Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Адвокат Санін Арсеній Олександровича (далі - Санін А.О.) звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] (далі - [PERSON] ), [PERSON] (далі - [PERSON] ), [PERSON] (далі - [PERSON] ) до Циркунівської сільської ради, в якому просив визнати право власності за [PERSON] на спадщину за законом, а саме на 1/3 на земельну ділянку № 560.2, площею - 2,0851 га., кадастровий номер - 6325183500:03:008:0155, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області, яка успадкована після смерті спадкодавця - [PERSON] ; визнати право власності за [PERSON] на спадщину за законом, а саме на 1/3 на земельну ділянку № 560.2, площею - 2,0851 га., кадастровий номер - 6325183500:03:008:0155, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області, яка успадкована після смерті спадкодавця - [PERSON] ; визнати право власності за [PERSON] на спадщину за законом, а саме на 1/3 на земельну ділянку № 560.2, площею - 2,0851 га., кадастровий номер - 6325183500:03:008:0155, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області, яка успадкована після смерті спадкодавця - [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом стали його діти та дружина - [PERSON] . Після смерті [PERSON] , син померлого, [PERSON] , та дружина померлого, [PERSON] , в порядку діючого на той час законодавства звернулися до Харківського районного суду із відповідною позовною заявою до Харківської райдержадміністрації, заінтересована особа СВК «Відродження», про виділ земельного паю в порядку спадкування за законом. Рішенням Харківського районного суду від 11 березня 2004 року, позовну заяву було задоволено, а Харківську райдержадміністрацію зобов`язано надати в рівних частках земельний пай [PERSON] та [PERSON] із резервного фонду Харківської райдержадміністрації. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] успадкували в рівних частках земельний пай, що належав померлому. [INFO] [PERSON] померла. Станом на день смерті останньої, вона була власником паю (пашня 560.2), що розташований на території Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області площею - 2.0851 га., кадастровий номер - 6325183500:03:008:0155, цільовим призначенням якого є ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В шестимісячний строк з дня смерті [PERSON] її діти звернулися до державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини. Після звернення позивачів до нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області - Ольховської Л.М., [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, про що були видані відповідні постанови, а саме постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 березня 2021 року вих.№664 / 02-31; від 17 лютого 2020 року вих. № 494 /02-31; від 13 лютого 2020 року вих.№496 / 02-31. Вищевказані твердження свідчать про те, що права позивачів, як спадкоємців порушуються, оскільки за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не визнається право власності по 1/3 на вищезазначену земельну ділянку, яку вони мають право успадкувати за законом після смерті спадкодавця. У зв`язку з цим позивачі вимушені звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05.04.2021 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням до підготовчого судового засідання. Сторони в підготовче засідання не з`явилися, однак надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 05.10.2021 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду. В судове засідання позивачі та їх представник, Санін А.О. , не з`явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, просили позов задовольнити . Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. За час шлюбу у [PERSON] і [PERSON] народилися діти: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Даний факт документально підтверджується свідоцтвами про народження останніх (Серія [NUMBER] від 16 березня 1963 року, виданим завідуючою Бюро записів актів цивільного стану; Серія [NUMBER] від 14 серпня 1968 року, виданим завідуючою Бюро записів актів цивільного стану; Серія [NUMBER] від 05 листопада 1964 року, виданим завідуючою Бюро записів актів цивільного стану). [PERSON] помер [INFO] в селі Руські Тишки Харківського району Харківської області. Після смерті батька позивачів, спадкоємцями за законом стали його діти та дружина - [PERSON] . Після смерті [PERSON] син та дружина померлого в порядку діючого на той час законодавства звернулися до Харківського районного суду із відповідною позовною заявою до Харківської райдержадміністрації, заінтересована особа СВК «Відродження», про виділ земельного паю в порядку спадкування за законом. Рішенням Харківського районного суду від 11 березня 2004 року позовну заяву було задоволено, а Харківську райдержадміністрацію зобов`язано надати в рівних частках земельний пай [PERSON] та [PERSON] із резервного фонду Харківської райдержадміністрації. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] успадкували в рівних частках земельний пай, що належав померлому. 17 червня 2004 року Харківська районна державна адміністрація Харківської області за № 1672 надала [PERSON] та [PERSON] дозвіл на розробку технічної документації по передачі в приватну власність земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) за рахунок державного резервного фонду на території Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно вищевказаного рішення суду. Також [PERSON] окремо була подана позовна заява до Харківської райдержадміністрації, СВК «Відродження» про виділ земельної частки/паю. Рішенням Харківського районного суду від 11 березня 2004 року позовну заяву було також задоволено, а Харківську райдержадміністрацію зобов`язано надати позивачу - [PERSON] , земельний пай із резервного фонду Харківської райдержадміністрації, у зв`язку із розпаюванням земель СВК «Відродження». [INFO] [PERSON] померла в с. Руські Тишки Харківської області Харківського району, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11 квітня 2017 року, Серія [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області. Станом на день смерті останньої, вона була власником паю (пашня 560.2), що розташований на території Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області площею - 2.0851 га., кадастровий номер - 6325183500:03:008:0155, цільовим призначенням якого є ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Даний факт підтверджується випискою з протоколу зібрання № 2 пайовиків КСП ім. Карла Маркса від 12 січня 2000 року щодо розпаювання земельних паїв відповідно до списку пайовиків, де за № 381 числиться [PERSON] та її земельні ділянки: рілля -560.2, сінокоси - 547.2, пасовища - 551.2. В шестимісячний строк з дня смерті [PERSON] її діти звернулися до державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області про прийняття спадщини, а саме: син спадкодавиці, [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України; дочка спадкодавиці, [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України та згідно з заповітом, посвідченим виконавчим комітетом Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області 05 вересня 2002 року, зареєстрованого в реєстрі № 388; дочка спадкодавиці, [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України та згідно з заповітом, посвідченим виконавчим комітетом Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області 05 вересня 2002 року, зареєстрованого в реєстрі № 388. Після звернення позивачів до державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області - Ольховської Л.М., [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Факт відмови нотаріуса Ольховської Л.М. підтверджується відповідними Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 березня 2021 року вих. № 664/02-31; від 17 лютого 2020 року вих. № 494/02-31; від 13 лютого 2020 року вих. № 496/02-31. У Витязі з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 12 березня 2021 року щодо земельної ділянки № 560.2, площею - 2,0851 га., кадастровий номер - 6325183500:03:008:0155, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області, зазначено, що інформація про зареєстроване право (форма власності) в Державному земельному кадастрі відсутня. Але позивачі вважають, що саме ця земельна ділянка № 560.2, площею - 2,0851 га., кадастровий номер - 6325183500:03:008:0155 належить їх померлій матері, [PERSON] . Відповідно до ухвали суду від 21.07.2021 року клопотання представника позивачів про витребування доказів було задоволено, витребувано з Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області (місцезнаходження нотаріальної контори м. Харків, вул. Євгена Котляра, б. № 4) інформацію відносно наявності інших спадкоємців, які звернулися із заявами про прийняття спадщини після померлої [PERSON] (померла [INFO] ), за спадковою справою №389/2017 та спадкову справу №389/2017. Згідно відповіді Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області від 20.08.2021 № 2838/02-14 встановлено, що згідно даних, наявних в держнотконторі, після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , місце проживання якої на день її смерті було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , заведена спадкова справа № 389/2017 згідно матеріалів якої в шестимісячний строк з дня смерті спадкодавиці до держнотконтори з заявами про прийняття спадщини звернулися: -син спадкодавиці - [PERSON] , -дочка спадкодавиці - [PERSON] , -дочка спадкодавиці - [PERSON] . Інші заяви про прийняття спадщини прийняття спадщини до держнотконтори не надходили. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Види спадкування визначено ч. 1 ст. 1217 ЦК України, де зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкування права на земельну ділянку визначено ч. 1 ст. 1225 ЦК України, де зазначається про те, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Також ч. 1 ст. 1267 ЦК України визначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положеннями ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Верховний Суд України розглядаючи справи № 192/2761/14, 645/3265/13 звернув увагу на те, що коли особа набуває статусу спадкоємця, то вона замінює спадкодавця у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Тобто, процедура спадкування свідчить про універсальне правонаступництво. Оскільки, у такому разі відбувається зміна суб`єктного складу у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного із їх учасників. Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту. Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Статтею 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Пункт 7 ст. 92 Конституції України встановлює, що правовий режим власності визначається виключно законами України. Згідно із ст. 125 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав (ч. 1, 2, п. а ч. 3 ст. 152 ЗК України). Частина 1 ст. 153 ЗК України передбачає, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу у спосіб, передбачений ст. 16 ЦК України. Зокрема, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. На підставі викладеного і

Outcome: approved