Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

КП "Харківські теплові мережі" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.12.2015 року по 31.05.2019 року у сумі 24870,14 грн., інфляційних витрати у сумі 2844,85 грн., 3% річних у розмірі 69,51 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач проживає та є власником квартири [ADDRESS] . За період з 01.12.2015 року по 31.05.2019 року відповідачем не в повному обсязі сплачено вартість наданих позивачем за вказаною адресою послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання, у зв`язку із чим виникла заборгованість в сумі 24870 грн., на яку також нараховані інфляційні витрати у сумі 2844,85 грн. та 3% річних у розмірі 69,51 грн., які позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь. 16.01.2020 року судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України отримано інформацію з Реєстру територіальної громади міста Харкова про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.01.2020 року відкрито провадження по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява уповноваженого представника позивача Вініцької М.В. про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій вона підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. 26.02.2020 року від уповноваженого представника позивача Івегеш Г.Я. через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що стягується сума за період з 01.12.2015 року, тобто поза межами позовної давності. На думку відповідача та представника із нарахованої заборгованості необхідно виключити суми за період грудень 2015 року - грудень 2016 року, а з відомості нарахувань інфляційних витрат та 3% річних за період жовтень-грудень 2016 року, в загальному розмірі 19659,73 грн. та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в цій частині. Також, представник відповідача в разі неможливості його прибуття в судове засідання просить суд розглянути справу без його участі. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи заяви позивача та представника відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Як вбачається з матеріалів справи, квартира [ADDRESS] на час виникнення спірних відносин належала відповідачу [PERSON] /а.с. 2/. Відповідачу за вищевказаною адресою надавались послуги КП "ХТМ" у вигляді централізованого опалення та гарячого водопостачання, проте відповідачем не в повному обсязі сплачено вартість наданих послуг, у зв`язку із чим утворилась заборгованість в розмірі 24870,14 грн., яка до цього часу не погашена. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з положеннями ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи встановлено, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості заявлені позивачем за період з 01.12.2015 року по 31.05.2019 року. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представник відповідача просив суд застосувати до нарахованої КП "Харківські теплові мережі" заборгованості строк позовної давності. Станом на день звернення до суду КП "Харківські теплові мережі" із вказаним позовом, строк позовної давності вимог позивача про стягнення заборгованості з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.12.2015 року по 09.12.2016 року сплинув, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині. З огляду на викладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість, яка утворилась за період часу з 10.12.2016 року по 10.12.2019 року в сумі 20483,76 грн. (при цьому заборгованість за грудень 2016 року розрахована наступним чином: 322,07 грн. (борг за грудень 2016 року) / 31 день (кількість днів у грудні місяці) = 10,38 грн. (сума боргу за один день грудня місяця); 10,38 грн. х 22 днів (кількість днів прострочки за грудень 2016 року з урахуванням строку позовної давності) = 228,36 грн. (сума боргу за 22 дні просточки у грудні 2016 року) У зв`язку із простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховані інфляційні витрати та 3% річних за прострочення ними виконання грошового зобов`язання. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, зокрема, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Таким чином, суд вважає,що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача в межах загального строку позовної давності за період з 10.12.2016 року по 10.12.2019 року року інфляційних витрат у розмірі 2817,22 грн. (при цьому інфляційні витрати за грудень 2016 року розраховані наступним чином: 94,50 грн. (нараховані інфляційні витрати за грудень 2016 року) / 31 день (кількість днів у грудні місяці) = 3,04 грн. (сума інфляційних за один день грудня місяця); 3,04 грн. х 22 днів (кількість днів, на які нараховуються інфляційні витрати у грудні 2016 року з урахуванням строку позовної давності) = 66,87 грн. (сума інфляційних витрат за 22 дні просточки у грудні 2016 року) та 3% річних у розмірі 67,98 грн. (при цьому 3% річних за грудень 2016 року розраховані наступним чином: 4,83 грн. (нараховані 3% річних витрати за грудень 2016 року) / 31 день (кількість днів у грудні місяці) = 0,15 коп. (сума 3% річних за один день грудня місяця); 0,15 коп. грн. х 22 днів (кількість днів, на які нараховуються 3% річних у грудні 2016 року з урахуванням строку позовної давності) = 3,30 грн. (сума 3% річних за 22 дні просточки у грудні 2016 року) є законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Питання про стягнення судових витрати суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору у розмірі 1615,71 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial