питання про правильність та обґрунтованість нарахування процентів, пені та штрафів, заборгованість з яких є предметом спору. Крім того, жоден витяг з Тарифів обслуговуванням кредитних карт: "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", "Універсальна CONTRACT", "Універсальна GOLD", а також Тарифи, правила користування електронним платіжним засобом, основні умови обслуговування та кредитування картки Універсальна, 55 днів пільгового періоду та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які приєднані до позовної заяви, не містять підпису відповідача, а отже відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували, що саме ці Умови кредитного договору розумів позичальник, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку 16.02.2013 року, а також те, що Умови у подальшому не змінювались. Таким чином, представлені банківською установою умови, правила та тарифи надання кредиту не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами 16.02.2013 року кредитного договору. Вищенаведені висновку узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16. Умови і правила надання банківських послуг, на які посилається позивач як на складову договору банківських послуг, укладеного 17 травня 2013 року з відповідачем, стосуються всього спектру фінансових послуг, що надавалися банком, у тому числі платіжних карт, вкладних операцій, кредитних карт, але не мають підпису позичальника, його реквізитів, відсутня дата їх складання або підпису сторонами, а також жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невід`ємності від заяви позичальника. З огляду на вищезазначене, виходячи з принципу диспозитивності, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ "Приватбанк" в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по процентам за користування кредитом - 67866 грн. 46 коп., заборгованості за пенею та комісією - 3872 грн. 06 коп., а також штрафу (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штрафу (процентна складова) - 3836 грн. 65 коп. Вирішуючи клопотання відповідача про застосування позовної давності при вирішенні спору, суд враховує наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей: забезпечувати юридичну визначеність та остаточність, а також захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в тому випадку, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що відбувалися в далекому минулому, спираючись на докази, які вже могли втратити достовірність та повноту із плином часу. Соціально-економічне значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин, дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість цивільних відносин. У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до довідки АТ КБ "ПриватБанк" № 30.1.0.0/2-20180218РВ0000000176 від 13.02.2020 року, клієнт [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 16.02.2013 року отримала картки № [NUMBER] , [NUMBER] , остання з яких мала термін дії до 01.2018 року. Згідно даних, що містяться у розрахунку заборгованості за вказаним вище кредитним договором, доданому позивачем до позовної заяви, та у виписці по рахунку останній платіж на виконання зобов`язань за кредитом [PERSON] вчинено 27 серпня 2014 року в сумі 250 грн. Як вбачається з виписки по рахунку [PERSON] за період з 01.02.2013 року по 13.02.2020 року, 03.07.2015 року мала місце транзакція на суму 27 грн. 94 коп., ця сплата є автоматичним погашенням простроченої заборгованості з картки [NUMBER] . Відповідач [PERSON] факт здійснення вказаного платежу заперечувала, посилаючись на те, що у серпні 2014 року втратила картку, про що повідомила уповноваженого працівника Банку, в подальшому картку не отримувала, відповідно, сплачувати будь-які кошти можливості не мала. Оскільки дана операція є автоматичною, а отже службовою операцією, вона не свідчить про здійснення погашенням заборгованості по кредиту саме відповідачем [PERSON] й про наявність її волевиявлення на вчинення вказаних дій та, відповідно, визнана доказом визнання відповідачем зобов`язань перед позивачем. Крім того, наявні у справі докази не містять жодних достовірних та переконливих відомостей про те, що у 2015 році в користуванні відповідача [PERSON] перебувала картка з № [NUMBER] , з якої перераховано кошти в сумі 27 грн. 94 коп. Відтак, суд приходить до висновку про відсутність підстав стверджувати про те, що платіж 03.07.2015 року здійснений саме відповідачем [PERSON] . Крім того, суд визнає недоведеним і факт видачі відповідачу [PERSON] платіжної картки зі строком дії до кінця січня 2018 року, позаяк вказані обставини жодними доказами не підтверджуються. Довідка АТ КБ "ПриватБанк" № 30.1.0.0/2-20180218РВ0000000176 від 13.02.2020 року, на переконання суду, може доводити факт випуску на ім`я [PERSON] карток з вищезазначеними номерами, разом з тим, жодних об`єктивних доказів фактичного отримання відповідачем другої картки, як власне і даних про час та підстави її отримання, позивачем суду не надано, строк дії першої картки, яка видавалась в день підписання відповідачем Анкети-заяви від 16.02.2013 року, не зазначено. Аналізуючи наявні у розпорядженні суду та досліджені під час розгляду справи докази, суд приходить до переконливого висновку про те, що доводи [PERSON] про втрату картки у 2014 році є такими, що не позбавлені підстав, а факт отримання нею після цього іншої картки зі строком дії до кінця січня 2018 року таким, що не знайшов підтвердження в ході розгляду справи. Таким чином, встановлені в ході судового розгляду справи обставини свідчать про те, що останній платіж на виконання умов договору, укладеного з позивачем, відповідач вчинила у серпні 2014 року, в подальшому відповідною банківською карткою не користувалась Позивач до суду з даним позовом звернувся 18.02.2018 року, тобто після спливу трирічного строку з моменту, коли довідався про порушення свого права. При цьому, позивачем не надано доказів, які б вказували на переривання строку позовної давності, заяв про поновлення позовної давності суду й доказів існування поважних причин пропуску строку звернення до суду. Не здобуто судом також і доказів існування домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи вищевикладене, те, що на час звернення АТ КБ "ПриватБанк" до суду з позовними вимогами до [PERSON] сплинула позовна давність, поважних причин її пропуску під час розгляду справи не встановлено, суд вважає обґрунтованою заяву відповідача та її представника про застосування до даних позовних вимог позовної давності та приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту з цих підстав. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed