Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до Новоархангельського районного суду із позовом про стягнення заборгованості, зазначивши в позові, що відповідно до договору від 14.05.2019 року між ПАТ "Державний ощадний банк України" на сьогоднішеій день АТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №14-349/19 відповідно до якого було видано кредит в сумі 69700,00грн. строком на 60 місяців. Остаточною датою повернення кредиту визначена дата 12 травня 2024 року. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 14.01.2020 року має заборгованість - 81840,14 грн. яка складається з наступного: 66214,99 - заборгованість за тілом кредита; 12295,32 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 3009,54 грн.- заборгованість за пенею за порушення строків повернення кредиту та нараховних відсотків; 320,29 грн. - 3% річних від прострочених сум заборгованості. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АТ "Державний ощадний банк України" заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надіслав заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідач не з`явився, причини неявки суду не відомі, повідомлений в порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України, згідно відстеження з Укрпошти повідомлення вручено особисто. При цьому, відзив від відповідача до суду не надійшов. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: Судом встановлено, що предметом спору в даному провадженні є кредитні правовідносини. Між сторонами виникли договірні правовідносини, які регулюються умовами договору, нормами Цивільного кодексу України. У судовому засіданні встановлено, що 14.05.2019 року між ПАТ "Державний ощадний банк України", на сьогоднішній день, АТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №14-349/19 відповідно до якого було видано кредит в сумі 69 700,00грн. строком на 60 місяців. Остаточною датою повернення кредиту визначена дата 12 травня 2024 року. Відповідно до п.2.4. кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56% річних, а відповідно до п 3.3.3. позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 1161, 67 та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 31 числа місяця наступного звітним починаючи з червня 2019 року. Згідно з п. 4.2. кредитного договору банк має право вимагати від позичальника при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу або відсотками більше ніж на один місяць вимагати дострокове повернення кредиту, відсотків та інших платежів передбачених кредитним договором. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та станом на 14.01.2020 року має заборгованість - 81840,14 грн. яка складається з наступного: 66214,99 - заборгованість за тілом кредита; 12295,32 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 3009,54 грн.- заборгованість за пенею за порушення строків повернення кредиту та нараховних відсотків; 320,29 грн. - 3% річних від прострочених сум заборгованості. Даний договір за своєю правовою природою є кредитним договором. Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею527ЦКУкраїни передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше невстановлено договором або заЗаконом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Як вбачається з положень ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. ( ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором АТ "Державний ощадний банк України" або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Так, згідно з ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст.ст. 1,10, 12 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 129 Конституції України регламентовано, що одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Частиною 1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч.2 ст.78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кредитний договір діє до повного виконання клієнтом всіх грошових зобов`язань за кредитним договором. Перебіг строку кредитування починається з дати надання банком клієнту кредиту/встановлення ліміту кредитування. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем за вищевказаним договором суду не надано, як і не надано доказів виконання належним чином та у встановлені строки зобов`язань за вказаним договором, у зв`язку з чим порушення зобов`язання визнається судом таким, що сталося з його вини. В зв`язку з чим, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Суд, з урахуванням вищевикладеного та розрахунку, наданого позивачем, вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі - 81840,14 грн. яка складається з: 66214,99 - заборгованість за тілом кредиту; 12295,32 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 3009,54 грн.- заборгованість за пенею за порушення строків повернення кредиту та нараховних відсотків; 320,29 грн. - 3% річних від прострочених сум заборгованості. Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості та пені, яка підлягає стягненню, суд бере до уваги розрахунок позивача. Згідно ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь позивача. На піставі викладеного та

Outcome: approved