Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до Літинського районного суду Вінницької області із зазначеним позовом мотивуючи його тим що [INFO] померла [PERSON] , яка являється власником спільної сумісної земельної ділянки площею 0,2276 га, яка розташована по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить частка вищезазначеної земельної ділянки, яка належить на праві спільної сумісної власності померлій [PERSON] та [PERSON] . На заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Довгалюк Л.Б відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки після смерті [PERSON] оскільки неможливо визначити частку померлої у праві спільної сумісної власності. Таким чином не визначена та частка, котра підлягала б спадкуванню після померлої [INFO] [PERSON] . Просить суд постановити рішення, котрим встановити що частка [PERSON] , померлої [INFO] в земельній ділянці, яка розташована по [ADDRESS] , становить Ѕ від цілої земельної ділянки. Позивач [PERSON] та його представник-адвокат Куйдан О.І. (уповноважений представляти інтереси позивача на підставі ордеру серії ВН № 096495 (а.с. 15) до судового засідання не з`явились. Часом раніше представник позивача надіслав на електронну адресу суду клопотання відповідно до якого просив розгляд справи проводити у відсутність представника позивача. Позов підтримує та просить його задовольнити (а.с. 26). Представник відповідача - Соснівської сільської ради до судового засідання також не з`явився. Надали до канцелярії суду заяву, відповідно до якої Соснівська сільська рада просить розглянути справу у відсутності представника сільської ради та при прийняті рішення покладається на розсуд суду (а.с. 25). Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, відповідно до державного акту серії ЯЛ № 512738 (а.с. 5-7) [PERSON] та [PERSON] зазначені співвласниками земельної ділянки розміром 0,2276 га по [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право власності (а.с. 8-9) [PERSON] та [PERSON] зазначені власниками (по Ѕ) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про смерть (а.с. 10) [PERSON] померла [INFO] . Постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Довгалюк Л.Б (а.с. 11) позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки після смерті [PERSON] оскільки неможливо визначити частку померлого в у праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст.16ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст.328ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом, в силу ч.2 ст.1223 ЦК України, одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1263 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У відповідності до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", - частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними (п.5). Відповідно до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", - у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріпленої в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р., зазначено, що відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 357 ЦК України, вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: "Визначити, що частка померлого ( П.І. Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила 1/4". Беручи до уваги наведене, а також положення ст. 172 ЦК України, вбачається, що у спірних правовідносинах поділ спільного майна у позасудовому порядку шляхом укладання відповідної угоди між співвласниками є неможливим у зв`язку зі смертю одного з них. Відповідно до ст.ст. 368, 370, 372 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виходячи із законодавчо встановленої рівності часток кожного із співвласників спільної сумісної власності, відсутності іншої домовленості між ними, суд приходить до переконання, що частка померлої [INFO] [PERSON] становить Ѕ від цілої земельної ділянки розташованої за адресою [ADDRESS] , а тому позов є обгрунтованим та підлягає до задоволення.

Outcome: approved