Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначає, що 07 лютого 2010 року вона придбала у відповідача [PERSON], квартиру [ADDRESS]. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 07 лютого 2010 року, відповідач зобов'язався знятися з реєстрації місця проживання, тобто з вищезазначеної квартири в строк до 20 квітня 2010 року, але до теперішнього часу, відповідач свого зобов'язання не виконав, що є підставою її звернення до суду. Відповідач у спірній квартирі не проживає з моменту укладання договору купівлі-продажу. Просить суд позбавити [PERSON], [INFO], права користування квартирою [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явились, представник позивача [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення у газеті "Вісті Придніпров'я" № 35-36 (1630-1631) від 07 травня 2015 року. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Копією договору купівлі-продажу квартири від 07 лютого 2010 року підтверджується, що [PERSON] придбала у [PERSON] однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів від 07 лютого 2010 року за № 8225766, договір купівлі-продажу квартири укладений між [PERSON] та [PERSON], внесений до Державного реєстру правочинів за № 3817981. Згідно акту № 167 від 14 травня 2015 року, виданого Приватним підприємством "Комунальщик-3", [PERSON] дійсно прописаний, але не проживає у [ADDRESS], з 24 жовтня 2009 року. Відповідно до виписки з фінансово-облікового рахунку, у спірній квартирі за адресою [ADDRESS], з 03 липня 2008 року зареєстрований наймач [PERSON], [INFO]. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння чи користування. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 Цивільного кодексу України. Так, відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, та відповідно до ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.ст. 3, 15 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним позбавити відповідача [PERSON] права користування квартирою [ADDRESS], та на підставі ст.ст.80, 88 ЦПК України, стягнути з нього на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved