Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, на утриманні якої знаходиться дитина, посилаючись на те, що з 22 серпня 2014 року вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі; мають сина [PERSON], [INFO]. Останнім часом відповідач не в достатній мірі надає їй матеріальну допомогу на утримання та виховання дитини, яка проживає з нею та знаходяться на її утриманні, тому вона бажає отримувати аліменти офіційно в примусовому порядку, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала з тих же підстав, просила їх задовольнити: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, й до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також захищаючи свої права як дружини, на утриманні якої знаходиться дитина, просила стягнути з відповідача кошти на її утримання до досягнення дитиною трьої років у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) щомісячно; а відповідач їх визнав, погоджуючись сплатувати аліменти в розмірі, якому просить позивачка. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Проте, судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог суперечить закону та порушує його права, оскільки за рішенням суду від сплачує аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, й до досягнення дитиною повноліття, тому визнання відповідачем позовних вимог не прийнято судом. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 22 серпня 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі; мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.3, 10). Сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, відповідач частково приймає участь в матеріальному утриманні дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дитини, судом враховані наступні обставини: матеріальний стан позивача, яка веде окреме господарство, має окремий бюджет, працює та на утриманні якої знаходиться малолітння дитина, її стан здоров»я, потреби, та відповідача, який працює, отримує заробітку плату щомісячно, крім сина [PERSON] має дочку [PERSON], [INFO], й має достатні можливості сплачувати аліменти на його утримання. Згідно статті 180 Сімейного Кодексу (далі - СК) України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Позивач просить суд призначити розмір аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб дітей, дісної участі батька у його утриманні, з урахуванням прав малолітньої дочки відповідача [PERSON], [INFO] - сташої дитини відповідача, підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 25% від його заробітку (доходу) щомісячно, оскільки судом встановлено, що визначена частка відповідає вимогам Закону про те, що розмір аліментів не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати платника аліментів, що є достататніми й можливими як для стягувача, так й отримувача аліментів, оскільки більша її частка буде перевищувати 50% бар"єр дозволеного законом розміру аліментів заробітку/доходу платника аліментів (33% + 25% = 38%). Так, відповідно до п.17 Постанови № 3 від 15.05.2006 року Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання про розмір аліментів, які стягуються з боржника, то згідно ч.3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року "Про виконавче провадження", він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Приймаючи до уваги те, що на утриманні відповідача знаходяться двоє малолітніх дітей, на утримання кожної дитини визначено 25 % від його заробітку/доходу, що вцілому становит 50% від його заробітку/доходу, а тому визначена судом частка є виваженою, співмірною, достатньою як для стягувача, так й отримувача аліментів. Й з цих же підстав суд не вбачає можливості стягнення на підставі ст. 84 СК України з відповідача коштів на утримання дружини, оскільки буде перевищений 50% бар"єр дозволеного законом розміру аліментів заробітку/доходу плати платника аліментів, адже відповідач має сплачувати 50% від його заробітку/доходу аліментів на утримання двох дітей. В разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України). Відповідно до частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини 13 березня 2015 року, що підтверджується штемпелем на зазначеній позовній заяві (а.с.1). При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду з даною позовною заявою відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181 ч.1, 183, 184, 185, 191 ч.1, 91 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року та,

Outcome: partial