Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

06.05.2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 05 серпня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "[PERSON] РОЗВИТКУ" та відповідачем укладено Кредитний договір №ІСКGМСUІ.146771.002 Відповідно п.п 2.2-2.8, 3.1, 3.4 Кредитного договору, [PERSON] зобов'язується, протягом 60 днів з моменту укладення цього договору, встановити кредитний ліміт у розмірі 2000,00 гривень на рахунок №26257000132199, який відкритий на підставі приєднання Позичальника до Умов та Правил надання банківських послуг. Банк нараховує проценти в розмірі 36% річних за користування кредитом, крім пільгового періоду. Нарахування процентів здійснюється щоденно, при цьому, проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з розрахунку: рік - триста шістдесят днів, місяць - рівний кількості календарних днів. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Щомісячний мінімальний платіж складає 10% від суми заборгованості, підлягає сплаті Позичальником щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. Заборгованість що підлягає сплаті, не сплачена у встановлений строк вважається простроченою. У рамках Кредитного договору, [PERSON] встановлює поновлюваний пільговий період кредитування. Пільговий період складає 30 днів, по кожній платіжній операції. Пільговий період поширюється на всі операції по картці. Процентна ставка під час пільгового періоду кредитування, складає 0,0001% річних. При непогашенні заборгованості за Кредитом у повному обсязі по закінченню пільгового періоду, проценти за користування кредитом нараховуються і сплачуються згідно з п. 2.3. та 2.5. які встановлені Кредитним договором. Кредит надавався на підставі Анкети - Договору позичальника з лімітом, зазначеним в п. 2.2. на споживчі цілі. Кредитний договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами і діє протягом 3-х років, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами зобов'язань за Кредитним договором. Підписання Кредитного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, у період обслуговування кредитного договору (п. 3.4.). Позивач зазначає, що [PERSON] в повній мірі виконав умови Кредитного договору, встановивши "16" вересня 2013 року кредитний ліміт у розмірі 2000,00 гривень на рахунок №26257000132199, який відкритий на підставі приєднання Позичальника до Умов та Правил надання банківських послуг. Позивач стверджує, що відповідач свої зобов'язання, передбачені Кредитним договором, не виконує. За порушення строків сплати процентів за користування Кредитом, Банк нараховує Позичальнику пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення (п. 5.2 Кредитного договору). Відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 10.02.2015 року має заборгованість, яка складається з: поточна заборгованість по тілу кредиту - 3753,12 грн.; прострочена заборгованість по тілу кредиту 3138,09 грн.; поточна заборгованість по процентам 181,62 грн.; прострочена заборгованість за процентами 2552,36 грн.; сума пені - 808,74 грн. Загальна сума заборгованості відповідача перед ПАТ "ВБР" за Кредитним договором, станом на 10.02.2015 складає 10433,93 грн. Також позивач зазначає, що оскільки починаючи з 27.03.2014 року поштові відправлення, які спрямовані УДППЗ "Укрпошта" з материкової частини України, не приймаються поштою АР Крим і м. Севастополя і повертаються у зворотному напрямку, за даних обставин УДППЗ "Укрпошта" не має можливості пересилати поштові відправлення на півострів Крим. Враховуючи ситуацію, що склалася, "Укрпоштою" припинено приймання поштових відправлень у напрямку півострова Крим і [PERSON] позбавлений можливості направлень повідомлень відповідачу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, однак у телефонному режимі відповідача неодноразово було повідомлено про необхідність погашення заборгованості. З урахуванням того, що відповідач систематично не виконує своє зобов'язання по поверненню отриманого кредиту у визначені Кредитним договором терміни і сумах, позивач відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України вимагає повернення кредиту в судовому порядку. До початку судового розгляду представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд визнає належним, оскільки відповідна інформація була розміщена на офіційному Інтернет-сайті Дніпровського районного суду м. Києва, враховуючи, що поштовий звязок з Автономною Республікою Крим на даний час відсутній. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.08.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №ІСКGМСUІ.146771.002 з випуску та обслуговування кредитної картки з встановленням кредитного ліміту у розмірі 2000,00 грн. та сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36%. Повернення кредиту та сплата процентів здійснюється щомісячними платежами. Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобовязання за вказаним вище договором кредиту належним чином не виконав у звязку із чим виникла заборгованість, яка станом на 10.02.2015 дорівнює 10433,93 грн. та складається з: - поточна заборгованість по тілу кредиту - 3753,12 грн.; - прострочена заборгованість по тілу кредиту 3138,09 грн.; - поточна заборгованість по процентам 181,62 грн.; - прострочена заборгованість за процентами 2552,36 грн.; - сума пені - 808,74 грн. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і відсутні докази належного виконання відповідачем умов договору кредиту. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки відповідач порушив зобовязання, встановлені договорами кредиту, доказів своєчасної та повної оплати заборгованості за кредитним договором в матеріалах справи немає, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав щодо задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved