Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом в якому просив зобов`язати відповідача зняти арешт, накладений на майно позивача на підставі постанови Головного державного виконавця Ленінського ВДВС ГТУЮ у Харківській області Близнюкова Ю.В. №30807134 від 23.01.2012р. В обґрунтування позову зазначив, що в 2019 р. він дізнався, що на його майно було накладено арешт, та з`ясував, що ці дії вчинено на підставі постанови Головного державного виконавця Ленінського ВДВС ГТУЮ у Харківській області Близнюкова Ю.В. №30807134 від 23.01.2012р., в межах виконавчого провадження з виконання рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 29.01.2010р., яким було задоволено позов ПАТ «Альфа-Банку» про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат у розмірі 133778,65 грн. до боржника [PERSON] та поручителя [PERSON] . Разом із цим, 23.05.2012р. дане виконавче провадження було завершене на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», але арешт, накладений на майно - не знято. Виконавче провадження №30807134 завершено на підставі постанови від 23.05.2012р., строк пред`явлення до повторного виконання сплив 23.05.2013р. і підстав для продовження обтяжень на майно не мається, оскільки не існує будь яких відкритих проваджень в рамках яких було накладено арешт. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 16.01.2020 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. В подальшому позов уточнено, позивач просив скасувати арешт, накладений на майно [PERSON] постановою Головного державного виконавця Ленінського ВДВС ГТУЮ у Харківській області Близнюкова Ю.В. №30807134 від 23.01.2012р. 13 лютого 2020 року від представника відповідача Міжрайонного відділу ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харкова надійшов відзив, в якому вона проти позову заперечувала, зазначила, що [PERSON] не може бути позивачем, оскільки він є боржником, а ДВС - відповідачем, т.я Державна виконавча служба, яка виконує рішення суду може бути залучена лише в якості 3-ї особи, а відповідачем повинен бути стягувач. На сьогоднішній день рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 29.01.2010р. про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат у розмірі 133778,65 грн. з [PERSON] та поручителя [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банку» залишається не виконаним, тому підстави зняття арешту відсутні. Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень позивач був належним чином повідомлений, що підтверджується ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 29 січня 2010р. по справі №6/196/10 «про день і час розгляду справи і на підставі ч.1 ст.56 Закону України «Про третейські суди» суд вважав за можливе розглядати справу у відсутності не з`явившихся учасників судового процесу». Також матеріали справи не містять документів щодо повного і належного виконання сторонами своїх зобов`язань по кредитному договору і відсутні виконавчі листи з відміткою фактичного виконання рішення суду солідарними боржниками. Арешт майна боржника - це засіб гарантування виконання рішень, він підлягає зняттю лише у випадках зазначених законом, в першу чергу після повного виконання виконавчого документу. Зняття арешту з майна призведе до порушення прав стягувача та спричинить збитки державі. Представник 3-ї особи: АТ «Альфа-Банк» та 3-я особа [PERSON] своїх пояснень суду не надали. Ухвалою суду від 15 травня 2020 р. з 1) АТ «Альфа-Банк» витребувано копії: а) кредитного договору укладеного у 2008р. між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , б) договору поруки укладеного у 2008р. між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] 2) З Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» у м.Чернігові - копії матеріалів справи №2355 за позовом АТ «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зокрема, рішення по даній справі від 13.07.2009р.3) З Новозаводського районного суду м.Чернігова копію цивільної справи №6/196/10. 10.08.2020 року представником позивача адвокатом Михайловою О.С. були подані додаткові пояснення по справі, в яких зазначено, що відповідно до п.4.3 договору поруки №SМЕ0012768/2 між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] від 13.05.2008р. до вимог щодо виконання грошових зобов`язань поручителя, які випливають з цього договору встановлюється позовна давність 5 років. Відповідно до графіку повернення кредиту та сплати відсотків до кредитного договору №SМЕ0012768 від 13.05.2008р. між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , черговий платіж за кредитним договором мав бути внесений 12.05.2009р., що не було зроблено та через що утворилась заборгованість. В даному випадку має місце зобов`язання з визначеним строком виконання 12.05.2009р., коли не був сплачений черговий платіж [PERSON] , тому позовна давність за зобов`язанням по вищевказаному кредитному договору починається з моменту, коли основне зобов`язання не було виконано, тобто з 12.05.2009р. Таким чином, закінчення строків позовної давності пред`явлення грошових вимог до [PERSON] ,як поручителя, який настав 12.05.2014р., означає, що кредитор ЗАТ «Альфа-Банк» позбавлений можливості звертатися з будь якими вимогами до поручителя [PERSON] про виконання його зобов`язання за договором поруки, а [PERSON] в свою чергу звільнений від обов`язку нести солідарну відповідальність перед кредитором за невиконання [PERSON] основного зобов`язання. Враховуючи відсутність у позивача на сьогоднішній день грошових зобов`язань перед ЗАТ «Альфа-Банк» через сплив позовної давності на їх пред`явлення, відсутність виконавчих проваджень стосовно [PERSON] , арешт накладений на його майно грубо порушує його права і він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому порушене право підлягає судовому захисту у спосіб шляхом зняття арешту з майна. Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату та час слухання справи. Представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, а також просила змінити назву відповідача на Міжрайонний відділ Державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків). Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, подала клопотання в якому у задоволенні позову просила відмовити. Представник 3-ї особи АТ «Альфа-Банк» в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату та час слухання справи. 3-тя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився повідомлявся належним чином про дату та час слухання справи. Суд дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 13.05.2008р. між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №SМЕ0012768. За п.п.1.1,1.2 Договору ЗАТ «Альфа-Банк» надає [PERSON] кредит у сумі 10000 доларів США, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, у сумі в строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком №1 до нього - графіком погашення кредиту. (а.с. 83-84) В цілях виконання [PERSON] кредитних зобов`язань 13.05.2008р. між: Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» і [PERSON] , а також Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договори поруки №SМЕ0012768/1 та №SМЕ0012768/2 відповідно. (а.с. 90-91, 94-95) Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» у м.Чернігові від 13.07.2009р. позов Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» задоволено. Стягнено з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 92302 грн. 33 коп., в т.ч. за кредитом 56668 грн.43 коп.,по процентах - 3425 грн.93 коп., пеню - 32207 грн.97 коп. Стягнено з [PERSON] та [PERSON] на користь Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» пеню за договором поруки у розмірі по 40676 грн. 32 коп. з кожного. Судові витрати по сплаті третейського збору у розмірі 800 грн. стягнено солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . (а.с. 133-138) Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 29.01.2010р. (справа №6/196/10) заява ПАТ «Альфа-Банк» про видачу виконавчого документу задоволена. Ухвалено видати ПАТ «Альфа-Банк» виконавчий лист на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» у м.Чернігові від 13.07.2009р. по цивільній справі №2355 Третейського суду. (а.с. 166) З зазначеної ухвали вбачається що позивач, у якого 19.08.2009р. відбулася державна реєстрація змін найменування банку з ЗАТ «Альфа-Банк» на ПАТ «Альфа-Банк», звернувся з заявою про видачу виконавчого документу на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» у м.Чернігові від 13.07.2009р., відповідачі у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про день та час розгляду справи. Як вбачається з ВП - спец розділу від 10.10.2019р. згідно виконавчого листа від 29.01.2010р. №6/196/10 виданого Новозаводським районним судом м.Чернігова про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором та судових витрат у розмірі 133778,65 грн. Головним державним виконавцем Ленінського ВДВС ГТУЮ у Харківській області Близнюковим Ю.В. 23.01.2012р. було відкрито виконавче провадження №30807134 та винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження стосовно [PERSON] . 23.05.2012р. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ПАТ «Альфа-Банк» на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені держвиконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними). (а.с.10-12) Відповідно до відповіді Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 02.06.2020р. на запит адвоката Михайлової Ольги Сергіївни на виконанні у Ленінському ВДВС ХМУЮ перебувало три виконавчих провадження відносно позивача по справі, а саме ВП 32725064 (відкрито 23.05.2012р., повернуто стягувачу 23.05.2012р.), ВП 32724911 (відкрито 23.05.2012р., повернуто стягувачу 23.05.2012р.), ВП 30807134 (відкрито 23.01.2012р., повернуто стягувачу 23.05.2012р.). (а.с. 144). На сьогоднішній день на виконанні у відділі не перебувають відкриті провадження стосовно [PERSON] . Позивач звертався до Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) у 2019 році із заявою про зняття арешту, проте отримав відповідь про те, що виконавче провадження №30807134 з примусового виконання виконавчого листа від 29.01.2010 року 6-196/10 виданого Новозаводським районним судом м.Чернігова перебувало в Ленінському ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області. 23.05.2012 року постановою державного виконавця дане виконавче провадження було завершено на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції закону, що діяла на той період часу) і йому рекомендовано звернутись до суду (а.с. 13-14). Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6(в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції та Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ч.5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" арешт може бути знятий за рішенням суду. В даному випадку арешт на майно боржника триває значний час, але протягом цього часу не було вчинено жодних виконавчих дій щодо майна, зокрема і не визначено це майно, що вказує на формальність арешту, а не наявність мети, з якою він повинен накладатися, а саме: для забезпечення реального виконання рішення відповідно до ч.1 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження". За змістом ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні і суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в цивільному процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Судом встановлено, що через наявність арешту, який досі накладений на майно позивача, права останнього порушуються, внаслідок чого він не має змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а тому права позивача підлягають судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Відповідно до ст. 1 першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини, кожна сторона має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Крім того, суд враховує що у [PERSON] , як поручителя за договором поруки №SМЕ0012768/2 від 13.05.2008 року між ним та ЗАТ «Альфа-Банк», укладеним на виконання [PERSON] своїх зобов`язань перед ЗАТ «Альфа-Банк» за кредитним договором №SМЕ0012768 від 13.05.2008 року, на сьогоднішній день сплинув 5-річний строк позовної давності на їх пред`явлення, який було встановлено у пункті 4.3. договору поруки від 13.05.2008 року. Виконавче провадження №30807134 стосовно позивача завершено на підставі постанови від 23.05.2012 року, строк пред`явлення до повторного виконання сплинув 23.05.2013 року, і протягом більше семи років стягувач не звертався до виконавчої служби з приводу повторного пред`явлення виконавчого документу, тобто втратив зацікавленість у вимогах до [PERSON] . Також враховуючи те, що на сьогоднішній день відсутні будь-які відкриті виконавчі провадження стосовно [PERSON] , арешт, накладений на його майно є порушенням його права власності гарантованого Конституцією України, внаслідок чого позивач не має можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а тому позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved