Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

05 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 02 серпня 2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №217. Від шлюбу сторони по справі мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинено понад два місяці тому. Сумісне життя позивача з відповідачем є неможливим через прояви його агресії. Відповідач не соромився піднімати руку на позивача навіть в присутності дитини, що негативно позначається на психічному стані сина. Крім цього, відповідач не розуміє, що створюючи сім»ю кожен з них бере на себе обов»язок поважати один одного. Відповідач же постійно принижував гідність позивача побиттям, байдужим ставленням та тим, що жив лише для себе. Сторони по справі мають різні погляди на життя, тому рішення про розлучення є виваженим та обдуманим. Не бажаючи більше жодної хвилини залишатися з відповідачем, позивач впевнена, що їхня сім»я розпалася остаточно та відновлена не може бути, тому збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. На даний час позивач та відповідач проживають окремо. Син сторін по справі проживає разом з позивачем. Матеріальної допомоги на утримання дитини, відповідач надає по бажанню. Відповідач офіційно працевлаштований, має постійний дохід, тому зможе сплачувати аліменти, як це передбачено сімейним законодавством. Позивач змушена звернутися до суду, оскільки її коштів не вистачає на утримання дитини. В судовому засіданні Позивач на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, про час та місце слухання справи повідомлений своєчасно, у встановлений законодавством спосіб, судовою повісткою з повідомленням, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав. 23 грудня 2014 року надав до суду письмові заперечення проти позову, прохає суд позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу задовольнити, проти вимог про стягнення аліментів заперечував, прохав встановити йому розмір аліментів на дитину в розмірі 1/5 частки його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Звертаючи увагу, що Відповідач не з'явився, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі чого судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши Позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі ст. 104 ч.2 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Статтею 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Так, 02 серпня 2008 року сторони по справі зареєстрували шлюб Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №217, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. (а.с.8). Шлюбні відносини між сторонами припинені, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги те, що відповідач з позовом згоден, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони по справі мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO].(а.с.7). Відповідач, являючись батьком [PERSON], [INFO], зобов'язаний згідно ст. 180 СК України утримувати його до досягнення ним повноліття, але матеріальної допомоги на його утримання не надає. Згідно ст.179 Сімейного Кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. На підставі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначається, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 ст.182 СК України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, при визначенні частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд враховує також матеріальне становище дитини, але визначає їх розмір таким чином, щоб це не впливало на стан здоров'я та загальний матеріальний стан відповідача. При визначенні суми аліментів, що будуть стягуватися, судом враховується те, що відповідач є здоровою людиною, працездатного віку, має постійний дохід, не має інших утриманців, аліментів нікому не сплачує, а тому суд вважає що аліменти на утримання дитини - сина в розмірі 1/4 частки від усіх доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, є необхідним та достатнім розміром аліментів на утримання [PERSON], [INFO]. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Отже, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів обгрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно ст. 367 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що позивачем при звернені до суду з даним позовом був сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн., що передбачено для позовів про розірвання шлюбу, але в позові ставляться також вимоги про стягнення аліментів, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. за подання заяви про стягнення аліментів, оскільки за даною категорією справ позивач звільнена від оплати судового збору при пред'явленні позву до суду, відповідно до положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року.

Outcome: approved