Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

В березні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини всіх видів доходів (заробітку), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина додаткові витрати в розмірі 500,00 грн щомісячно, починаючи з 14.03.2016 року до його повноліття, тобто до 10.07.2029 року, так як відповідач добровільно допомоги не надає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково. Не заперечував проти сплати аліментів на утримання сина, однак в меншому розмірі ніж заявлено позивачкою. Він працює та отримує заробітну плату в розмірі від 2000 грн до 2880 грн. При відрахуванні аліментів в заявленому розмірі та стягненні додаткових витрат буде перевищувати 50% його загального доходу та може поставити його в скрутне матеріальне становище. Крім того він надає допомогу хворому батьку. Просив стягнути з нього аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, а щодо додаткових витрат просив стягувати з нього 250 грн щомісячно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала повністю, суду пояснила, що вона є матір"ю неповнолітнього [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач та який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вона самостійно виховує та забезпечує сина. Відповідач не виконує свої зобов`язання по утриманню й вихованню дитини, матеріальної допомоги їй не надає. Тому вона просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів доходів (заробітку), щомісячно. Також у відповідності до ст. 185 СК України, просила стягнути з відповідача додаткові витрати на дитсадок в розмірі по 500 грн щомісячно. (а.с.1-2) Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, наявним в матеріалах справи. (а.с.6) Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Дитина проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою №391 від 11.03.2016 року виданою Кучурганською сільською радою Роздільнянського району Одеської області. (а.с.9) Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. П. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] працює в приватному підприємстві «Кирол» на посаді слюсара-інструментальника. Його заробіток на теперішній час складає 2880 грн. (а.с.24) Оскільки позивач офіційно працює та має постійне місце роботи, аліменти з нього належить стягнути в частині від заробітку. Визначаючи розмір частки від заробітку, що підлягає сплаті на користь позивачки на утримання дитини, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що позивачка на теперішній час також працює вихователем з ДНЗ "Сонячна гронка" с. Кучурган, згідно наданої суду довідки її заробіток складає також біля 2000 грн щомісячно. При таких обставинах, суд прийшов до висновку, що на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], слід стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів (заробітку), щомісячно, починаючи з 14.03.2016 року до його повноліття, тобто до 10.07.2029 року. Стягнення з відповідача аліментів на користь дитини в розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно, як він про те просив в наданих суду запереченнях, не відповідатиме інтересам дитини, а також не відповідатиме загальним засадам регулювання сімейних відносин ст.7 Сімейного кодексу України, згідно яких права та обов"язки жінки та чоловіка у сімейних відносинах рівні. Щодо стягнення з [PERSON] додаткових витрат на утримання дитини, суд приходить до висновку, що в задоволенні цієї частини позову належить відмовити, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. В. п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], відвідує звичний дошкільний заклад - дитячий садок «Сонячна гронка» с. Кучурган Роздільнянського району Одеської області,\~ за що позивачка сплачує батьківську плату, згідно наданої Кучурганською сільською радою Роздільнянського району Одеської області довідкою [PERSON] за період з травня 2015 року по березень 2016 року сплачено загальну суму 5780,00 грн.(а.с.8,36) Згідно довідки, наданої в суді ДНЗ "Сонячна гронка" за №632, [PERSON] сплачує батьківську плату за харчування сина за кожний день відвідування дитсадка в розмірі 15 грн, щомісячно по 330-345 грн. Позивачка просить стягнути з відповідача по 500 грн щомісячно в якості відшкодування додаткових витрат на дитину. Суд вважає, що витрати, понесені матрі"ю дитини на харчування дитини, при звичному способі життя дитини, не викликані виключними обставинами, а тому додаткова участь другого із батьків у компенсації цих витрат не є обов"язковою. При цьому доказів того, що існують будь-які виключні обставини в житті неповнолітнього [PERSON], які роблять обов"язковою участь батька, в частковому відшкодуванні цих витрат, позивач не надала. Законодавець до виключних обставин відносить як наявність у дитини тяжкого захворювання, інвалідності, так і наявність у дитини природних здібностей, на розвиток яких потрібні додаткові витрати. Однак бажання батька відшкодовувати частково витрати на дитсадок, суд врахував при визначенні розміру аліментів на дитину, визначивши їх частку в розмірі 1/3 його доходів щомісячно. Таким чином, суд вважає, що сплата позивачкою батьківської плати за відвідування дитсадка сином [PERSON] не є особливою обставиною та не потребує стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання сина щомісячно. Судовий збір по справі становить 551,20 грн, який слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст.180, 182, 183,185 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial