Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчатися, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, починаючи з 23.10.2017 року та до закінчення навчання - 30.06.2020 року. Мотивує позов тим, що з 08.08.1998 року до 04.09.2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя сторони мають двох дітей: повнолітнього сина, [PERSON], [INFO], та малолітнього [PERSON], [INFO]. До досягнення сином вісімнадцятирічного віку, тобто до 21.10.2017 року з відповідача відбувалось примусове стягнення аліментів на виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 16.06.2009 року. [PERSON] навчається на другому курсі денної форми навчання (бюджет) в Інституті прикладного системного аналізу Київського політехнічного інституту ім. І.Сікорського. Наразі повнолітній [PERSON] у зв"язку з денною формою навчання потребує надання матеріальної допомоги з боку батьків. Позивач не в змозі самостійно, повноцінно матеріально утримати та забезпечити спільного сина. Згоди щодо сплати аліментів між нею та відповідачем не досягнуто, а тому змушена звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та надала пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Вказала, що на її утриманні також перебуває малолітній син [PERSON], який потребує матеріального забезпечення. В свою чергу, щомісячні витрати на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та не працевлаштований становлять близько 12 000 - 15 000 грн. Позивач має намір за рахунок стягнутих аліментів, зокрема замінити застарілу комп"ютерну техніку, яка використовується сином щоденно з метою підготовки до навчання. Залучений до участі як третя особа на стороні позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, пояснивши, що йому зрозуміло його право на стягнення аліментів саме на свою користь, але просив стягнути аліменти саме на користь матері -позивача у справі. Відповідач в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити частково та стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 3 000,0 грн., зазначивши, що він працевлаштований, в добровільному порядку самостійно систематично бере участь в утриманні повнолітнього сина шляхом щомісячного перерахування грошових коштів на його особистий банківський рахунок у розмірі щонайменше 1 000,0 грн. Відповідач додатково постійно витрачає кошти на матеріальне забезпечення спільних з позивачем дітей, придбання особистих речей, харчування та засобів дозвілля. Крім того, за рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16.06.2009 року з нього щомісячно стягуються аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видіх заробітку. Заборгованості зі сплати аліментів, щомісячний розмір яких становить близько 15 000,0 грн., відповідач не має. Також відповідач перебуває у новому шлюбі, на своєму утриманні має непрацездатну дружину та двох батьків. Спільний з позивачем син [PERSON] навчається на денній формі навчання (бюджет), отримує стипендію, навчання завершується 30.06.2020 року. Позивачем не доведено визначеного нею розміру матеріальної допомоги необхідної поновлітньому сину у зв"язку з продовженням безкоштовного навчання. При визначенні розміру аліментів також не враховано обов"язку спільного несення витрат батьків на утримання сина та можливості сплати таких аліментів одним з батьків. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що з 08.08.1998 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. 04.09.2007 року шлюб між сторонами розірвано, про що свідчить свідоцтво серії [NUMBER] від 12.09.2007 року, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №517. Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16.06.2009 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше, ніж 60% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.05.2009 року до досягнення [PERSON] повноліття, а потім на утримання [PERSON] по 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ним повноліття. На час розгляду справи [PERSON] є повнолітнім. Як вбачається з наданих документів, [PERSON] на момент розгляду справи проживає разом з матір'ю - позивачем по справі [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Повнолітній [PERSON] з 07.07.2017 року є студентом другого курсу Інституту прикладного системного аналізу Київського політехнічного інституту ім. І.Сікорського, денної форми навчання (бюджет), термін закінчення навчання - 30.06.2020 року. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України позивач [PERSON], як мати, з якою проживає повнолітній син [PERSON], що продовжує навчання, реалізувала своє право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. Залучений до участі в справі як 3 особа на стороні позивача [PERSON], достовірно знаючи про заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення аліментів на свою користь ([PERSON]), підтримав позовні вимоги матері. Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч.1 ст.6 СК України). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2014 року у справі №6-186ц14. Відповідно до положень ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати їм матеріальну допомогу. Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв'язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов'язано з обов'язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вбачається з наданих документів, відповідач по справі є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований в ТОВ "Об"єднаний транспортний холдинг" на посаді начальника управління фінансово-інвестиційної політики та на посаді заступника начальника фінансового управління ТОВ "Новоград", отримує щомісячний дохід, мешкає окремо від позивача та повнолітнього сина. Наданими відповідачем документами підтверджено, що з 08.01.2016 року перебуває у повторному шлюбі. Суд не враховує заперечення відповідача та надані ним документи про те, що він має на утриманні непрацездатних дружину та двох батьків пенсійного віку, які потребують матеріальної допомоги, оскільки, як вбачається з докуменгтів, дружина відповідача - [PERSON] є особою працездатного віку, а батьки [PERSON], 1949 року народження, та [PERSON], 1949 року народження, не є утриманцями відповідача в сенсі СК України (аліменти з відповідача на користь батьків не стягувались). Встановлено, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16.06.2009 року з відповідача стягуються аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу. А тому суд враховує, що відповідач має на утриманні малолітнього сина. Згідно з наданої відповідачем довідки про заробітну плату, видану за місцем роботи [PERSON] від 23.03.2018 р., його середньомісцячна заробітна плата (виходячи з розміру, отриманого за січень-лютий 2018 р.) після вирахувань податків та обов'язкових платежів становить 40 317,24 грн. Як вбачається з наданої довідки, з зарплати відповідача за період січень-лютий 2018 р. утримано аліментів на загальну суму 20 158,62 грн., а залишок заробітної плати дозволяє надавити матеріальну допомогу повнолітньому сину. Частиною 1 статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Крім того, відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, позивач у справі [PERSON], [INFO], є особою працездатного віку, в судовому засіданні повідомила, що є зареєстрованим суб'єктом підприємницької діяльності, але документів про доходу суду не надала, має на утриманні малолітнього спільного з відповідачем сина [PERSON], [INFO]. А відтак, суд приходить до висновку, що позивач, як матір, також має можливість надавати утримання повнолітньому сину [PERSON] даже у випадку відсутності доходу від підприємницької діяльності, оскільки як працездатна особа може влаштуватись на роботу. Вирішуючи питання, чи потребує повнолітній [PERSON] матеріальної допомоги в зв'язку з навчанням, суд виходить з того, що, враховуючи денну форму навчання, необхідність витрат на проїзд в зв'язку віддаленістю проживання від навчального закладу та придбання підручників та канцелярських товарів, суд приходить до висновку про те, що третя особа у справі [PERSON] в зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд виходить з того, що позивачем не доведено в судовому засіданні належними та допустими доказами той факт, що в зв'язку з навчанням повнолітній син потребує матеріальної допомоги у розмірі 12 000 - 15 000 грн. щомісячно, а також враховує, що рівний обов'язок по утриманню повнолітнього сина, який продовжує навчання має також і позивач у справі. При цьому суд також бере до уваги, що відповідач визнає позов в розмірі 3 000,0 грн. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти в розмірі 3 000,0 грн. щомісяця. Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам обох сторін та інтересам повнолітньої дитини, а також чинному законодавству. Визнання позову відповідачем в цій частині не суперечить закону та не порушує прават та охоронювани інтереси інших осіб. Відповідно до ст.191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 23.10.2017 року, і до припинення навчання, тобто до 30.06.2020 р. Також з відповідача згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 640,0 грн. (за ставкою розміру судового збору, що діяв на час звернення позивача до суду). На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 182, 184, 191, 199, 200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial