Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

1.Стислий виклад вимог і заперечень (аргументів) учасників справи \~ \~ \~ \~ Позивачка просить суд припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 1/3 частку житлового будинку [ADDRESS] , який складається з одного житлового будинку під літерою «А», загальною площею 37,26 кв.м, житловою площею 19,06 кв.м та надвірних споруд під літерами: сарай В; гараж Е; навіс Л,К; теплиця ІІ, розташованих на земельної ділянці, яка знаходиться у фактичному користуванні; присудити виплату з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації за визначену частку у спільному майні у розмірі 331\~639.00 грн., та визнати право власності на 1/3 частку житлового будинку [ADDRESS] за [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що зазначена частка , враховуючи розмір будинку, є незначною та не може бути виділена у натурі, фактично зазначена спільна власність використовується сім`єю позивачки так як відповідачка ніколи там не мешкала, а тому наявність права на зазначену частку завдає шкоди можливості загального використання даного об`єкта нерухомості позивачкою. Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог наполягаючи на можливість розподілу спільного майна або визначення порядку користування як самим домоволодінням так і земельною ділянкою, неможливості застосування до даних правовідносин технічного висновку 20.10.2020 року про неможливість розподілу спільного майна так як під час виготовлення даного висновку експертом було прийнято до уваги реконструкція будинку яка не зареєстрована у відповідності до вимог законодавства, а крім того сторона позивача не погоджується із вартістю домоволодіння, визначеного експертним дослідженням вважаючи її значно нижчою ніж ринкова, та визначеною без вираховування вартості земельної ділянки. \~ \~ \~ \~ 2. Процесуальні дії у справі \~ \~ \~ \~ Позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Одеси 10.11.2020 року (а/с 1 ). \~ \~ \~ \~Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями \~ \~ \~ \~від 10.11.2020 року головуючим визначено Калашнікову О.І. (а/с 59), яка у зв`язку з тим, що позивачка раніше працювала секретарем судового засідання саме у судді Калашнікової О.І., ухвалою від 11.11.2020 року заявила собі самовідвід (а/с 60). \~ \~ \~ \~При повторним автоматизованим розподілі справі між суддями Київського районного суду м. Одеси головуючим було обрано Луняченко В.О. ( а/с 64). \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 13.11.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження ( а/с 65 ). \~ \~ \~ \~Під час підготовчого провадження 21.12.2020 року від представника відповідача подано відзив на позов ( а/с 83) а позивачкою на депозитний рахунок суду у Державної казначейської службі України 19.01.2021 року внесено 261680,00 грн. ( а/с 94). За клопотанням представника відповідача до судового засідання викликана експерт Скибінська Т.М. для пояснень стосовно висновку №083/2020 від 20.10.2020 року , яка, після приведена до присяги експерта та попередження про кримінальну відповідальність була опитана у засіданні 30.06.2021 року та підтримала свій висновок і відповіла на запитання учасників справи ( а/с 167 ). \~ \~ \~ \~Ухвалою суду 30.06.2021 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення по справі будівельно-технічної експертизи (а/с 174). Підготовче провадження закрито 30.06.2021 року із призначенням справи до розгляду по суті (а/с 172). \~ \~ \~ \~Позивачкою 02.07.2021 року внесено додатково на депозитний рахунок суду 69959,00 грн. (а/с 179). 3. Фактичні обставини, встановлені судом та оцінка доказів Як встановлено\~у судовому\~засіданні після\~смерті [INFO] [PERSON] ,\~яка була\~матір`ю [PERSON] \~та [PERSON] ,\~останніми,в\~якості спадщини\~за законом,\~ було\~отримано у\~спільну часткову\~власність домоволодіння\~ [ADDRESS] ,\~яке складається\~з житлового\~будинку літ\~«А» загальною\~площею 37,26\~кв.м,\~житловою площею\~19,06\~кв.м\~та надвірних\~споруд під\~літерами: сарай В; гараж Е; навіс Л,К; теплиця ІІ, розташованих на земельної ділянці, яка знаходиться у фактичному користуванні. \~ \~ \~ \~Зазначене домоволодіння було успадковане [PERSON] у розмірі 2/3 частин, з урахуванням 1/3 частки у спадщини, від якої на її користь відмовилась онучка померлої [PERSON] а також [PERSON] у розмірі 1\\3 частки. \~ \~ \~ \~Після успадкування зазначеного майна у домоволодінні проживає [PERSON] зі своєю сім`єю. Зазначені обставини визнаються сторонами, тому не потребують додаткового доказування у відповідності до вимог ч.1 ст. 82 ЦПК. Згідно висновку №083/2020, складеного 20.10.2020 року на підставі замовлення [PERSON] , експертом [PERSON] , яка після того як була попереджена судом про кримінальну відповідальність і приведена до присяги експерта у засіданні 30.06.2021 року підтримала свій висновок, фактична площа будинку відповідно до копії технічного паспорту від 25.09.2020 року та результатів візуально-інструментального огляду складає 29,4 кв.м., у відповідності до вимог нормативно-технічних актів з нього не можливо виділити в натурі 1/3 частину житлового будинку, ринкова вартість фактично існуючого будинку площею 29,4 кв.м з урахуванням вартості земельного компоненту складає 785\~039 грн., а вартість 1\\3 частки складає 261680 грн., а ринкова вартість даного житлового будинку із урахуванням його площі згідно правовстановлюючих документів у 37,26 кв.м. , з урахуванням вартості земельного компоненту, складає 994\~917 грн., з вартістю 1\\3 частки у розмірі 331631 грн. (а/с 15). У підготовчому засіданні 30.06.2021 року, проведеному за участю сторін , експерт додатково пояснила, що розмір житлового будинку, як існуючий на момент огляду, після реконструкції, у 29.4 кв.м так і того який існував згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.02.2020 року 37,26 кв.м. не дозволяє із технічного зору здійснити а ні розподіл його користування із виділом 1/3 частки так і фактично виділити 1/3 частку , так як неможливо виділити в натурі а ні у користування частину відповідну 1\\3 частки яка буде відповідати вимогам законодавства щодо житлового приміщення. На депозитний рахунок суду через Державну казначейську службу України стороною позивача внесені , у загальному розмірі, 331\~639, 00 грн.. як ринкова вартість 1/3 частки домоволодіння, визначена експертом. 4. Норми права , якими врегульовані спірні правовідносини Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема,\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ). У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правовідносини пов`язані із припиненням права на частку у спільному майні врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК України). Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з частинами першою, другою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (стаття 358 ЦК України). Згідно ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4)\~таке припинення\~не завдасть\~істотної шкоди\~інтересам співвласника\~та членам\~його сім`ї.\~ Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. 5. Аналіз судової практики Верховного Суду при розгляді справ пов`язаних із правовідносинами, щодо припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників У постанові Верховного Суду від 14.04.2021 року по справі 344/120/16ц зроблено наступний висновок: «Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном. Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 16 січня 2012 року у справі № 6-81цс11, від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс14, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-1943цс16». Крім того, у зазначеної постанові, Верховним Судом звернуто увагу судів на наступне «Умови, за наявності яких суд може припинити право співвласника на частку у спільній власності у порядку, визначеному статтею 365 ЦК України, повинні досліджуватися судом з урахуванням положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної прецедентної практики Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року в справі "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції", рішення від 21 лютого 1986 року в справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства"), згідно з якими втручання у право власності може бути виправданим, якщо воно здійснено: з метою врегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); на підставі закону; з дотриманням вимог співмірності і пропорційності. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) звернула увагу на те, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Аналогічні висновки щодо застосування норм статті 365 ЦК України викладено також у постановах Верховного Суду від 08 травня 2019 року в справі № 343/2271/16-ц (провадження № 61-32св19), від 18 липня 2019 року в справі № 210/2236/15-ц (провадження № 61-33924св18)». 6. Обґрунтування мотивів суду при вирішення даної справи Під час розгляду справи встановлено, і зазначений факт не оспорюється сторонами, що домоволодіння [ADDRESS] знаходиться у спільної власності сторін, при цьому позивачці належить 2\\3 частки домоволодіння а відповідачці 1\\3 частка. Рішенням суду від 23.12.2009 року по справі №2-5098/2009 , згідно якого [PERSON] отримала право власності на виділений у окрему одиницю частину домоволодіння [ADDRESS] , встановлено що частка у вигляді 55/100 частин домоволодіння отриманих [PERSON] складає житловий будинок під літерою «А», загальною площею 37,26 кв.м, житловою площею 19,06 кв.м, який складається з: 1- житлової кімнати, площею 19,6 кв.м, 2- кухні , площею 8,0 кв.м, 3- коридору, площею 4,6 кв.м, 4 ванної, площею 2,8 кв.м, 5- туалету, площею 1,6 кв.м, 6- тамбуру , площею 1,2 кв.м, а також надвірних споруд: сараєм, гаражем, навісом із погребом та теплицею ( а/с 18). Наявний висновок експертного дослідження дозволяє суду зробити висновок про те, що будинок загальною площею , фактично 29,4 кв.м а згідно правовстановлюючий документації 37,26 кв.м.. є фактично неподільною річчю так як його розмір 37,26 кв.м та складові із однієї житлової кімнати, не дозволяють його користування різними співвласниками із визначенням порядку користування або виділу у натурі, так як неможливо здійснити виділ окремого житлового приміщення, яке буде відповідати нормам та правилами які є звичайними для проживання осіб : із виділом окремої житлової кімнати та обов`язкових підсобних приміщень кухні та санвузлу. Суд критично ставиться до позиції сторони відповідача про неможливість розгляду питання щодо технічної можливості виділу частки в натурі , без врахування незаконності реконструкції будинку під час якої була зменшена загальна площа будинку з 36,27 кв.м на 29,4 кв.м, так як відомості про наявну реконструкцію були предметом дослідження експерта, яки зазначав як існуючу площу так і площу будинку, яка визначена у правовстановлюючих документах, а також було досліджено судом під час опитування експерта, яка на питання учасників справи підтримала свій висновок та заявила, що факт реконструкції не вплинув на наявність такої технічної можливості виділу або визначення порядку користування, враховуючи що загальний розмір будинку і без реконструкції не дозволяв виділити в окреме володіння або користування приміщення , яке відповідало розмір 1\\3 частки та відповідало вимогам для житлового приміщення. Враховуючи наведене суд вважає доведеними факт неможливості виділення 1/3 частки, належної відповідачу у натурі, а також і неможливість спільного користування будинком з виділенням частки, яка відповідає 1/3 частки відповідачки у окреме користування, а тому, приходить до висновку про наявність законних підстав для можливості припинення права на таку частку. Суд, при розгляді даного питання також враховує, що відповідачка не використовувала належну їй частку як житло, та під час підготовчого провадження, не було надано будь-яких доказів намагання здійснити таке користування відповідачкою, а тому розгляд питання про припинення права власності на зазначену частку не буде втручанням, також , у право на житло. Фактично питання можливості припинення права на зазначену частку, а також дотримання принципу співмірності та пропорційності втручання у право власності відповідачки, стосується належного відшкодування за факт припинення такого права. При розгляді даного питання суд враховує наявний висновок експертного дослідження, згідно якого експертом визначалась вартість 1\\3 частки з урахуванням вартості земельного компоненту, стану майна та наявних усереднених ринкових пропозицій на східні об`єкти нерухомості. Спростування з боку сторони відповідача фактично складається із наданням до суду інших ринкових пропозицій, наявних у мережі інтернет , яки вибірково обрані стороною для підтвердження наявних пропозицій на східні об`єкти за вартістю значно більших ніж використані експертом. Суд , розуміючи як наявні коливання ринку так і наявність намагання продавців у рекламних пропозиціях зазначати більш велику вартість майна для можливості подальшого торгу із покупцем, вважає , що фактично доказ вартості у вигляді експертного дослідження не було спростовано належними та допустимими доказами, а заявлене стороною відповідача клопотання про призначення у справі будівельно-технічну експертизи виходило за межі предмету спору, приходить до висновку що у судовому засіданні доведена ринкова вартість 1\\3 частки домоволодіння яке належить відповідачки. При визначенні вартості 1\\3 частки будинку суд враховує визначену вартість, у сумі 331639,00 грн., яка відповідає розміру будинку згідно правовстановлюючих документів на момент успадкування сторонами будинку , так як саме зазначений розмір будинку відповідає успадкованої масі, часткою якої володіє відповідачка. Суд також приймає до уваги, що на депозитний рахунок суду стороною позивача внесені грошові кошти у розмірі який відповідає вартості частки, з урахуванням розміру будинку згідно свідоцтва про право на спадщину, на яку просять припинити право відповідача. Також суд вважає, що заявлені вимоги про те, що після припинення права відповідачки на частку у спільному майні право власності на дану частку може бути визнано за позивачкою, є ефективним способом захисту прав особи, яки для здійснення подальшої реєстрації права власності зобов`язана надати для суб`єкта, який здійснює реєстраційні дії , документ підтверджуючий наявне у неї право на реєстрацію права власності на себе. 7. Визначення судом порядку виконання рішення суду Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так у рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Даний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 року по справі №922/2589/19. У відповідності до вимог ч.1 ст. 267 ЦПК суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. . В даному випадку судом враховується наступні правові позиції Верховного Суду: «володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку, а також « особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника. Факт володіння нерухомим майном (possessio) може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння)» ( постанова ВП ВС, 04.07.18, справа №653/1096/16-ц). Враховуючи обставини справи та обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, суд вважає що критеріям ефективності юридичного захисту права\~ є визначення у рішенні суду що після набрання рішення законної сили [PERSON] набирає право на отримання грошей у розмірі 331\~639, 00 грн.,яки внесені на депозитний рахунок Держказначейської служби України [PERSON] згідно квитанцій від 19.01.2021 року у розмірі 261680 грн. та згідно квитанції від 02.07.2021 року у розмірі 69959,00 грн.; а також є підставою для суб`єктів державної реєстрації прав власності на нерухоме майно внесення до державного реєстру відомостей про право власності на 1/3 частку житлового будинку [ADDRESS] за [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved