Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який мотивовано тим, що [INFO] року в м. Вінниці померла її мати [PERSON] після смерті якої залишилось спадкове майно, що складається, зокрема, із житлового будинку за [ADDRESS] та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташованої за цією ж адресою. Будучи спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], вона звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори внаслідок чого було заведено спадкову справу, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності на нього за спадкодавцем, що змушує останню звернутись до суду. Інших спадкоємців, окрім позивача, після смерті [PERSON] немає. В судове засідання сторони не з"явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Причому представник відповідача проти заявлених вимог не заперечує. Враховуючи подані сторонами заяви, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: [INFO] року померла спадкодавець [PERSON], що доводиться свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 05.03.2015р. відділом ДРАЦС по м. Хмільнику. За життя, а саме 06.11.2007р. [PERSON] залишила заповіт згідно з яким все своє майно заповіла позивачу - донці [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі: - на житловий будинок з господарськими будівлями, які розташовані за по [ADDRESS] та належали [PERSON] відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 8 серпня 1992 року, посвідченого державним нотаріусом Хмільницької міської державної нотаріальної контори Лучинською Л. П., спадкова справа № 110/92, зареєстрованого в реєстрі за № 1817, зареєстрованого в КП "ВООБТІ" 20 серпня 1992 року за реєстровим № 965, та відповідно свідоцтва про право власності від 8 серпня 1992 року посвідченого державним нотаріусом Хмільницької міської державної нотаріальної контори Лучинською Л. П., спадкова справа № 110/92, зареєстрованого в реєстрі за № 1816, зареєстрованого в КП "ВООБТІ" 20 серпня 1992 року, за реєстровим № 965; - на земельну ділянка площею 0.0631га цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за по [ADDRESS] яка належала померлій [PERSON] відповідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 26 листопада 2009 року на підставі рішення Хмільницької міської ради від 20.08.2009 року. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] немає. Позивач своєчасно звернулась з відповідною заявою до приватного нотаріуса Хмільницького нотаріального округу Лучинської Л.П. що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 40032908, однак оформити своє право позивач не може через відсутність правовстановлюючих документів, що підтверджується копією оголошення в газеті "Життєві обрії" Таким чином належність житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] доводиться даними з домової книги, свідоцтва про право на спадщину за законом від 8 серпня 1992 року, посвідченого державним нотаріусом Хмільницької міської державної нотаріальної контори Лучинською Л. П., спадкова справа № 110/92. Належність спадкодавцеві земельної ділянки згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 26 листопада 2009 року, підтверджується копією цього акта. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Оскільки, право спадкодавця на житловий будинок та земельну ділянку не припинилося після її смерті, хоча відповідні правовстановлюючі документи і були втрачені, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування вказане право має бути визнане за спадкоємцем, яка прийняла спадщину, звернувшись у встановлений законом термін з заявою до нотаріальної контори. За таких обставин суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved