Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Заявник звернулась до суду з даною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що вона постійно проживає та зареєстрована в м. Ірпінь Київської області, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів № 106 від 23 липня 1991 року Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відносилось до зони посиленого радіологічного контролю. Вказує, що вона як громадянка, яка постраждала від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1994 році отримала посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, серія [NUMBER] від 18.01.1994 року. Відповідно до ст. 55 Закону України № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зазначає про те, що вона позбавлена можливості реалізувати свої права, в тому числі право на зменшення пенсійного віку, оскільки у посвідченні дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, серія [NUMBER] від 18.01.1994 року, її прізвище замість « [PERSON] » (дошлюбне) вказано невірно « [PERSON] », що заважає встановити належність їй документу, який дає право на зменшення пенсійного віку. У зв`язку з викладеним, просить суд встановлення факт, що має юридичне значення, а саме належність посвідчення дитини, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи, серії [NUMBER] , виданого 18.01.1994 року, з записом в графі прізвище «[PERSON]» - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] . В судове засідання заявник не з`явилась, про час та місце слухання справи належним чином повідомлена. До суду від представника заявника надійшла заява про розгляд справи без участі заявника та його представника, заяву підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити. В судове засідання представник Ірпінського об`єднаого управління Пенсійного фонду України Київської області не зявився, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином. До суду направили клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що Посвідчення дитини, яка потерпіла від наслідків Чорнобильської катастрофи, серія [NUMBER] , видане заявнику 18.01.1994 року Київською облдержадміністрацією містить прізвище, ім`я та по-батькові - [PERSON] . Даний факт підтверджується копією листа Департаменту соціального захисту населення КОДА від 29.10.2018 року № 1648/02-52, а також листа Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради від 13.05.2019 року № 3027. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Виходячи із вище викладеного, суд прийшов до висновку, що заява знайшла своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: approved