Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

31 жовтня 2019 року позивач звернувся до Першотравенського міського суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який надійшов в провадження суду 06 листопада 2019 року. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 23 серпня 2013 року між [PERSON] та ПАТ "АКТАБАНК" був укладений кредитний договір №0862030701/Т/972114. 23 березня 2018 року між ПАТ "АКТАБАНК" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір №2 про відступлення права вимоги, за яким право вимоги по зазначеному кредитному договору було відступлене на користь позивача. Відповідно до виписки з реєстру боржників від 23 березня 2018 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 60 145 гривень, з яких: 32 754,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу, 14,00 гривень - сума заборгованості за відсотками, 25 136,00 гривень - заборгованість за комісією, 2 250,00 гривень - штрафи, пені. Згідно п.3.4 договору відступлення права вимоги, відповідачу було направлено лист з повідомленням про відступлення права вимоги, але незважаючи на це він не виконав свої зобов`язання та перестав повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набрав права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення по порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу, однак він свої зобов`язання не виконав. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме: з 23 березня 2018 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Крім того, 28 серпня 2013 року між ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" та [PERSON] був укладений кредитний договір №449366342. 14 липня 2017 року між ТОВ "ФК "ЦФР" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір №20170714 про відступлення права вимоги, за яким право вимоги по зазначеному кредитному договору було відступлене на користь позивача. Відповідно до виписки з реєстру боржників від 14 липня 2017 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 23 684,04 гривень, з яких: 7 501,29 гривень - заборгованість за основною сумою боргу, 3 246,20 гривень - сума заборгованості за відсотками, 7 306,81 гривень - сума заборгованості за платою за управління кредитом, 5 629,74 гривень - сума заборгованості за пенею. Згідно п.6.6 договору відступлення права вимоги, відповідачу було направлено лист з повідомленням про відступлення права вимоги, але незважаючи на це він не виконав свої зобов`язання та перестав повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набрав права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення по порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу, однак він свої зобов`язання не виконав. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме: з 14 липня 2017 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" суму заборгованості за кредитним договором №0862030701/Т/972114 від 23 серпня 2013 року в розмірі 60 145,00 гривень, за кредитним договором №449366342 від 28 серпня 2013 року в розмірі 23 684,04 гривень та судовий збір в сумі 1 921,00 гривень. З урахуванням ціни позову, суд визнає дану справу малозначною та розглядає її в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, що відповідає вимогам ст.ст.274,279 ЦПК України. Представник позивача надіслав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність та відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що по-перше, позивач звертається до суду із вимогою про стягнення заборгованості за комісією за кредитним договором № 0862030701/Т/972114 в розмірі 25 136,00 гривень та сумою заборгованості за платою за управління кредитом за кредитним договором №449366342 в розмірі 7 306,81 гривень, незважаючи на те, що надання кредиту є разовою операцією і умова кредитного договору про стягнення щомісячної комісії є нікчемною, посилаючись на постанову ВСУ від 16 листопада 2016 року №6-1746цс16. По-друге, неправомірним є стягнення пені в розмірі 2 250,00 гривень та 5 629,74 гривень за вказаними кредитними договорами відповідно, оскільки строк позовної давності стосовно пені позивачем було прострочено, посилається на ч.3 ст.551 ЦК України, ст.21 Закону України "Про споживче кредитування", вказуючи, що позивач нарахував пеню за кредитним договором №449366342 в розмірі 5 629,74 гривень, що перевищує половину суми, одержаної споживачем за цим договором. По-третє, позивач надає докази про те, що між сторонами було укладено договір в серпні 2013 року строком на 36 місяців. Тобто, строк позовної давності щодо повернення кредитів в повному обсязі розпочався в серпні 2016 року та закінчився в серпні 2019 року. До суду з позовом позивач звернувся лише в жовтні 2019 року. По-четверте, в частині позовних вимог про стягнення нарахованих процентів - посилається на постанову ВС від 28 березня 2018 року №444/9519/12, зазначає, що оскільки строк дії кредитних договорів закінчився у серпні 2016 року, сплив у серпні 2019 року, нарахування позивачем після цієї дати процентів є неправомірним, з позовом позивач звернувся в жовтні 2019 року. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Також, відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності. 19 грудня 2019 року представником позивача подано відповідь на відзив, просить суд задовільнити позовні вимоги в повному обсязі. 26 грудня 2019 року відповідачем подано заперечення на позовну заяву, в якому він зазначив, що договір про збільшення позовної давності між ним та ПАТ "АКТАБАНК", а також між ним та ТОВ "ФК "ЦФР" не укладався. \~ \~ \~ \~Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовільнити з наступних підстав. За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Дійсно, 23 серпня 2013 року між [PERSON] та ПАТ "АКТАБАНК" був укладений кредитний договір №0862030701/Т/972114. 23 березня 2018 року між ПАТ "АКТАБАНК" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір №2 про відступлення права вимоги, за яким право вимоги по зазначеному кредитному договору було відступлене на користь позивача. Відповідно до виписки з реєстру боржників від 23 березня 2018 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 60 145 гривень, з яких: 32 754,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу, 14,00 гривень - сума заборгованості за відсотками, 25 136,00 гривень - заборгованість за комісією, 2 250,00 гривень - штрафи, пені. Згідно п.3.4 договору відступлення права вимоги, відповідачу було направлено лист з повідомленням про відступлення права вимоги, але незважаючи на це він не виконав свої зобов`язання та перестав повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набрав права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення по порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу, однак він свої зобов`язання не виконав. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме: з 23 березня 2018 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Крім того, 28 серпня 2013 року між ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" та [PERSON] був укладений кредитний договір №449366342. 14 липня 2017 року між ТОВ "ФК "ЦФР" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір №20170714 про відступлення права вимоги, за яким право вимоги по зазначеному кредитному договору було відступлене на користь позивача. Відповідно до виписки з реєстру боржників від 14 липня 2017 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 23 684,04 гривень, з яких: 7 501,29 гривень - заборгованість за основною сумою боргу, 3 246,20 гривень - сума заборгованості за відсотками, 7 306,81 гривень - сума заборгованості за платою за управління кредитом, 5 629,74 гривень - сума заборгованості за пенею. Згідно п.6.6 договору відступлення права вимоги, відповідачу було направлено лист з повідомленням про відступлення права вимоги, але незважаючи на це він не виконав свої зобов`язання та перестав повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набрав права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення по порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу, однак він свої зобов`язання не виконав. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме: з 14 липня 2017 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Щодо твердження відповідача, про те, що стягнення щомісячної комісії за кредитними договорами №0862030701/Т/972114 та №449366342, є нікчемною. Згідно п.4 кредитного договору №449366342 від 08 серпня 2013 року (Умови надання кредиту) передбачено наступні умови надання кредиту: сума кредиту: 11 259,48 гривень; дата надання кредиту: 28 серпня 2013 року; строк, на який надається кредит - 36 місяців; цілі використання кредиту: без обмежень; порядок надання кредиту: перерахування на рахунок позичальника, перерахування на оплату страхових або інших послуг - у разі укладення договору страхування або договору про надання інших послу; повернення кредиту: щомісячно, за графіком платежів (додаток до договору); разова плата за кредитом: 200 гривень; щомісячна плата за кредитом 2% від суми кредиту, що становить 225,19 гривень; пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання: 0,3% від суми прострочення за кожний день прострочення, сплачується позичальником за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або внесення плати за кредитом. Згідно п. 2.1 кредитного договору № 0862030701/Т/972114 від 23 серпня 2013 року, банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 39 000 гривень, в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, комісій, в обумовлені цим договором строки. П. 2.1.1 кредитного договору №0862030701/Т/972114 передбачена процентна ставка за кредитом - у розмірі 0,01 % річних та включається в суму щомісячного платежу. Згідно п. 2.1.2 кредитного договору №0862030701/Т/972114 позичальник сплачує банку щомісячну комісію за супроводження кредиту в розмірі 1 267,50 гривень, що розраховується як 3,25 відсотків від суми кредиту вказаного в п. 2.1 цього Договору, та включається в суму щомісячного платежу. П. 2.1.2.1. кредитного договору № 0862030701/Т/972114 передбачено, що в день підписання кредитного договору клієнт сплачує банку комісію за надання кредитних коштів на рахунок № [NUMBER] відкритий в ПАТ «АКТАБАНК», МФО 307394, складає 877,50 гривень. Згідно п. 2.1.3 кредитного договору № 0862030701/Т/972114, погашення кредиту, сплата нарахованих процентів за користування кредитом, сплата комісії за супроводження кредиту здійснюється позичальником щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, 15 (п`ятнадцятого) числа кожного місяця рівними частинами в сумі 2 351,01 гривень за текстом - «щомісячний платіж», який включає в себе частину заборгованості за кредитом, нараховані проценти за користування кредитом, комісію за супроводження кредиту) та з кінцевою датою погашення всієї заборгованості за кредитом - 22 серпня 2016 року (включно) на умовах, визначених цим договором, згідно додатку №1, що є невід`ємною частиною цього договору. П.3.4. кредитного договору №0862030701/Т/972114 передбачено, що сплата процентів здійснюється щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місцем надання кредиту, у валюті наданого кредиту не пізніше 15 числа кожного місяця, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі. П.3.5 кредитного договору №0862030701/Т/972114 передбачено, що нарахування комісій за супроводження кредиту здійснюється щомісячно в останній банківський день місяця, починаючи з місяця надання кредиту, на повну суму кредиту, наданого позичальнику, незалежно від фактичної кількості днів користування кредитом в поточному місяці. При цьому, при повному достроковому погашенні кредиту за ініціативою клієнта комісія нараховується і в дату остаточного розрахунку. Кредитний договір містить визначені сторонами умови: форми його забезпечення, розмір процентів за користування кредитом, суму кредиту, строк, на який надається кредит, детальний розпис загальної вартості платежів за договором, що включає в себе суми платежів із повернення кредиту, процентів, винагород, у тому числі платежів, їх частоту і обсяги та розрахунок сукупної вартості кредиту, порядок розрахунків та відповідальність сторін. За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Приписами ст.638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Частинами 1, 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час укладення кредитного договору) встановлено, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати детальнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Згідно ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством. Згідно з положеннями ч.5 ст.11, ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Частиною 5 ст.11, п.10 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачені положення, за якими до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Несправедливими є умови, зокрема, про установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору. За змістом ст.19 Закону нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Як вбачається із кредитного договору, перед укладенням договору первісний кредитор у письмовій формі надав відповідачу у повному обсязі всю необхідну інформацію, передбачену ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», сторони узгодили всі його істотні умови, а саме: суму кредиту, дату видачі кредиту, річну відсоткову ставку, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати за кредит, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Відповідач особисто підписав кредитний договір, чим засвідчив факт отримання вищевказаної інформації та те, що він погодився з умовами договору. На час укладення кредитного договору відповідач не висловлював зауважень та додаткових вимог щодо змісту цього правочину або умов договору, протягом певного часу виконував свої обов`язки за договором із повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, що свідчить про прийняття ним таких умов. За приписами ч.1 ст.230 ЦК України, якщо одна сторона правочину навмисно ввела в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману (п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»). За змістом зазначеної норми закону правочин може бути визнано вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за ст.230 ЦК України. Частиною 3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не довів введення його в оману під час укладення договору, оскільки перед його підписанням він мав можливість ознайомитися з текстом та умовами договору та власноручно його підписав. Отже, підписавши кредитний договір, відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме: отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, а саме: ТОВ «ФК «ЦФР» та ПАТ «АКТАБАНК», отримавши від останніх всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору. Таким чином, при укладенні кредитного договору було дотримано вимог та загальних засад цивільного законодавства, передбачених ст.3 ЦК України, а також вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлених ст.203 ЦК України. При укладанні спірного договору відповідачу були відомі усі умови договору, відповідач з`ясував, на яких умовах договір укладається, а відтак з власної ініціативи на момент отримання коштів визначив для себе правила подальшої поведінки, які в подальшому не мають безпідставно змінюватися на вимогу однієї зі сторін. Отже, суд не знаходить правових підстав для визнання умов кредитних договорів недійсними, відповідно до положень статей 203, 215, 230 ЦК України, як укладених унаслідок введення в оману позичальника з боку первісного кредитора та положень статей 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо несправедливих умов договорів. Суд зазначає, що кредитний договір № 449366342 від 08 серпня 2013 року, укладений між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] , договір відступлення права вимоги № 20180730 від 30 липня 2018 року, укладений між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», а також кредитний договір № 0862030701/Т/972114 від 23 серпня 2013 року, укладений між ПАТ «АКТАБАНК» та [PERSON] , Договір № 2 про відступлення прав вимоги від 23 березня 2018 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. Аналогічна позиція висловлена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 у справі № 6- 14194св14. Щодо заяви відповідача про пропуск позивачем строків позовної давності. 23 серпня 2013 року між [PERSON] та ПАТ "АКТАБАНК" було укладено Кредитний договір № 0862030701/Т/972114. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 23 березня 2018 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір № 2 про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого, ПАТ «АКТАБАНК» відступає шляхом продажу ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні Банку, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту), договорами поруки та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 06 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13, за змістом ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони прав на позов. Таким чином,

Outcome: approved