Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

26 лютого 2015 року до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся [PERSON] із зазначеним вище позовом. Свої вимоги мотивував тим, що він є власником окремої квартири [ADDRESS] у м. Кривому Розі . Відповідачі по справі є родичами колишньої власниці належної йому у теперішній час квартири і з її слів тривалий час, з 2008 року мешкають за межами України і їх місце мешкання не відоме. За вказаною адресою значиться зареєстрованими відповідачі які фактично не мешкають за місцем реєстрації вже понад 6 років. Вважає ,що реєстрація відповідачів у належній йому квартирі порушує його права як власника та тягне додаткові матеріальні витрати по сплаті комунальних платежів. На підставі зазначеного просить суд усунути йому, [PERSON] перешкоди у користуванні належною йому квартирою шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] таким, що втратили право на проживання у квартирі [ADDRESS] у м. Кривому Розі та зобов'язати Головне управління ДМС в Дніпропетровській області анулювати їх реєстрацію. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги у повному обсязі та виклав усі обставини, зазначені ним у позовній заяві. Просив суд позовні вимоги задовольнити . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися через оголошення у пресі від 23.04.2015 року, про причини неявки суд не повідомили, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів у відповідності з вимогами ч.1 ст. 224 ЦПК України та постановляє заочне рішення.. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Рішення суду повинно відповідати вимогам ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року( зі змінами внесеними ППВСУ №15 від 25.05.1998 року) у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування житловими приміщенням, судам необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу квартири від 15.12.2014 року , який посвідчений державним нотаріусом другої Криворізької нотаріальної контори Бикановим Р.І. [PERSON] придбав у власність нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] у м. Кривому Розі Дніпропетровської області . Згідно довідки , виданої ЖБК "Жовтень - 17" вбачається, що станом на 20.02.2015 року у квартирі [ADDRESS] у м. Кривому Розі зареєстровані [PERSON] , [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно Акту, затвердженого головою ЖБК "Жовтень 15" вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не мешкають за адресою реєстрації з 2008 року. Суд вважає , що цей факт порушує право [PERSON] як власника, користуватись, володіти та рас поряджатися належною йому квартирою. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, що відповідає ст. 212 ЦПК України, враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] відсутні без поважних причин понад шість років за місцем реєстрації, вирішив задовольнити вимоги позивача в частині визнання їх такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] у м. Кривому Розі Дніпропетровської області . Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. На підставі ч.1 ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі Наказу МВС України від 22.11.2012 № 1077 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421 було затверджено Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів. Згідно п. 1.3 зазначеного вище Порядку реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів. Відповідно до п. 3.1 Порядку зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі зазначеного вимога позивача [PERSON] про зняття відповідачів [ADDRESS] задоволенню не підлягає, оскільки зняття з реєстрації місця проживання особи відноситься виключно до компетенції ДМС України, її відділів та територіальних підрозділів.

Outcome: approved