Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . На стадії прийняття та оформлення спадщини після смерті батька їй стало відомо, що 31 жовтня 2011 року Органом приватизації Боярської міської ради видано свідоцтво про право власності на житло, яким посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] приватизована згідно з Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду", форма власності - приватна часткова, власники : [PERSON] ј частина, та члени його сім`ї - [PERSON] ј частина, [PERSON] ј частина, [PERSON] ј частина. Дане свідоцтво видане на підставі розпорядження Органу приватизації Боярської міської ради від 31 жовтня 2011 року №44. Спірна квартира складається з трьох житлових кімнат, має розмір житлової площі в цілому 37,1 кв.м., загальна площа в цілому 59,7кв.м. Дане розпорядження Органу приватизації Боярської міської ради від 31 жовтня 2011 року №44 та видане на підставі нього свідоцтво про право власності на житло від 31 жовтня 2011 року позивач вважає незаконними, що порушують її права та права її дітей - малолітнього [PERSON] , 2008 року народження, та неповнолітньої [PERSON] , 2002 року народження. Позивач пояснює, що восени 2002 року вона, зі згоди наймача квартири - її батька [PERSON] та відповідачів - її сестер [PERSON] , [PERSON] , вселилась разом з малолітньою донькою до спірної квартири на правах члена сім`ї наймача, та на підставі ст. 65 ЖК України набула права користування спірною квартирою. В 2008 році у неї народився син, який з моменту народження проживає в даній квартирі. Дані обставини підтверджуються актом депутата від 05 травня 2017 року та довідкою Виконавчого комітету Боярської міської ради від 05 травня 2017 року №149, крім того дані обставини можуть підтвердити свідки. Після вселення в квартиру вона не поспішала проводити офіційну реєстрацію свого місця проживання в даній квартирі оскільки в цьому не було нагальної потреби. На момент приватизації спірної квартири позивач та її діти малолітній [PERSON] , 2008 року народження, та неповнолітня [PERSON] , 2002 року народження мали право користування спірною квартирою і фактично в ній проживали, тому позивач вважає, що в силу ч.2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація спірної квартири мала бути здійснена за її участю та її, на той час малолітніх дітей, за умови надання її письмової згоди на проведення приватизації. Оскільки письмової згоди на проведення приватизації спірної квартири вона не давала, ні вона, ні її діти участі у приватизації не приймали, то позивач вважає, що розпорядження Органу приватизації Боярської міської ради від 31 жовтня 2011 року №44 має бути судом скасоване, а видане на підставі нього свідоцтво про право власності на житло від 31 жовтня 2011 року має бути визнане судом недійсним. Позивач зазначає, що так як після смерті її батька [PERSON] відбувся перехід його права власності на ј частину спірної квартири до неї, як до спадкоємця, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26 травня 2017 року, посвідченого державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області, зареєстрованого в реєстрі за №2-1429, то за умов визнання судом недійсним свідоцтва про право власності на житло від 31 жовтня 2011 року, має бути також визнане судом недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 26 травня 2017 року, видане на її ім`я, посвідчене державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області, зареєстроване в реєстрі за №2-1429. Посилаючись на ст. ст. 15, 16, 203, 215, 345 ЦК України, ст. 9, ч.2 ст.48, ст.ст. 64, 65 Житлового кодексу Української РСР, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" позивач просить суд: Скасувати розпорядження Органу приватизації Боярської міської ради від 31 жовтня 2011 року №44 про приватизацію квартири [ADDRESS] . Визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 31 жовтня 2011 року, видане згідно з розпорядженням Органу приватизації Боярської міської ради від 31 жовтня 2011 року №44 на квартиру [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 26.05.2018 року державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області, зареєстроване в реєстрі №2-1429, на 1/4 частки квартири [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] . Скасувати запис про державну реєстрацію прав в КП "Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області" за №154/140 в книзі: 20 від 23.11.2011р. та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про право приватної спільної часткової власності[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , по 1/4 частці за кожним на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер майна: 35235861. Скасувати державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 26.05.2018 10:07:29 за [PERSON] на 1/4 частку квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1562388532224. Відповідачі по справі не скористались правом подання до суду відзиву на позов. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, та відсутності позивача, вимоги позову підтримала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали заяви в яких просять розглянути справу без їх участі і позовні вимоги визнають в повному обсязі. Відповідач Виконавчий комітет Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області свого представника на засідання суду не направив, про причини його неявки суд не повідомив, хоч належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області надіслала лист, в якому просить розглядати справу за відсутності представника служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області за наявними документами та доказами, враховуючи фактичні обставини справи та ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства. Враховуючи що сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 5 ст. 286 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.6 цієї ж статті доказування не може грунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно розпорядження Органу приватизації Боярської міської ради від 31 жовтня 2011 року №44 прохання наймача [PERSON] про приватизацію квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , задоволено і передано в приватну спільну часткову власність [PERSON] ј частину, дочці [PERSON] ј частину, дочці [PERSON] ј частину, онуці [PERSON] ј частину вказаної квартири. Бюро приватизації державного житла ТОВ "ІНКОМ-БІЗНЕС-ЦЕНТР" запропоновано оформити свідоцтво про право власності на житло у десятиденний термін. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 31 жовтня 2011 року, Орган приватизації Боярської міської ради посвідчив, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , приватизована згідно з Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду", Форма власності - приватна спільна часткова, власники: [PERSON] ј частина, та члени його сім`ї - [PERSON] ј частина, [PERSON] ј частина, [PERSON] ј частина. Загальна площа квартири становить 59,7 кв.м. Свідоцтво видане на підставі розпорядження Органу приватизації Боярської міської ради від 31 жовтня 2011 року №44. Посилання позивача, що з осені 2002 року вона, зі згоди наймача квартири - її батька [PERSON] та відповідачів - її сестер [PERSON] , [PERSON] , вселилась разом з малолітньою донькою до спірної квартири на правах члена сім`ї наймача, та на підставі ст. 65 ЖК України набула права користування спірною квартирою, підтверджується актом депутата Боярської міської ради Васильчук І.В. від 05 травня 2017 року та довідкою Виконавчого комітету Боярської міської ради від 05 травня 2017 року №149. Крім того, відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] , які були зареєстровані та проживали у спірній квартирі на час її приватизації не надали до суду заперечень проти вищезазначеної позивачем обставини та позов визнали. Згідно Довідки КП "Боярського головного виробничого управління житлово-комунального господарства" від 13.09.2011р. про склад сім`ї наймача ізольованої квартири та займані ним приміщення за адресою: [ADDRESS] , що мешкають і мають право на житло на момент введення в дію Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", зазначені тільки особи, які були зареєстровані в спірній квартирі на той час - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Але не були включені до членів сім`ї наймача [PERSON] інші члени його сім`ї, які хоч і не були зареєстровані в даній квартирі, але фактично проживали в ній за його згодою: позивач [PERSON] , її малолітній син - [PERSON] , 2008 року народження та її неповнолітня донька - [PERSON] , 2002 року народження. Наданими до суду відповідачем - виконкомом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області документами щодо приватизації квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , підтверджено, що позивач [PERSON] , як постійний мешканець спірної квартири не надавала згоди на приватизацію квартири наймачем [PERSON] та членами його сім`ї, які були зареєстровані та проживали в квартирі, без її участі та без участі її малолітніх дітей. Згідно ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Відповідно до положень ч.2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (в редакції закону станом на 31.10.2011 року), передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. За змістом ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з ч. 3 ст.48 ЖК України, громадяни, які одержали житло у державному фонді, мають право на його приватизацію відповідно до вимог чинного законодавства. У відповідності з ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 65 ЖК України: наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. В пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 р. № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", зазначено, що наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що при приватизації спірної квартири були порушені права позивача та її неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , 2008 року народження та дочки [PERSON] , 2002 року народження, на участь у даній приватизації, так як вони хоч і не були в цій квартирі зареєстровані, але постійно проживали в ній як члени сім`ї наймача. Згідно п. 10 ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно спадкової справи №336/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] , позивачу [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.05.2018р. на 1/4 частку квартири [ADDRESS] , посвідчене державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області, зареєстроване в реєстрі №2-1429, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Враховуючи, що суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача про скасування розпорядження Органу приватизації Боярської міської ради від 31 жовтня 2011 року №44 про приватизацію спірної квартири та визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 31 жовтня 2011 року, тому як наслідок, підлягає визнанню недійсним і вищезазначене свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.05.2018р. Вимоги про скасування запису про державну реєстрацію прав відповідачів в КП БТІза №154/140 в книзі: 20 від 23.11.2011р. та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також скасування державної реєстрації права власності [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 26.05.2018 10:07:29, задовольняються як похідні вимоги по відношенню до вищезазначених основних вимог, відповідно до ч.1 ст.188 ЦПК України. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 345 ЦК України, ст. ст. 9, 48, 64, 65 ЖК України, ч.2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та

Outcome: approved