Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач звернулась у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з останнього аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення дочкою 23-річного віку. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона з відповідачем являються батьками [PERSON] , [INFO] . На даний час дочка навчається на другому курсі денної форми навчання "Буковинського державного медичного університету" за державним замовленням. Дитина перебуває на утриманні та вихованні позивача. Вона не може в повному обсязі самостійно забезпечувати дочку матеріально. Відповідач, який є батьком дитини, участі в утриманні дочки добровільно не приймає, не надає їй матеріальної допомоги. Тому, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка навчається, щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн.\~ Позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов, заяву про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі не подав. Згідно вимог ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав та приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо винесення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що позов не підлягає до задоволення. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] , є батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданим повторно 11 серпня 2011 року (серія [NUMBER] ). Згідно довідки №1000 від 23 липня 2020 року [PERSON] була студенткою "Буковинського державного медичного університету" другого курсу, другого медичного факультету денної форми навчання за державним замовленням, спеціальність "222 - медицина (магістр)" з 01 вересня 2019 року по 31 серпня 2020 року. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно положень статтей 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи положення вищевказаних норм Закону, суд приходить до переконання, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу, які в силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України підлягають обгрунтуванню та доведенню позивачем. Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] є дитиною дев`ятнадцятирічного віку. З метою підтвердження факту продовження навчання дитини позивач подала до суду тільки копію довідки №1000 від 23 липня 2020 року. Однак, як вбачається із змісту даного документу [PERSON] була студенткою "Буковинського державного медичного університету" другого курсу, другого медичного факультету денної форми навчання за державним замовленням, спеціальність "222 - медицина (магістр)" лише до 31 серпня 2020 року. За таких обставин, суд вважає недоведеним той факт, що [PERSON] продовжувала навчатись у вказаному закладі після 31 серпня 2020 року. Окрім цього, позивач не надала жодного доказу про те, що їх з відповідачем дочка потребує матеріальної допомоги в зв`язку із продовженням навчання та відповідач може надавати таку допомогу. Поряд з цим, позивач у позовній заяві не вказує про наявність таких доказів і необхідність їх витребування судом. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити, в зв`язку з його недоведеністю. Оскільки, в задоволенні позову відмовлено, в силу вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі наведеного, ст.ст.198-200 СК України,

Outcome: dismissed