Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача посилаючись на те ,що слідчим відділом Бахмутського Відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №12018050150002428 за фактом здійснення незаконної порубки дерев, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.10.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 21.10.2018 на відкритій ділянці місцевості, яка розташована в лісо смузі на відстані 2,3км від вулиці Преображенської м. Соледара Бахмутського району Донецької області та відноситься до Соледарської об`єднаної територіальної громади, [PERSON] здійснено незаконну вирубку дерева породи «дуб». Державною екологічною інспекцією в Донецькій області відповідно до Додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України №665 від 23.07.2008 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» здійснено розрахунок шкоди, заподіяної державі, внаслідок незаконного вирубування дерев [PERSON] , розмір якої склав 3\~891,24 грн. За результатами проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчим СВ ВП ГУ НП у Донецькій області 03.11.2018 винесено постанову про закриття кримінального провадження, у зв`язку із відсутністю в діяннях вказаної особи кваліфікуючої ознаки, як істотна шкода. Державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Донецької області Контарьовою Н.В. 20.11.2018 складено протокол про адміністративне правопорушення №000964 відносно [PERSON] за фактом здійснення 20.11.2018 о 14 год. 30 хв. незаконної (без дозвільних документів) вирубки дерева породи дуб діаметром 27,5см у лісовому насадженні біля с. Краснополівка на території Соледарської об`єднаної територіальної громади Бахмутського району Донецької області. За результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення 21.11.2018 державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Донецької області Нещерет Н.І. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №03/129 та притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 65-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП) (знищення або пошкодження полезахисних лісових смуг та захисних лісових насаджень) [PERSON] та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85,00 грн. Також, у постанові про накладення адміністративного стягнення [PERSON] доведено про розмір встановлених збитків, завданих навколишньому природному середовищу за незаконну порубку дерев в розмірі 3\~891,24 грн., які запропоновано останньому добровільно відшкодувати. Вказана постанова набула чинності 30.11.2018 та в установленому законом порядку не оскаржена. Згідно з інформацією Державної екологічної інспекції у Донецькій області №03-860 від 18.03.2019 штраф в розмірі 85,00 гривень [PERSON] сплачено в добровільному порядку, про що свідчить квитанція №0.0.120245226.1 від 04.12.2018. На виконання пункту 7 Положення про державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 11.08.2017 №312, Державною екологічною інспекцією у Донецькій області 19.02.2019 з метою досудового врегулювання спору та спонукання до добровільного відшкодування шкоди у розмірі 3891,24 грн. [PERSON] спрямовано лист пропозицію щодо добровільного відшкодування завданої шкоди. Відповідно до інформації Соледарської міської ради №741/18-19 від 19.03.2019 та Управління Державної казначейської служби України у м. Бахмуті Донецької області №02-18/36 від 26.03.2019, наданої на запит прокуратури, грошові кошти в рахунок відшкодування шкоди в сумі 3891,24 грн. від [PERSON] не надходили. Статтею 39 Лісового кодексу України передбачено, що ліси України за екологічним і соціально-економічним значенням та залежно від основних виконуваних ними функцій поділяються на такі категорії: 1) захисні ліси (виконують переважно водоохоронні, ґрунтозахисні та інші захисні функції); 2) рекреаційно-оздоровчі ліси (виконують переважно рекреаційні, санітарні, гігієнічні та оздоровчі функції); 3) ліси природоохоронного, наукового, історико-культурного призначення (виконують особливі природоохоронні, естетичні, наукові функції тощо); 4) експлуатаційні ліси. Поділ лісів на категорії залежно від основних виконуваних ними функцій проводиться в\~порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України, зокрема постановою КМУ від 16.05.2007 «Про затвердження Порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок». Підпунктом 1\~пункту 7 Порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2007 року №733, полезахисні лісові смуги віднесено до захисних лісів. Згідно з вимогами ст. 13 Конституції України, природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу право власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Відповідно до статті 66 Конституції України\~кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Частиною 1 статті 67 Лісового кодексу України встановлено, що вирубка дерев проводиться в порядку спеціального використання лісових ресурсів. Згідно з частиною 1 статті 69 Лісового кодексу України спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно. Відповідно до ч. 1, ч. 2 п.1 ст. 105 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. \~ Як зазначено в ст. 107 Лісового кодексу України відповідач зобов`язаний відшкодувати шкоду, заподіяну ним внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законом України. Частиною 1 статті 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Згідно з частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із приписами\~ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»\~та п. 7 ч. 3 ст.\~29, п. 4 ч. 1 ст.\~69-1 Бюджетного кодексу України, грошові стягнення за шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища зараховуються до спецфондів Державного, обласних та місцевих (сільського, селищного, міського) бюджетів за місцем скоєння правопорушення. При цьому джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, а до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Таким чином, шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вказаному вище співвідношенні. Відповідно до інформації Соледарської міської ради №845/18-19 від 28.03.2019 лісосмуга, яка розташована на відстані 2,3км від вулиці Преображенської м. Соледара Бахмутського району Донецької області з координатами 48.720619 с.ш, 38.076841в.д знаходиться за межами населеного пункту с. Роздолівка на території Соледарської об`єднаної територіальної громади. Згідно з інформацією Соледарської міської ради №784/18-19 від 22.03.2019 та Управління Державної казначейської служби у м. Бахмуті Донецької області №02-18/326 від 11.04.2019 в Соледарській міській раді створено спеціальний фонд охорони навколишнього природного середовища з кодом бюджетної класифікації доходів 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської або іншої діяльності», рахунок: 33112331005572, отримувач: Бахмутське УК/отгСоледар/24062100, ЄДРПОУ: 37868870, Банк: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998. Вина [PERSON] у знищенні лісових насаджень (без дозвільних документів) на території Соледарської об`єднаної територіальної громади доведена притягненням останнього до адміністративної відповідальності, шкода завдана охороні навколишнього природного середовища в добровільному порядку відповідачем не відшкодована, тому підлягає стягненню в судовому порядку. Пунктом 7 Положення про Державну екологічну інспекцію в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженої Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України №312 від 11.08.2017, Державна екологічна інспекція виступає позивачем та відповідачем у судах. Отже, Державна екологічна інспекція у Донецькій області, яка є органом уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, може бути позивачем в суді. Артемівською місцевою прокуратурою за результатами отримання листа Державної екологічної інспекції у Донецькій області №12-1078 від 09.04.2019, надісланого на запит прокуратури, встановлено, що інспекція з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої незаконним вирубуванням дерев в розмірі 3891,24 грн. в період з 21.11.2018 по теперішній час не зверталась, вказуючи, що Державна екологічна інспекція не має змоги самостійно вжити заходи цивільно правового характеру, оскільки залишок коштів виділених на сплату судового збору становить 9873,35 грн., при цьому інспекцією подається до суду позов про відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу за самовільне використання водних ресурсів за відсутності дозволу на спеціальне водокористування на суму 1\~711\~745,20 грн. Враховуючи те, що розмір шкоди за вказаним позов є суттєво меншим, а кошторис на сплату судового збору є обмеженим, інспекція не може дозволити витрачати кошти на судовий збір для стягнення з [PERSON] шкоди в розмірі 3891,24 грн. Проте зазначені причини не виправдовують тривалу бездіяльність уповноваженого органу щодо захисту суспільно - значимих відносин. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. За змістом ч. 2 ст. 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Так, відповідно до частини 1, абзацу 1 частини 3 та абзацу 1 частини 4\~статті 23 Закону України "Про прокуратуру"\~прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. \~Аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку, що прокурор має право звернутися до суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або в інтересах держави з позовом, в якому зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або з позовом в інтересах держави, зазначивши про відсутність у відповідного органу повноважень щодо звернення до господарського суду. При цьому у будь-якому разі наявність підстав для представництва інтересів держави має бути обґрунтована прокурором у позовній заяві відповідно до приписів наведених норм. \~У\~Рішенні від 08.04.1999 №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави", висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини). Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Оскільки "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17). Аналіз положень частин 3-5\~статті 56 ЦПК України\~у взаємозв`язку зі змістом частини 3\~статті 23 Закону України "Про прокуратуру"\~дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу. Прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно. «Не здійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. «Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною. «Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача. Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує\~субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.\~У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Підставою для звернення до суду із вказаною позовною заявою в інтересах держави є не відшкодування [PERSON] завданої ним шкоди внаслідок здійсненої незаконної вирубки дерев та не виконання Державною екологічною інспекцією у Донецькій області своїх обов`язків покладених на неї, як на орган уповноважений державою здійснювати державний нагляд (контроль) за законністю вирубки, ушкодження дерев і чагарників, знищення або ушкодження лісових культур, а також вжиття заходів спрямованих на відшкодування шкоди, заподіяної охороні навколишнього природного середовища. Не здійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень, оскільки заходи щодо виділення додаткових коштів на сплату судового збору з метою звернення до суду із вказаним позовом не вживались, таким чином він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, які залучені в господарський обіг, так і невикористовуванні в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси. В Україні фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища здійснюється за рахунок Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів, коштів підприємств, установ та організацій, фондів охорони навколишнього природного середовища, добровільних внесків та інших коштів. Невідшкодування заподіяної шкоди створює загрозу економічним інтересам держави, порушує порядок надходження, акумулювання та використання коштів державного або місцевого бюджету, що може призвести до неможливості фінансування видатків бюджетів. Згідно з частинами другою та третьою статті 1, частиною першою та другою статті 7 Лісового кодексу України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташування виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Статтею 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Для реалізації наданих повноважень, Державна екологічна інспекція у Донецькій області може звертатись до суду з позовом, проте незважаючи на усвідомлення необхідності захисту інтересів держави потрібних та достатніх цивільно-правових заходів в судовому порядку не вживає, що підтверджується листом інспекції №01-1078 від 09.04.2019, у якому зазначено про відсутність достатніх коштів на сплату судового збору, проте зазначена причина не виправдовує бездіяльність уповноваженого органу щодо захисту суспільно - значимих відносин. Вказані порушення свідчать про наявність «порушень інтересів держави» у розумінні ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та наявність «виключного» випадку для представництва інтересів держави в суді, передбаченого п.3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України. З урахуванням положень ст. 53 ЦПК України Соледарську міську раду Бахмутського району Донецької області необхідно залучити до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, оскільки майбутнє рішення у даній справі може вплинути на її права та обов`язки, оскільки лісова смуга, на якій здійснено незаконну вирубку дерева, знаходиться в адміністративних межах даної об`єднаної територіальної громади ради, тому грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, перераховується на рахунки місцевого бюджету відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України. Частиною четвертою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва, прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. На виконання зазначеної норми місцевою прокуратурою спрямовано відповідне повідомлення Державній екологічній інспекції у Донецькій області разом із копією позовної заяви та додатками до неї. Статтею 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Викладені у позовній заяві обставини підтверджуються наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення №000964 від 20.11.2018, постановою про накладення адміністративного стягнення №03/129 від 21.11.2018, розрахунком шкоди, листом пропозицією №03-620 від 19.02.2019, поштовими квитанціями, інформацією з Державної екологічної інспекції у Донецькій області, інформацією з Соледарської міської ради Бахмутського району Донецької області, інформацією з Управління державної казначейської служби України у м. Бахмуті Донецької області, оглядом місця події, постановою про закриття кримінального провадження. Статтею 95\~ЦПК України\~визначено,\~що письмовими\~доказами є\~документи (крім\~електронних документів),\~які містять\~дані про\~обставини,\~що мають\~значення для\~правильного вирішення\~спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. На виконання п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України повідомляю, що оригінали протоколу про адміністративне правопорушення №000964 від 20.11.2018, постанови про накладення адміністративного стягнення №03/129 від 21.11.2018, розрахунку шкоди, листа пропозиції №03-620 від 19.02.2019, поштові квитанції знаходяться в Державній екологічній інспекції у Донецькій області. Оригінал протоколу огляду місця події, постанови про закриття кримінального провадження від 03.11.2018 заходяться в матеріалах кримінального провадження №12018050150002428. З метою проведення досудового врегулювання спору 19.02.2019 позивачем спрямовано на адресу [PERSON] лист пропозицію за №03-620 щодо добровільного відшкодування завданих збитків, який відповідачем залишено без задоволення. Заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не здійснювались. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. На виконання п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, понесених прокуратурою у зв`язку із розглядом справи становить 1921 грн. сплаченого судового збору, а у подальшому судові витрати можуть бути збільшені під час розгляду справи судом. На виконання п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України повідомляю, що Артемівською місцевою прокуратурою Донецької області та Державною екологічною інспекцією у Донецькій області позов до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконної порубки дерев до суду не подавався. Також в провадженні суду відсутня справа між тими самими сторонами і з тих самих підстав. Крім того, згідно даних, отриманих у ході моніторингу веб-порталу Судова влада України (https://court.gov.ua) встановлено, що в провадженні судів не\~перебуває справ за позовами до відповідача [PERSON] з тим самим предметом та з тих самих підстав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 184 ЦПК України позивач має право в позовній заяві заявити клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, якщо такий розгляд допускається цим Кодексом. Згідно з ч. 2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. Даний позов не підпадає під виключення, визначені ч. 4 ст. 274 ЦПК України. Вказаний позов про стягнення суми шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок незаконної вирубки дерев не підпадає до виключень, визначених ч. 4 ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України. З урахуванням вимог ст. 276 Цивільного процесуального кодексу України клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження міститися безпосередньо у позовній заяві. Відповідно до ст. 277 Цивільного процесуального кодексу України, питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved