Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

04 жовтня 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05 травня 2010 року відповідач отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте, відповідач своєчасно не надала банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, у зв'язку з чим станом на 14.09.2016 року перед банком утворилась заборгованість в загальній сумі 18276,69 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 7855,44 грн., відсотків за користування кредитом - 2156,06 грн.; пені за прострочене зобов'язання -5968,68; пені за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн.-950 грн., штрафу-500 грн. (фіксована складова), штрафу (процентна складова) - 846,51 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, а також стягнути понесені судові витрати у виді судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак в позовній заяві просив справу слухати в його відсутності, зазначивши, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (картрахунок 5577212913219864 від 05.05.10) [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 8000 грн.. При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати своєї умови договору. Підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідач погодилась з тим, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять укладений між сторонами Договір про надання банківських послуг. Згідно п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг позивач дала згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, а також надала Банку право в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг у разі порушення боржником строків платежу по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, боржник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмір, якого встановлюється тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст.1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернула. З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що у [PERSON] станом на 14.09.2016 року виникла заборгованість перед ПАТ КБ "ПриватБанк" в сумі 18276,69 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 7855,44 грн., відсотків за користування кредитом - 2156,06 грн., пені за прострочене зобов'язання -5968,68 грн., пені за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн.- 950 грн., штрафу-500 грн. (фіксована складова), штрафу (процентна складова) - 846,51 грн.. Статтями 11, 60 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обов'язок доказування певних обставин покладається на сторону, яка посилається на них, як на підставу своїх вимог та заперечень. Оскільки відповідачем не надано жодних доказів на спростування поданих позивачем розрахунків заборгованості, тому суд не має підстав піддавати їх сумніву. Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути в користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 18276,69 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 7855,44 грн., відсотків за користування кредитом - 2156,06 грн., пені за прострочене зобов'язання -5968,68 грн., пені за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн.-950 грн., штрафу-500 грн. (фіксована складова), штрафу (процентна складова) - 846,51 грн.. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягають до задоволення. Згідно платіжного доручення за №BO1S1B15OS від 21.09.2016 року позивачем сплачено 1378 гривень судового збору.

Outcome: approved