Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку кадастровий номер: [NUMBER] [NUMBER] від 22.02.2018 року видане на ім`я - [PERSON] та свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] [NUMBER] від 22.02.2018 року видане на ім`я - [PERSON] , що видане Козятинською державною нотаріальною конторою Вінницької області, та провести перерахунок часток у спадщині визначивши право власності на земельну ділянку кадастровий номер: [NUMBER] , в порядку спадкування майна після померлої [INFO] [PERSON] , в наступних частках: 1/3 частку за [PERSON] ідентифікаційний номер: [NUMBER] ; - 1/3 частки за [PERSON] ; - 1/3 частки за [PERSON] . В обгрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] померла його дружина [PERSON] . На момент смерті [PERSON] була власником земельної ділянки (паю) розташованої на території Вовчинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, площею 3,3309 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На момент смерті спадкодавця в одному будинку разом з нею за адресою: [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: він - [PERSON] (чоловік) та [PERSON] (син). Заповіту дружина не залишала, тому спадкування мало відбутися за законом. В грудні 2018 року він звернувся до Козятинської державної нотаріальної контори Вінницької області з заявою про видачу свідоцтва про право власності на майно (земельну ділянку) після смерті його дружини. 11 грудня 2018 року Постановою Козятинської державної нотаріальної контори Вінницької області №1437/02-31 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності за законом, у зв`язку з видачею 22.02.2018 року свідоцтва про право власності за законом на ім`я спадкоємців: [PERSON] за реєстром [NUMBER] та [PERSON] за реєстром [NUMBER]. До грудня 2018 року він з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався оскільки розумів, що відповідно до ст.. 1268 Цивільного кодексу України він прийняв спадщину, як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України(тобто шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Він був упевнений, що фактично прийняв спадщину, розпоряджається нею і може в будь який час звернутись за отриманням свідоцтва про право на спадщину. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] скориставшись його довірою, отримавши оригінал свідоцтва про смерть [PERSON] , самостійно звернувся до нотаріуса, який відкрив спадкову справу після смерті матері, не повідомивши нотаріуса про наявність інших спадкоємців-чоловіка та 22.02.2018 року безпідставно отримали свідоцтво про право на спадщину, отримавши у власність земельну ділянку кадастровий номер: [NUMBER] площею 3,3309 га по 1/2 частки кожна. Ухвалою суду від 20.03.2019 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк надала відзив на позов в якому просила відмовти в задоволенні позову, зазначила, що після смерті матері спадкоємцями за законом були батько - [PERSON] , вона та її сестра [PERSON] , а також брат [PERSON] Вони з сестрою у встановлений законом строк звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, а брат написав відмову від прийняття спадщини. Між Позивачем та Відповілачем-2 та Відповідачем - 1 ніколи не виникало будь-яких сімейних конфліктів та суперечок. Вході розмови з позивачем він жодного разу не повідомив про свої наміри звернутися до суду. В поданих позивачем документах, відсутній жоден доказ, який підтверджує оспорювання та не визнання саме Відповідачами майнових прав позивача на земельну ділянку, а сам позов не містить правових підстав для захисту прав позивача. У своєму позові позивач зазначає, що постійно проживав разом спадкодавцем, а у якості доказу надає довідку Вовчинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області № 352 від 14.09.2018р., зі змісту якої можна дійти однозначного висновку, що позивач проживав разом зі спадкодавцем та не зазначено про постійне місце проживання позивача з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Що стосується відмітки у паспорті про місце реєстрації позивача, то в ньому взагалі не зазначено місця реєстрації позивача, що підтверджує відсутність доказів які підтверджували б факт постійного проживання позивачем разом з спадкодавцем. Враховуючи похилий вік батька та стан його здоров`я, він на час відкриття спадщини постійно проживав у її сестер у м. Бердичеві, що додатково підтверджується зазначенням ним своєї адреси у позовній заяві: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] у встановлений законом строк надала відзив на позов ідентичний відзиву [PERSON] Представник позивача - адвокат Архіпов А.А. надав відповідь на відзив, в якій посилався на ч. 4 ст.. 62 ЦПК України «Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність», представником позивача була надана нотаріально завірена копія довіреності щодо представництва та захисту прав позивача, з переліком дій які має право вчиняти представник. А також посилався ст.. 63 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спад\-коємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом пу\-блічного оголошення або повідомлення у пресі. Зазначені дії не буди вчинені ні но\-таріусом ні іншими спадкоємцями. В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Архіпов А.А. підтримали заявлені позовні вимоги та просять позов задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] суду пояснив, що померла [INFO] [PERSON] була його дружино, з якою він все життя проживав постійно до дня її смерті в [ADDRESS] . Після смерті дружини у нього погіршився стан здоров`я і його дочка забрала проживати м.Бердичів. Від спадщини він не відмовлявся і претендує на свою частку. Представник позивача додав, що нотаріус не перевірив коло спадкоємців, які мають право на спадщину після померлої [PERSON] , а відповідачі, при подачі заяви на прийцняття спадщини, діяли недобросовісно, не повідомивши нотаріуса про наявність інших спадкоємців, які мають право на спадщину після смерті [PERSON] Коли позивач звернувся із заявою в нотаріальну контору про видачу свідоцтва про право на спадщину на частку майна померлої [PERSON] , то нотаріус йому відмовив з тих причин, що свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що належала [PERSON] , були видані відповідачам на 1/2 частки кожній. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилась, хоч належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчать розписки про вручення судових посісток. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилась, хоч належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчать розписки про вручення судових посісток. Третя особа - Козятинська державна нотаріальна контора в судове засідання не з"явилась, проте від завідуючої Козятинською держаною нотаріальною конторою Сизонюк Т.В.надійшла письмова заява про слухання справи без участі представника нотаріальної контори. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази вважає за необхідне позов задовольнити частково. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). Відповідно до довідки Вовчинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області від 14.09.2018 року №352, [PERSON] по день смерті проживала в [ADDRESS] , разом з нею, на день її смерті, проживали: чоловік - [PERSON] та син - [PERSON] (а.с.15) Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається зокрема із земельної ділянки (паю) розташованої на території Вовчинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, площею 3,3309 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] . Спадкоємцями першої черги за законом на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] являється її чоловік, позивач по справі - [PERSON] та діти, відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] . а також син [PERSON] , який на спадщину не притендує та написав заяву про відмову від прийняття спадщини, що підтверджується відповідною заявою (а.с. 48). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті матері [PERSON] , прийняли у встановлений законом строк, подавши заяви про прийняття спадщини до Козятинської держаної нотаріальної контори та отримали свідоцтво про правона спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,3309 га розташовану на території Вовчинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, по 1/2 частці на кожного. Позивач бажає прийняти спадщину, проте не може скористатись своїм правом, оскільки звернувшись із заявою про прийняття спадщини Державний нотаріус постановою від 11.12.2018 року відмовила у вчиненні нотаріальних дій, а саме відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, розташовану на території Вовчинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, площею 3,3309 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у зв"язку з видачею на даний об"єкт нерухомого майна свідоцтв про право на спадщину за законом спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] (а.с.14) Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядкуй встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 41 Конституції України закріплено, що право приватної власності насувається в порядку; визначеному законом. Як визначено у ст. 1216 ЦК України спадку ванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що у відповідності до ст. 1261 ЦК України сторони є спадкоємцями першої черги. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про нотаріат" вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах, або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Статтею 66 Закону України "Про нотаріат" встановлено: на майно, що переходить за право спадкоємства до спадкоємців нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину за порядком, встановленим цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Спадкоємці, які пропустили строк для прийняття спадщини, можуть бути за згодою інших спадкоємців, які прийняли спадщину, включені до свідоцтва про право на спадщину як такі, що прийняли спадщину. Така згода спадкоємців може бути прийнята в письмовій формі і подана нотаріусу згідно із ст. 67 Закону України "Про нотаріат". Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Відповідно до п. п. 1.2., 1.12, 2.2, 2.3, 2.4, 3.2, 3.21, 3.22, 4.2, 4.14, 4.15, 4.18 глави 10, ІІ розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при зверненні спадкоємця у звязку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України. Якщо спадкодавець мав декілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту. У разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та розяснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус розяснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання позивача на день смерті спадкодавців було зареєстровано за однією адресою хоча б з одним із спадкодавців. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обовязково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтверджені цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. В порушення вказаних вимог, державний нотаріус Козятинської державної нотаріальної контори, яка видала відповідачам [PERSON] та [PERSON] вищевказані свідоцтва про право на спадщину за законом, не перевірила наявність інших спадкоємців, що спричинило порушення вимог ст. 63 ЗУ «Про нотаріат» щодо сповіщення позивача. Таким чином суд вважає, що видані свідоцтва про право власності на спадщину за законом на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] [NUMBER] та [NUMBER]від 22.02.2018 року на ім"я [PERSON] та [PERSON] слід визнати недійсними. Зі змісту ч.1 ст. 1267 ЦК України слідує, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином слід визначити за кожним із спадкоємців рівну частку у спадщині, що залишилась після померлої [INFO] [PERSON] та встановити, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить по 1/3 частки, у спадковому майні, що залишилось після померлої [INFO] [PERSON] . Що стосується позовних вимог щодо визнання права власності на спадщину на земельну діянку кадастровий номер [NUMBER] після померлої [PERSON] , то в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.Слід враховувати, що законодавством визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину (гл. 89 ЦК). Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі - Постанова № 7) за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. На підставі наведеного,

Outcome: partial