Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 28.12.2007 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем було укладено кредитний договір №б/н, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за кредитом у розмірі 24,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк", у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк", на Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", про що зазначено у п. 1.1. Статуту ПАТ КБ "Приват Банк". Внаслідок невиконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати відсотків станом на 14.05.2014 року виникла заборгованість в сумі 12629,35 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі - 1413,00 грн.; заборгованості по процентам за кредитом в розмірі - 6164,76 грн.; заборгованості по комісії за кредитом в розмірі 3974,00 грн.; штрафу (фіксована частина) в розмірі - 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) в розмірі - 577,59 грн., яку позивач просить стягнути на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" та понесені судові витрати на суму 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив справу розглядати у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що відповідач отримав гроші в касі, кредитної картки не отримував, договору карткового рахунку не укладав, позивачем надані судові Умови та правила надання банківських послуг на яких відсутній підпис відповідача, тому твердження, що останній знайомився саме з тими Умовами та правилами, підстав не має. Крім цього позивачем порушені всі строки позовної давності з приводу стягнення заборгованості так як гроші видавалися на 12 місяців, а отже строк позовної давності сплинув 29.12.2011 року. Просить в задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до договору. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтями 625, 629 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно кредитного договору № б/н від 28.12.2007 року, у формі Заяви позичальника, [PERSON] надано кредит в сумі 1500,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з умовами сплати 24,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Розрахунковий рахунок відкрито 27.12.2007 року, що є датою укладання договору як зазначено в п. 3.1 Умов та правил. Позивач зазначив, що станом на 14.05.2014 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 12629,35 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № б/н від 28.12.2007 року з яких: заборгованість за кредитом в розмірі - 1413,00 грн.; заборгованість по процентам за кредитом в розмірі - 6164,76 грн.; заборгованість по комісії за кредитом в розмірі 3974,00 грн.; штраф (фіксована частина) в розмірі - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) в розмірі - 577,59 грн. При цьому суд критично ставиться до тверджень представника відповідача, що останній не отримував платіжну картку, отже заява в нижньому лівому куті містить зазначення номеру картки та підпис відповідача (а.с. 10 звор. бік) Також суд критично ставиться до доводів представника відповідача, що він не ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, отже в заяві яка ним підписана міститься посилання, що позичальник ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг. Будь-яких інших Умов та правил які б були відмінними від тих, що надані позивачем, представник відповідача судові не надав. В п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо в перебіг цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Згідно п. 3.1.1., п. 3.1.3 розділу ІІ Умов та правил, строк дії кредитної картки зазначений на лицевій стороні, карта дійсна до останнього дня зазначеного на карті. Після закінчення строку дії карти, карта продовжується шляхом видачі карти з новим строком дії. Так, складовою частиною кредитного договору є платіжна карта, строк дії якої збігається зі строком дії договору. Враховуючи заперечення представника відповідача, суд звертає увагу, що позивачем не надано доказів отримання відповідачем повторної платіжної карти, або доказів, що строк дії отриманої вперше платіжної карти закінчився не раніше 2011 року, що могло б свідчити про додержання позивачем строку позовної давності, отже він звернувся до суду в 2014 році. За таких обставин, суд погоджується з доводами представника відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності, отже враховуючи, що строк договору складав 12 місяців, його дія закінчилася 27.12.2008 року, а отже трирічний строк позовної давності визначений ст. 257 ЦК України, сплинув 27.12.2011 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові згідно ч. 4 ст. 267 ЦК. Перебіг позовної давності починається коли особа довідалась чи могла довідатися про порушення свого права (ч.1 ст. 261 ЦК України), початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення права на позов.

Outcome: dismissed