Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування вимог в позовній заяві посилається на те, що відповідно до наказу №129-к від 14.02.2013 року вона з 15.02.2013 року працювала у Приватному акціонерному товаристві "[PERSON], ІНК" на посаді електромонтера обмоток по ізоляції електрообладнання 5-го розряду. Наказом №561-к від 19.06.2015 року вона була звільнена з займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України з 26.06.2015 року. В день звільнення їй було видано трудову книжку та ознайомлено з наказом про звільнення, проте не виплачено заробітну плату за відповідний місяць, а також заборгованість по заробітній платі починаючи з 01 квітня 2015 року по 26 червня 2015 року. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 5\~239,26 грн., середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за весь час затримки, починаючи з 05 травня 2015 року по день фактичного розрахунку, виходячи з розрахунку середньоденної заробітної плати у розмірі 145,01 грн. Позивач в судове засідання не з'явилась, про день, час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться у день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. У відповідності до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до наказу №129-к від 14.02.2013 року позивач з 15.02.2013 року працювала у Приватному акціонерному товаристві "[PERSON], ІНК" на посаді електромонтера обмоток по ізоляції електрообладнання 5-го розряду. Наказом №561-к від 19.06.2015 року позивач була звільнена з займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України з 26.06.2015 року. В день звільнення позивачу було видано трудову книжку та ознайомлено з наказом про звільнення, проте не виплачено заробітну плату за відповідний місяць, а також заборгованість по заробітній платі починаючи з 01.04.2015 року по 26.06.2015 року. Відповідно до довідки від 25.12.2015 року № 549, виданої Приватним акціонерним товариством "[PERSON], ІНК", заборгованість по заробітній платі позивачці складає 4737,70 грн., включаючи компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу при звільненні, тому саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, що не спростовано сторонами. Зважаючи на те, що відповідачем при звільненні не було виплачено позивачці належні їй суми у строки, передбачені ст.116 КЗпП України, відповідно до ст. 117 КЗпП України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки по день розгляду справи в суді, що складає 4 784,85 грн., виходячи з наступного. Відповідно до матеріалів справи, середньоденна заробітна плата позивачки склала 51,45 грн. (нарахована до виплати заробітна плата за останні два відпрацьовані місяці: 1455,35 грн. (квітень 2015р.) + 726,27 грн. (травень 2015р.) = 2181,62 грн. : 2 =1090,81 (середньомісячна зарплата) : 21,2 = 51,45 грн.). Позивач звільнена 26.06.2015 року і в день звільнення з нею повинен був здійснений розрахунок, тому саме з цього часу підлягає розрахунку розмір середнього заробітку за час затримки виплати заборгованості по зарплаті, а не з 05.05.2015 року, як зазначає позивач. На час розгляду справи затримка виплати заборгованості по заробітній платі склала 93 дні та становить суму 4784,85 грн. (93 дні х 51,45 грн. = 4 784,85 грн.). З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і з відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню заборгованість по заробітній платі в сумі 4737,70 грн. та середній заробіток за затримку здійснення розрахунку при звільненні в сумі 4 784,85 грн., а всього 9522,55 грн. Відповідачем будь-яких доказів в спростування вимог позивача суду не надано. На підставі викладеного, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1218,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial