Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

27.06.2014 року позивач Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. В обґрунтування позову посилався на те, що [PERSON] є споживачем електричної енергії, яку постачає позивач. Наявність між сторонами договірних правовідносин підтверджується фактом постачання електроенергії з боку ПАТ "Київенерго" до помешкання відповідача за адресою: [ADDRESS], її споживання та часткову оплату з боку [PERSON], як власника особового рахунку споживача електроенергії. Позивач вказує, що за результатами аналізу оплат з'ясовано, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує за фактичне щомісячне споживання електричної енергії, внаслідок чого станом на 01.06.2014 року заборгованість [PERSON] за спожиту електроенергію становить 10 819,60 грн, що свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань З огляду на таке, просив стягнути з [PERSON] суму боргу за спожиту електричну енергію в розмірі 10 819,60 грн. та суму сплаченого судового збору. В судовому засіданні 31.03.2015 року представником позивач було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 20 276,68 грн., 3% річних у розмірі 402,86 грн., інфляційні витрати у розмірі 2 336,96 грн., а також суму сплаченого судового збору Представник ПАТ «Київенерго» Сапсай О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити згідно заяви про збільшення позовних вимог. Зазначив, що факт існування заборгованості відповідача підтверджується матеріалами справи, та не спростовується висновком експерта, з огляду на що просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила у задоволенні позовних вимог відмовити та стягнути з позивача витрати понесені позивачем по оплаті вартості проведення судової електротехнічної експертизи, у зв'язку з тим, що вважає неправомірним те, що нарахування заборгованості за спожиту електроенергію здійснюється з двох належних їй квартир на один електролічильний пристрій. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України та ч. 3 ст. 11 ЦК України, зобов'язання можуть виникати як з договорів, так і безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно п. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Київенерго" є постачальником електроенергії в будинок за адресою [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] за зазначеною адресою є власником особового рахунку споживача електроенергії, за яким ПАТ «Київенерго» здійснює постачання електричної енергії до вказаногопомешкання. Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 року, вони є обов'язковими для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Відповідно до п. 8 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 року, прилади обліку електричної енергії (далі - прилади обліку) мають бути придбані, встановлені, підключені енергопостачальником. Відповідно до п. 19 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 року, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Відповідно до п. 20 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 року, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідно до п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 року, споживач несе відповідальність згідно із законодавством за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію Як вбачається з розрахунку заборгованості на спожиту електричну енергію для о/с 01217306605, станом на 25.03.2015 року, [PERSON] має заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 20 276, 68 грн. Доказів сплати суми боргу за електропостачання відповідачем не надано. Крім того, як вбачається з Висновку експертного дослідження за результатами проведення комплексного електротехнічного та трасологічного дослідження № 23315/15-47/24170/15-33 від 31.03.2016 року, лічильник, який встановлений в квартирі позивача недонараховував електроенергію, а саме під час проведених випробувань, він недонараховував близько 80 % електроенергії. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиту електричну енергію є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Посилання відповідача на наявність підстав для здійснення перерахунку розміру заборгованості, у разі розведення належних їй житлових помешкань на різні прилади обліку, не можуть бути прийняті до уваги, зважаючи на те, що судом неодноразова надавався стороні відповідача час для врегулювання з позивачем заявленого. Водночас, позивачем надано суду докази на підтвердження проведення зі споживачем [PERSON] звіряння, а саме акт звіряння № 1/10217306605 від 22.01.2013 року та акт звіряння № 2/10217306605 від 25.03.2015 року. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми боргу з врахуванням інфляційних витрат у розмірі 2 336,96 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 402,86 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 243,60 коп. На підставі ст.ст. 509, 526, 530, 625 ЦК України, ст. 26 ЗУ «Про електроенергетику»,

Outcome: approved