Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що 09.04.2001 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на майно, у тому числі на індивідуальний будинок з погосподарськими спорудами, котрий розташований по вул. Лесі Українки, 8, с. Кулига Літинського району Вінницької області. Після смерті матері позивач звернулася до Літинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок який знаходиться за адресою вул. Лесі Українки, 8, с. Кулига Літинського району Вінницької області по причині відсутності правовстановлюючих документів. Таким чином виникла ситуація при якій спадкоємець не може набути право власності на майно в порядку спадкування за заповітом через нотаріальну контору. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її матері [PERSON], витрати зі сплати судового збору просить залишити за нею. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася подавши до канцелярії суду заяву якою просить справу розглянути без її участі . Позов підтримує та просить його задовільнити (а.с. 40). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання також не з'явилися подавши заяву про розгляд справи без їх участі, позов визнають (а.с. 42, 43). Представник відповідача - Кулизької сільської ради Літинського району Вінницької області у судове засідання також не зявився, однак до суду надійшла заява, про те, що відповідач просить справу розглянути без представника сільської ради, а рішення прийняти на розсуд суду (а.с. 39). Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-АМ № 123969, виданим виконавчим комітетом Кулизької сільської ради Літинського району Вінницької області, спадкодавець [PERSON] померла 09.04.2001 р. (а.с. 17). Свідоцтвом про народження серії XV-УА № 302280, виданим бюро ЗАГС с. Кулига Літинського району Вінницької області, встановлюється факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON], як між донькою та матір'ю (а.с. 8). Свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 169919, виданим 13.11.2015 р. відділом ДРАЦС Літинського РУЮ у Вінницькій області, пояснюється зміна прізвища позивача із "Голомбйовська" на "Тополюк" (а.с. 9). Відповідно заповіту, посвідченого секретарем Кулизької сільської ради Літинського району Вінницької області 05.04.1988 р., [PERSON]на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким все своє майно заповіла [PERSON], [PERSON] та [PERSON] порівну на три частини. Згідно посвідчувального напису після смерті спадкодавця, заповіт станом на 28.01.2005 р. не змінений та не скасований (а.с. 16). Згідно довідки за № 148 від 26.05.2016 р., виданої виконавчим комітетом Кулизької сільської ради Літинського району Вінницької області, [PERSON], яка померла 09.04.2001 р., проживала за адресою [INFO]. Користувачем її будинку та земельних ділянок за вказаною адресою являється [PERSON] (а.с. 21). Згідно довідки за № 143 від 26.05.2016 р., виданої виконавчим комітетом Кулизької сільської ради Літинського району Вінницької області, [PERSON], [INFO], яка померла 09.04.2001 р., згідно запису погосоподарської книги за 2001-2005 рр., до дня смерті була головою домогоспоастава по вул. Лесі Українки, 8, с. Кулига Літинського району Вінницької області. Даний житловий будинок був збудований [PERSON] на земельній ділянці площею 0,53 га біля хати, по вул. Л. Українки, яка була виділена їй рішенням Кулизької сільської ради Літиснкього району Вінницької області 14 сесії 21 скликання від 24.03.1994 р. (про передачу землі громадянам у приватну власність) (а.с. 20). Зазначена інформація також підтверджується архівними виписками з рішень Ради народних депутатів Кулизької сільської ради Літинського району Вінницької області (а.с. 22, 23). Відповідно до технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок за № 8, що розташований по вул. Лесі України в с. Кулига Літинського району Вінницької області, будинок побудовано у 1960 році. З характеристики будинку, господарських будівель та споруд вбачається, що будинковолодіння складається із житлового будинку літера "А" загальною площею 47,7 кв.м., житловою площею 30,8 кв.м., веранди літера "а", ганку, сараю літера "Б", літньої кухні літера "В", ганку, погребу "п/Д", огорожі №1, воріт № 2, хвіртки №3, криниці №5. Самовільні побудови відсутні. (а.с. 24-27). Згідно виписки з погосподарської книги за 2001-2005 рр. за № 145 від 26.05.2016 р., виданої Кулизькою сільською радою Літинського району Вінницької області, [PERSON] являлась головою домогосподарства (а.с. 19). Листом-відповіддю за № 864/02-17 від 27.05.2016 р., нотаріус Літинської державної нотаріальної контори відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок який знаходиться за адресою вул. Лесі Українки, 8, с. Кулига Літинського району Вінницької області по причині відсутності правовстановлюючих документів (а.с. 30). Своїми заявами від 09.04.2001 р., посвідчені секретарем виконавчого комітету Кулизької сільської ради Літинського району Вінницької області, [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] (а.с. 28-29). Відповідно до виписки з погосподарської книги за № 144 від 26.05.2016 р., Кулизькою сільською радою Літинського району Вінницької області, чоловіком [PERSON] значиться [PERSON] [PERSON] (а.с. 18).Проте вказана особа не може виступати у ролі спадкоємця, адже відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть за № 00016814473, [PERSON] помер 23.08.1986 р. (а.с. 41). Відповідно до п. 3.2 розділу З Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Окрім того, позивач [PERSON] не може нотаріально оформити свої спадкові права, а спадкоємці, які мають право на спадкове майно відсутні, оскільки відмовились від нього, тому суд вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті [PERSON], та складається з житлового будинку із погосподарськими спорудами, що розташований за адресою: вул.Лесі Українки, 8, в с.Кулига Літинського району Вінницької області та рахується за [PERSON], яка померла 09.04.2001 року. Судові витрати за клопотанням позивача слід залишити за нею (а.с. 5).

Outcome: approved