Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача в якому просив звільнити з-під арешту майно, накладене Броварським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, яке належало рідному братові позивача [PERSON] , у зв`язку з його смертю та звільнити з-під арешту майно, а саме: частину квартири, яка знаходиться у [ADDRESS] , накладене Броварським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, яке належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності б/н від 03.08.2006 р. Свій позов обґрунтовував тим, що відповідно до свідоцтва про право власності позивач - [PERSON] , брат позивача [PERSON] , мати позивача [PERSON] та батько позивача [PERSON] є співвласникам квартири у [ADDRESS] в таких частинах: 1/4 - [PERSON] ., зареєстровано в реєстрі прав на нерухоме майно 19.08.2006 р. на підставі свідоцтва про право власності б/н від 03.08.2006 р.; 1/4 - [PERSON] , зареєстровано в Реєстрі прав на нерухоме майно 19.08.2006 р. на підставі свідоцтва про право власності б/н від 03.08.2006 р.; 1/4 - [PERSON] , зареєстровано в Реєстрі прав на нерухоме майно 19.08.2006 р. на підставі свідоцтва про право власності б/н від 03.08.2006 р.; 1/4 - [PERSON] ., зареєстровано в реєстрі прав на нерухоме майно 19.08.2006 р. на підставі свідоцтва про право власності б/н від 03.08.2006 р. [INFO] помер брат позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області серії [NUMBER] , актовий запис № 486 від 23.09.2014р. Так, з метою реалізації належного позивачам майна, а саме: квартири у [ADDRESS] , 17.07.2019 р. позивач звернувся до Броварської міської державної нотаріальної контори для отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо [PERSON] виявлено обтяження № 10038403, тип обтяження: арешт нерухомого майна, зареєстровано 15.07.2010р. реєстратором: Київською. Обласною філією державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України. Підстава обтяження: постанова про накладення арешту на майно боржника, 357/2010 дв2, 15.07.2010р., ВДВС Броварського МРУЮ, Державний виконавець Луценко Ірина Юріївна. Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно в межах суми стягнення. Разом з тим, згідно відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо [PERSON] виявлено обтяження № 8454251, тип обтяження: арешт нерухомого майна, зареєстровано 11.02.2009р. реєстратором: Київською. Обласною філією державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України. Підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА № 891717, 11.02.2009р., ВДВС Броварського МРУЮ, Державний виконавець Губська Ю.Г. Об`єкт обтяження: невизначене майно, частина квартири по [ADDRESS] . З метою вирішення питання про звільнення майна позивача та його померлого брата з-під арешту, позивач звернувся до Броварського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київської області. Однак, у знятті такого арешту позивачу відмовлено та рекомендовано звернутися до суду у зв`язку із відсутністю матеріалів виконавчого провадження. 15 листопада 2019 ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 28 січня 2020 року. В судове засідання сторони, учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Від позивача та представника позивача, третіх осіб надійшли заяви про можливість розгляду у справи у їх відсутності. Позивач та представник позивача просили позов задовольнити. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані письмові докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно стаття 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно ст.ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що постановою ВДВС Броварського МРУЮ АА № 891717 від 11.02.2009 накладено арешт на належне позивачу [PERSON] на праві власності нерухоме майно та оголошення заборони на його відчуження. Вказана обставина підтверджується відомостями із єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 8454251). Об`єкт обтяження: невизначене майно, частина квартири по [ADDRESS] . Згідно із листом від 10 лютого 2020 року № 14253 Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), у якому зазначено, що у виконавчій службі, згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, на примусовому виконанні перебував виконавчий лист № 2а-421 від 24.11.1994 року виданий Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення з [PERSON] , 1966 р.н. на користь [PERSON] аліментів в розмірі ј частини всіх видів заробітку на утримання сина [PERSON] , [INFO] 11.10.2013 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення ВП п.6 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження". Закінчився передбачений законом строк для даного виду стягнення. Даних щодо арешту майна боржника відсутні у зв`язку із закінченням терміну зберігання архівних виконавчих проваджень. Виконавче провадження знищено за строком його зберігання. У даному листі позивачу рекомендовано звернутися до суду. Також, судом встановлено, що постановою ВДВС Броварського МРУЮ 357/2010 дв2 від 15.07.2010 накладено арешт на належне померлому братові позивача [PERSON] на праві власності нерухоме майно. Вказана обставина підтверджується відомостями із єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 10038403). Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно в межах суми стягнення. Відповідно до свідоцтва про право власності позивач - [PERSON] , брат позивача [PERSON] , мати позивача [PERSON] та батько позивача [PERSON] є співвласникам квартири у [ADDRESS] в таких частинах: 1/4 - [PERSON] , зареєстровано в реєстрі прав на нерухоме майно 19.08.2006 р. на підставі свідоцтва про право власності б/н від 03.08.2006 р.; 1/4 - [PERSON] , зареєстровано в Реєстрі прав на нерухоме майно 19.08.2006 р. на підставі свідоцтва про право власності б/н від 03.08.2006 р.; 1/4 - [PERSON] , зареєстровано в Реєстрі прав на нерухоме майно 19.08.2006 р. на підставі свідоцтва про право власності б/н від 03.08.2006 р.; 1/4 - [PERSON] ., зареєстровано в Реєстрі прав на нерухоме майно 19.08.2006 р. на підставі свідоцтва про право власності б/н від 03.08.2006 р. Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 1 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Вендітеллі проти Італії" суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки відсутні підстави існування арешту (обтяження), а також його наявність перешкоджає користуватися та розпоряджатися позивачу майном на власний розсуд.

Outcome: approved