Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом в якому просять, визнати за [PERSON] і [PERSON] право на спадщину по заповіту від 19 жовтня 2012 року померлого їх батька [PERSON], яка складає ? частини житлового будинку [NUMBER], забудов і споруд по [ADDRESS] у рівних частках, яка є 1/4 частини житлового будинку з господарськими забудовами і спорудами; визнати за [PERSON] право спільної часткової власності на ? частину (долю) житлового будинку [NUMBER], з господарськими забудовами і спорудами по [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право спільної часткової власності на ? частину (долю) житлового будинку [NUMBER], з господарськими забудовами і спорудами по [ADDRESS]. Мотивуючи свої вимоги позивачі вказують, що [INFO] помер їх батько [PERSON], актовий запис про смерть № 92, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Каланчацького районного управління юстицій Херсонської області. Після смерті покійного залишилася спадщина, а саме: ? будинку [NUMBER] та господарських забудов і споруд по [ADDRESS]. Згідно технічного паспорту на житловий будинок від 11.12.2014 року, вартість ? частини спадкового майна складає 54849,5 грн. Згідно Витягу з Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.12.2014 року, власником іншої ? частки зазначеного нерухомого майна є [PERSON], яка тривалий час проживала з їх батьком однією сім"єю в незареєстрованому шлюбі. На підставі заповіту від 19 жовтня 2012 року, який посвідчено державним нотаріусом Каланчацької державної нотаріальної контори Омельчук І.В., батько заповів їм у рівних частках все своє майно. Після смерті батька, у відповідності до спадкового права, вони прийняли спадщину, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 06.12.2013 року. Однак, звернувшись до державного нотаріуса Каланчацької державної нотаріальної контори з вимогою видати їм свідоцтво про право на спадщину, отримали постанову про відмову у вчиненні дій від 06.01.2015 року. Причиною відмови виявилося те, що нині покійний разом з відповідачкою, шляхом приватизації державного житлового фонду отримали у спільну власність квартиру [ADDRESS], про що свідчить свідоцтво про право власності на житло від 23 серпня 1995 року, а не садибний (індивідуальний) житловий будинок. В той же час батьком було отримано в постійне користування 0,19 га. присадибної земельної ділянки та отримав будівельний паспорт на господарські забудови та споруди від 17 серпня 1995 року, відповідно до якого визначено, що житловий будинок з господарськими забудовами та спорудами є індивідуальним (садибним) житловим будинком. [PERSON] використовує своє право на ? частину майна, відповідно до рішення Виконкому Каланчацької селищної ради від 19.11.2014 року № 200, тобто після смерті свого співмешканця здійснила реєстрацію цього житла, як садибного (індивідуального) житлового будинку з господарськими забудовами та спорудами зі зміною поштової адреси на адресу [ADDRESS], без визначення квартири. На даний час вони не мають змоги успадкувати майно покійного батька. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надіслала до суду заяву, в якій пояснила, що дійсно проживала з нині покійним [PERSON] однією сім"єю у незареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання вони отримали у власність квартиру [ADDRESS]. Так як вказана квартира фактично є присадибним будинком, вона здійснила перереєстрацію цього житла. Позовні вимоги позивачів визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Представник Каланчацької селищної ради в судове засідання не з"явився, але надіслав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі. Проти заявлених позовних вимог не заперечує. Завідуюча Каланчацької державної нотаріальної контори Омельчук І.В. в судове засідання не з"явилася. В судове засідання направила лист, в якому стосовно справи повідомила, що в нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 204/2013 після смерті [PERSON], який помер [INFO]. В даній справі наявні заяви на прийняття спадщини від спадкоємців за заповітом - його синів [PERSON] та [PERSON]. Відомості про інших спадкоємців відсутні. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], [INFO], актовий запис про смерть № 92, який складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Каланчацького районного управління юстицій Херсонської області. Після смерті нині покійного [PERSON] залишилася спадщина, а саме: ? будинку [NUMBER] та господарських забудов і споруд по [ADDRESS]. Згідно технічного паспорту на житловий будинок від 11.12.2014 року, вартість ? частини спадкового майна складає 54849,5 грн. Згідно Витягу з Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.12.2014 року, власником іншої ? частки зазначеного нерухомого майна є відповідачка по справі, [PERSON], яка тривалий час проживала з покійним [PERSON] однією сім"єю в незареєстрованому шлюбі. На підставі заповіту від 19 жовтня 2012 року, який посвідчено державним нотаріусом Каланчацької державної нотаріальної контори Омельчук І.В., нині покійний батько позивачів заповів їм у рівних частках все належне йому майно. Після смерті останнього, у відповідності до спадкового права, позивачі прийняли спадщину, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 06.12.2013 року. Однак, звернувшись до державного нотаріуса Каланчацької державної нотаріальної контори з вимогою видати їм свідоцтво про право на спадщину, отримали постанову про відмову у вчиненні дій від 06.01.2015 року. Причиною відмови зазначено те, що нині покійний разом з відповідачкою, шляхом приватизації державного житлового фонду отримали у спільну власність квартиру [ADDRESS], про що свідчить свідоцтво про право власності на житло від 23 серпня 1995 року, а не садибний (індивідуальний) житловий будинок. Однак, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] отримав в постійне користування 0,19 га. присадибної земельної ділянки та будівельний паспорт на господарські забудови та споруди від 17 серпня 1995 року, відповідно до якого визначено, що житловий будинок з господарськими забудовами та спорудами є індивідуальним (садибним) житловим будинком. [PERSON], відповідно до рішення Виконкому Каланчацької селищної ради від 19.11.2014 року № 200, здійснила реєстрацію цього житла, як садибного (індивідуального) житлового будинку з господарськими забудовами та спорудами. Крім того, змінено поштову адресу з [ADDRESS] на адресу [ADDRESS], без визначення квартири. Також, згідно технічного паспорту від 11.12.2014 року, він виданий на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Вказане підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, де зазначено, що будинок [ADDRESS] являється житловим будинком, об"єктом житлової нерухомості; житловий будинок позначений літерою "А", при якому розташовані кухня літера "Б", сараї літера "В", "Г", гараж літера "Д", туалет літера "Е", водопровід № 1, огорожа № 2. Таким чином, вбачається, що спірне нерухоме майно являється садибним (індивідуальним) житловим будинком. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його прежив та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З моменту смерті батька позивачів, відповідачка не заявила будь-яких претензій щодо володіння та управління позивачами майном покійного. На підставі викладеного та

Outcome: approved