Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON]Й звернулися до суду, посилаючись на те, що 16/100 частин колишньої комунальної квартири [ADDRESS] належать їм на праві спільної сумісної власності, а також їх батьку та чоловікові [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло за № 9-00-212042, виданого 25 січня 2000 року, 44/100 частини квартири належать Територіальній громаді м. Харкова. 40/100 частин цієї ж квартири належали їх колишньому сусіду [PERSON], рішенням виконкому Червонозаводської районної ради м. Харкова від 25 січня 2000 року за № 20 йому було дозволено провести переобладнання в квартирі здійснити окремий вихід, після чого рішенням виконкому Червонозаводської райради м. Харкова від 17 жовтня 2000 року № 267 частина квартири № 3, де мешкав [PERSON], була визнана ізольованою, і їй було надано номер З-А. В подальшому [PERSON] подарував належну йому частину квартири своїй дочці [PERSON], якій відповідно до рішення виконкому Червонозаводської районної ради м. Харкова від 30 січня 2001 року за № 26/3 було видано свідоцтво про право власності на ізольовану квартиру З-А по вул. Гамарника, 7 м. Харкова. Але після відокремлення належної [PERSON] частки квартири частки співвласників - сім'ї [PERSON] та територіальної громади м. Харкова не перерозподілялися. Однак після ізолювання частини квартири частки співвласників змінилися, а саме спільна сумісна частка [PERSON] замість 16/100 стала складати 27/100 часток, а частка територіальної громади м. Харкова - 73/100 часток замість 44/100 часток. 05 березня 2015 року помер [PERSON] , позивачі є спадкоємцями першої черги після його смерті та звернулися до 10 ХДНК - [PERSON] та [PERSON] із заявами про прийняття спадщини, а [PERSON] - із заявою про відмову від спадщини на користь дітей. Однак позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частини квартири [ADDRESS] з посиланням на те, що на підставі правовстановлюючих документів за сім'єю зареєстровано 16/100 часток комунальної квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" за № 1301127 від 28 серпня 2015 року ідеальні частки у квартирі [ADDRESS] між співвласниками не перерозподілялися, а отже неможливо на даний час встановити, яка саме частка у праві спільної власності на вищевказану квартиру належала спадкодавцю [PERSON] на день його смерті. Позивачі вважають, що визнання квартири № 3-а ізольованою квартирою, у їх власності та територіальної громади м. Харкова, залишився окремий об'єкт нерухомості - квартира [ADDRESS]. У зв'язку із фактичним припиненням права спільної часткової власності частки перерозподілилися стали складати замість 27/100 частин, а частка територіальної громади м. Харкова стане складати 73/100 частин, замість 44/100 частин. Таким чином, спадкова частка після смерті [PERSON] складає 27/400 частин, тому [PERSON] та [PERSON] успадкували по 27/800 частин, а з урахуванням належних їм приватизованих 27/400 частин, їх частка в квартирі буде складати: [PERSON] - 81/800 частин (27/400 + 27/800) або 10/100 часток; [PERSON] - 81/800 частин (27/400 + 27/800) або 10/100 часток; [PERSON] - 27/400 частин або 54/800 або 7/100 часток. Тому позивачі просили визнати квартиру [ADDRESS], загальною площею 112,4 кв. м., житловою площею 71,2 кв. м., окремим об'єктом нерухомості та припинити право спільної часткової власності на 60/100 частин, визнати за [PERSON]та [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом за кожним на 27/800 частини квартири [ADDRESS] після батька [PERSON], визнати за [PERSON], [PERSON] право власності на 81/800 частини або 10/100 часток квартири [ADDRESS] за кожним, визнати за [PERSON] право власності на 27/400 або 7/100 частин квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] повністю підтримала заявлені позовні вимоги, надала судові аналогічні пояснення. Додатково представник позивачів пояснила, що визначення часток співвласників після виділення частини комунальної квартири в окрему квартиру № 3-а здійснюється шляхом арифметичного перерахування. Представник відповідача - Харківської міської ради в судове засідання не прибув, до суду подано пояснення, які є фактично запереченнями проти позову, оскільки в позові відсутнє обґрунтування технічної можливості поділу об"єкту нерухомого майна. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, провіривши матеріали справи, прийшов до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні 16/100 частин комунальної квартири [ADDRESS] належать на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло за № 9-00-212042, виданого 25 січня 2000 року / а. с. 8, 10/. 44/100 частини цієї ж квартири належать Територіальній громаді м. Харкова / а. с. 8 об./. 40/100 частин квартири [ADDRESS] належали [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 10 липня 1998 року, однак після проведення ним переобладнань та облаштування окремого виходу, рішенням виконкому Червонозаводської районної ради м. Харкова від 17 жовтня 2000 року № 267 частина квартири 3, в якій мешкав [PERSON], була визнана ізольованою, а на підставі рішення виконкому Червонозаводської районної ради м.Харкова від 30 січня 2001 року за № 26/3 його дочці [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на ізольовану квартиру [ADDRESS] / а. с. 11-13/. Як вбачається з довідки КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" від 15 березня 2016 року після переобладнання 40/100 часток в ізольовану квартиру № 3-а квартира № 3 по вул. Гамарника, яка складається з 4-х житлових кімнат житловою площею 71,2 кв. м., загальною площею 112,4 кв. м. є окремим об"єктом нерухомого майна / а. с. 58/. Відповідно до технічного паспорту, виданого КП "ХМБТІ" 03 вересня 2015 року комунальна квартира [ADDRESS] є окремою квартирою, яка складається з 4 житлових кімнат, кухні, санвузлу, коридорів та комори, загальною площею 112,4 кв. м., житловою площею 71,2 кв. м. / а. с. 25-26/. Таким чином, судом достовірно встановлено, що після переобладнання та виділення 40/100 часток квартири в ізольовану квартиру № 3-а, комунальна квартира [ADDRESS] стала окремою квартирою, тому суд вважає за можливе визнати цю квартиру окремим об"єктом нерухомості. Після переобладнання вказаної спірної квартирі частки співвласників не перерозподілялися і до цього часу квартира знаходиться у спільній частковій власності, а саме сім"ї [PERSON] належить 16/100 частин, територіальній громаді м. Харкова - 44/100 частин квартири / а. с. 8 об./. дповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Частиною 1 ст. 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Звертаючись до суду із позовом позивачі [PERSON] питання щодо поділу спірної квартири між ними та територіальною громадою м. Харкова не ставили, тому на теперішній час право спільної часткової власності на спірну квартиру співвласників не може бути припинено. Крім того, доказів технічної можливості поділу спірної квартирі між співвласниками з подальшим припиненням їх спільної часткової власності, а також можливості перерозподілу ідеальних часток співвласників у зв"язку з поділом квартири позивачами судові не надано. Також при розгляд спору судом встановлено, що 05 березня 2015 року помер співвласник квартири [PERSON] / а. с. 14/, у зв"язку із чим позивачі, як спадкоємці першої черги, звернулися до 10 ХДНК із заявами про прийняття та відмову від спадщини. Однак позивачам [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину квартири № З по вул. Гамарника, 7 м. Харкова після померлого батька [PERSON], ідеальні частки у квартирі між співвласниками не перерозподілялися, а отже неможливо на даний час встановити, яка саме частка у праві спільної власності на вищевказану квартиру належала спадкодавцю [PERSON] на день його смерті / а. с. 7/. Позивачами визначено, з посиланням на довідку КП "ХМБТІ" від 15 березня 2016 року, що частки співвласників розраховуються арифметичним шляхом та відповідно натепер їм належить 27/100 частин спірної квартири замість 16/100 частин, тобто кожному із сім"ї [PERSON] по 27/400 частин, а частка територіальної громади м. Харкова складає 73/100 частин. Також позивачами визначено, що внаслідок спадкування 27/400 частин квартири, які належать [PERSON], частки [PERSON] та [PERSON] будуть складати по 10/100, а [PERSON] - 7/100 часток. Однак суд не може погодитися з такими висновками позивачів, оскільки належних доказів технічної можливості перерозподілу часток співвласників саме в такому розмірі, як визначено позивачами, судові не надано. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі свої вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 59 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У зв"язку із чим суд приходить до висновку, що вимоги позивачів щодо припинення права власності на частину квартиру та визнання за позивачами права власності на квартиру задоволенню не підлягають. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial