Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

ТзОВ "Факторингова компанія "Рантье" (надалі «Позивач»), звернулося до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі - Відповідач), в якому просить стягнути з Відповідача на користь ТзОВ "Факторингова компанія "Рантье" заборгованість у розмірі 9738,49 грн. за кредитним договором № Р32.036.73758, яка складається з: 7405 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2333,49 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями. В позовній заяві представник Позивача зазначив, що у звязку з неможливістю позивача бути присутнім в судовому засіданні, просить розглядати позов без участі уповноваженого представника. Позовні вимоги представник Позивача підтримував в повному обсязі. Відповідач до суду не прибув, але надав заяву, в якій визнав позовні вимоги частково, просив справу розглядати без його участі. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 24.02.2015 року між ПАТ [PERSON] ([PERSON]) та [PERSON] (Позичальник) укладено кредитний договір № Р32.036.73758, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 7405 грн. зі сплатою 9.99% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Як підтверджується матеріалами справи, [PERSON] в повному обсязі виконав зобовязання, визначені в кредитному договорі № Р32.036.73758 від 24 лютого 2015 року шляхом надання Відповідачу кредитних коштів, що підтверджується видатковим касовим ордером. ( а.с. 20). Станом на 30.03.2016 року Відповідач не повернув Банку отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію на загальну суму 9738,49 грн. 31.12.2015 року між ТзОВ "Факторингова компанія "Рантье" та ПАТ [PERSON] укладено договір факторингу №31/12-1, відповідно до умов якого первісний кредитор, [PERSON] відступив ( передав у власність) Факторові (новому кредитору, Позивачу) з 31.12.2015 року, а Позивач набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Право вимоги Позивач набув з моменту підписання акту прийому-передачі прав вимог. Сума боргу Відповідача за кредитним договором станом на дату відступлення права вимоги 31.12.2015 року становила 9736,47 грн., яка складається з: -3424,73 грн. - основний борг, -3980,27 грн.- прострочений борг, -2317,28 грн.- прострочені проценти, -14,19 грн. - строкові проценти. Станом на 30.03.2016 року заборгованість за кредитним договором становить: -7405 грн. - тіло кредиту, -2333,49 грн. - за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями. Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобовязань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як зазначив Позивач в позовній заяві, не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, Відповідач належно їх не виконував, що підтверджується наявним в матеріалах справи Розрахунком заборгованості за кредитним договором № Р32.036.73758 від 24.02.2015 року. Доказів, які б спростовували проведений Позивачем розрахунок заборгованості за вищевказаним договором Відповідачем суду не надано, як і не надано доказів виконання зобовязань за кредитним договором № Р32.036.73758 від 24.02.2015 року належним чином та у встановлені строки. Відтак, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № Р32.036.73758 від 24.02.2015 року заборгованість Відповідача за кредитним договором становить: -7405 грн. - тіло кредиту, -2333,49 грн. - за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями. Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідачем в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобовязання, визначеного Договором. Враховуючи вищевказані положення закону, а також факт неналежного виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором № Р32.036.73758 від 24.02.2015 р. Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з громадянина [PERSON] на користь ТзОВ "Факторингова компанія "Рантье" суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 9738,49 грн. Проаналізувавши матеріали справи, враховуючи вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що вимога Позивача про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ "Факторингова компанія "Рантье" заборгованості за кредитним договором № Р32.036.73758 від 24.02.2015 року в розмірі 9738,49 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором у зазначеному розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищезазначене, Суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Відповідача на користь ТзОВ "Факторингова компанія "Рантье" витрат по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст.ст. 526, 549, 550, 610, 611, 612, 1046, 1047, 1049,1050, 1077, 1078, 1080, 1084 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved