Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

18 червня 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ "Приватбанк") звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просило стягнути з нього заборгованість за кредитним договором на загальну суму 32518,80 доларів США, що за курсом станом на 21.05.2015року складає 676716грн.13коп. В обґрунтування вимог ПАТ КБ "Приватбанк" зазначило, що 11.02.2008року між банком та відповідачем укладено кредитний договір, за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 20000доларів США на термін до 10.02.2018 року та зобовязався повернути кредит і сплатити відсотки за його користування в строки та порядку, встановленими кредитним договором. У порушення договірних умов відповідач свої зобов'язання не виконав, що призвело до виникнення заборгованості у згаданому розмірі. Посилаючись на те, що відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язань, позивач вважав, що є підстави для стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Представник позивача надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала та проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. В судове засідання відповідач, належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з'явився. Про причини неявки суд не повідомив. Суд, у звязку з повторною неявкою відповідача та неповідомленням про причини неявки в судове засідання, зі згоди позивача ухвалює заочне рішення у справі в порядку, визначеному главою 8 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 11 лютого 2008року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір (далі Договір) № CSP0GA00000034 (а.с.а.с.8-10). За умовами Договору позивач зобовязався надати відповідачу кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 11 лютого 2008 року по 10 лютого 2018 року включно у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 22429доларів США, з яких 20000доларів США на споживчі потреби та 2429доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагород за надання фінансового інструменту у розмірі 2% від суми виданого кредиту в момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів та винагороди за проведення додаткового моніторингу у випадках, передбачених положеннями кредитного договору (п.8.1 Договору). Сторони домовилися про те, що погашення заборгованості за Договором здійснюється щомісячно у період сплати з 25го по 30е число кожного місяця згідно з графіком погашення кредиту, що міститься у додатку №2 до Договору. Пунктом 8.2 Договору передбачено, що кредит надається банком в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені у Договорі строки. Відповідно до п.п.5.1, 8.4 Договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, відповідач сплачує ПАТ КБ «Приватбанк» пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прос рочки, але не менше 1 гривні Крім того, згідно з п.п.5.3, 6.4 кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити ПАТ КБ «Приватбанк» штраф у розмірі 250грн. + 5% від суми позову. В судовому засіданні встановлено, що відповідача 11.02.2008року ознайомлено із загальною вартістю кредиту та графіком його погашення (а.с.а.с.11,12). З матеріалів справи також вбачається, що 20 вересня 2013 року сторонами укладено додаткову угоду про внесення змін до кредитного договору (а.с.13). Зокрема, внесено зміни до пункту 8.1 Договору, за яким, у новій редакції, банк зобовязався надати позичальникові кредитні кошти на строк з 11.02.2008 року по 11.02.2018року включно у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 25397,31доларів США, з яких 20000доларів США на споживчі цілі та 5397,31доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,26% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагород за надання фінансового інструменту у розмірі 2% від суми виданого кредиту в момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів та винагороди за проведення додаткового моніторингу у випадках, передбачених положеннями кредитного договору (п.3 угоди). Крім того, сторони домовилися, що починаючи з 20.09.2013року позичальник повинен надавати банку кошти щомісячними платежами у сумі 464,32дол.США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та комісії. Погашення заборгованості здійснюється відповідно до графіка погашення кредиту, який викладено у новій редакції та включено до додаткової угоди як її невідємну частину (п.4 угоди). Відповідно до п.п.5,6 додаткової угоди у разі неналежного виконання позичальником зобовязань, він зобовязаний сплатити банку неустойку у розмірі 100% від розміру неналежно сплачених відсотків за користування кредитом та у розмірі 100% від розміру неналежно сплачених винагород, передбачених Договором. Судом встановлено, що [PERSON] отримав особисто один з оригіналів додаткової угоди та ознайомився з викладеним у новій редакції графіком погашення заборгованості за кредитом (а.с.а.с.13зв.,14). З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором слідує, що станом на 21.05.2015року загальна заборгованість складає 32518,79доларів США, з яких заборгованість за кредитом - 16621,15доларів США, за відсотками 2996,10доларів США, комісії 90,61 доларів США, пеня 11250,98 доларів США, штрафи - 1559,95доларів США, що згідно з офіційним курсом гривні до долару США станом на 21.05.2015 року (за 100 доларів США 2081,2662 гривень), встановленим службовим розпорядженням Національного банку України, складає 676716грн.13коп. (а.с.а.с.3-7). Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами з зобов'язальних правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст.16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, до яких відноситься примусове виконання обовязку в натурі (п.5 ч.2 ст.16 ЦК). Визначення поняття зобовязання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Так, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно з нормами ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у визначений у зобовязанні строк. Договором, відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. За ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). При цьому у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК ). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначені у ст.1050 ЦК України. Зокрема, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. З огляду на викладене, враховуючи, що [PERSON] допустив виникнення заборгованості, та, відповідно, порушив договірні зобовязання, у банка виникло право вимагати повернення наданих кредитних коштів та сплати процентів із застосуванням передбачених договором штрафних санкцій. Відтак, суд вважає, що позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що при подачі позову, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3654грн.(а.с.20). Докази на підтвердження понесення позивачем інших витрат в матеріалах справи відсутні. За таких обставин, сплачений ПАТ КБ "Приватбанк" судовий збір у розмірі 3654грн., підлягає стягненню з відповідача на користь банку. З огляду на викладене,

Outcome: approved