Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

12 липня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Комунального підприємства "Єдність" Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області на його користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме в сумі 15 900,36 грн, посилаючись на те, що в період з 9 березня 2017 року по 17 березня 2021 року він працював у відповідача на посаді директора. При звільненні кінцевий розрахунок по заробітній платі з позивачем було здійснено лише 30 квітня 2021 року. Ухвалою судді від 13 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. 31 липня 2021 року, відповідно до поштового відправлення, представник відповідача надіслав відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в повному обсязі у задоволенні позовної заяви. Посилається на те, що у період з 18 березня 2021 року по 28 квітня 2021 року (включно) посадова особа, яка уповноважена розпоряджатись коштами підприємства, подавати до банку платіжні доручення про перерахування коштів на підприємстві була відсутня. Виплатити заробітну плату готівкою підприємство також не мало можливості, оскільки згідно наказу № 01 від 04 січня 2021 року ліміт залишку готівки у касі підприємства на кінець робочого дня становить 930 грн 87 коп. 29 квітня 2021 року директором підприємства Савчуком О.В. було подано до банку заяву, виписку з ЄДР, РНОКПП, картку підпису, відомості про кваліфікований електронний підпис та можливість підприємства розпоряджатися коштами, які знаходяться на банківському рахунку відновилась. Крім того, в день свого звільнення 17 березня 2021 року, позивач, будучи директором підприємства та маючи моживість розпоряджатися коштами підприємства, був зобов`язаний на виконання вимог статті 116 КЗпПУ подати платіжне доручення до банку про виплату йому всіх сум, що належать при звільненні, але не зробив цього. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. Представники відповідача Савчук О.В. та Сетченко С.М. позов не визнали та просили відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку виникають передбачені статтею 117 КЗпП України правові підстави для застосування матеріальної відповідальності. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Судом встановлено, що позивач з 09 березня 2017 року по 17 березня 2021 року працював у КП "Єдність" Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області на посаді директора. На підставі розпорядження Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області№ 59 від 17 березня 2021 року позивача було звільнено 17 березня 2021 року у зв"язку із закінченням строку трудового договору (п.2 ст.36 КЗпП). Згідно розрахунку КП "Єдність" Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 29 липня 2021 року № 27, заборгованість позивача по заробітній платі на день звільнення становила 21 869 грн 37 коп. Згідно пункту 4.4. статуту КП «Єдність» підприємство несе відповідальність за своїми зобов`язаннями у межах належного йому на праві господарського віддання майна, згідно з діючим законодавством України. Підприємство не відповідає за зобов`язаннями засновника, засновник не відповідає за зобов`язаннями підприємства. Розділом 7 цього статуту визначено: поточне (оперативне) управління підприємством здійснює директор підприємства, який призначається на посаду селищним головою шляхом укладання з ним контракту. Директор Підприємства самостійно вирішує питання діяльності Підприємства, за винятком тих, що віднесені цим Статутом до компетенції засновника (Михайло-Коцюбинської селищної ради), зокрема: директор підприємства несе персональну відповідальність за стан і діяльність підприємства, дотримання фінансової, договірної та трудової дисципліни згідно законодавства України; розпоряджається майном та коштами відповідно до вимог діючого законодавства га цього статуту тощо. Позивач працював директором КП «Єдність» згідно контракту, укладеного з ним Михайло-Коцюбинською селищною 06 березня 2020 року строком з 10 березня 2020 року по 10 березня 2021 року. В подальшому додатковою угодою до контракту термін дії контракту продовжено до 18 березня 2021 року. Згідно пункту 2.7 контракту керівник підприємства, окрім іншого, має право діяти від імені підприємства, представляти його без довіреності в усіх підприємствах, в установах та організаціях; укладати господарські та інші угоди; видавати доручення; відкривати рахунки в банках; користуватися правом розпорядження коштів підприємства. Контракт з новим керівником підприємства Савчуком О.В. було укладено майже через місяць після звільнення позивача - 16 квітня 2021 року. Як зазначалося представниками відповідача у судовому засіданні, тривалий процес призначення директора комунального підприємства пов`язаний з конкурсною процедурою відбору на цю посаду. 28 квітня 2021 року відомості про керівника було внесено в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Представники відповідача у відзиві та у судовому засіданні посилалися на Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затверджену постановою НБУ № 22 від 21.01.2004 року, згідно якої платіжне доручення - розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача (п. 1.4). Пункт 3.1 цієї Інструкції передбачає, що платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 3 до Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 9 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків. Пунктом 20 додатку 9 до Інструкції визначено, що реквізитами розрахункових документів є підписи (підпис) відповідальних осіб (відповідальної особи), які(яка) уповноважені (уповноважена) розпоряджатися рахунком. Також згідно пункту 10.5 Інструкції під час здійснення розрахунків за допомогою систем "клієнт - банк", "клієнт - Інтернет - банк" тощо застосовуються електронні розрахункові документи. Реквізити електронного розрахункового документа, що використовуються в системах "клієнт - банк", "клієнт - Інтернет - банк", визначаються договором між банком та клієнтом, але обов`язково цей документ має містити електронний(і) підпис(и) відповідно до вимог, установлених нормативно-гіравовим актом Національного банку з питань застосування електронного підпису в банківській системі України. Як вбачається з листа АТ "Державний ощадний банк України" від 22 жовтня 2021 року, 26 квітня 2021 року представник КП «Єдність» надав в філію - Чернігівське обласне управління AT «Ощадбанк» пакет документів, необхідний для актуалізації юридичної справи та оновлення електронно-цифрового підпису у зв`язку зі зміною керівника підприємства. З 30 квітня 2021 року в.о. директора КП «Єдність», а з 12 травня 2021 року директор КП «Єдність» Савчук О.В. має право в філії - Чернігівське обласне управління AT «Ощадбанк» розпоряджатися рахунками КП «Єдність», в т.ч. за допомогою електронно-цифрового підпису. У судовому засіданні позивач зазначав, що термін дії контракту закінчувався 10 березня 2021 року та він підлягав звільненню, тому він залишив кошти на рахунку підприємства щоб була можливість здійснити йому виплату заробітку при звільненні. Разом з тим, була укладена додаткова угода і термін його роботи на підприємстві продовжився до 18 березня 2021 року. Але він не здійснив виплату собі при звільненні в останній день роботи, оскільки на рахунку підприємства на той час вже не було коштів. Враховуючи наведене, судом встановлено, що позивач, працюючи на посаді директора підприємства та будучи розпорядником коштів, не подав платіжного доручення до банку про виплату йому всіх сум, що належать при звільненні. Одразу ж після оформлення у встановленому порядку повноважень нового керівника та надання банку інформації про особу, яка уповноважена розпоряджатися рахунком підприємства та здійснення будь-яких банківських операцій по розпорядженню коштами, 30 квітня 2021 року позивачу було виплачено кошти, належні йому при звільненні. З огляду на наведене, враховуючи розмір простроченої заборгованості, період затримки виплати заборгованості та зазначені вище причини затримки розрахунку, а також те, що першочергово в день звільнення позивач сам був відповідальною особою за розрахунок із собою і не здійснив його, знаючи про процедуру та тривалість призначення нового керівника підприємства, суд не вбачає вини роботодавця та підстав для стягнення середнього заробітку за час несвоєчасного розрахунку при звільненні та для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: dismissed