Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернулася з позовом до суду, який згодом уточнила і просила встановити факт проживання однією сім'єю як чоловіка та дружини з [PERSON] з листопада 1990 року по день його смерті - 11 квітня 2016 року. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 8 грудня 2016 року позов задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сім'єю чоловіка [PERSON] та жінки [PERSON] без шлюбу протягом часу з 1 січня 2004 року по день смерті [PERSON] 11 квітня 2016 року. В іншій частині позову відмовлено. Не погоджуючись з зазначеним рішенням [PERSON]звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування скарги посилається на неповне зясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції порушив принцип диспозитивності цивільного судочинства, змінив предмет позову, розглянув та задовольнив позовні вимоги які позивачкою не заявлялися. Судом взято до уваги докази, на які позивач посилалась і яких надано суду не було. В запереченнях на апеляційну скаргу, позивач просила рішення суду першої інстанції залишити без змін. Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з"явились в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що сформульована позивачкою вимога про встановлення факту її проживання з [PERSON] як чоловіка та дружини вказує на характер відносин між ними як членів сім'ї. Встановивши обставини проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім"єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, суд вбачає підстави для встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. З таким висновком суду, колегія суддів погоджується частково, з наступних підстав. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу з його батьком [PERSON], який помер 11 квітня 2016 року. Обгрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] посилалась на норми Сімейного Кодексу, які регулюють правовий режим майна набутого за час фактичного проживання однією сім"єю чоловіка та жінки. Зі змісту позовних вимог вбачається, що у зв"язку із необхідністю вирішення питання щодо здійснення права сумісної власності позивача , виникла потреба у встановлені факту проживання однією сім"єю. Відповідно до ст.74 СК України майно, набуте під час проживання чоловіка і жінки однією сім"єю, належить їм на праві спільної сумісної власності. Отже, суд задовольняючи позовні вимоги про встановлення факту проживання чоловіка та жінки вирішив питання про право позивача [PERSON] на майно набуте нею під час проживання однією сім"єю як чоловіка і жінки с [PERSON], який помер 11 квітня 2016 року і після його смерті відкрилась спадщина. Матеріали справи свідчать, що з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори крім сторін у справі звернулась сестра померлого [PERSON] (а.с.161). При цьому, до участі у розгляді справи вона залучена не була. Розгляд справи за відсутності осіб, якщо суд вирішив питання про їх права та обов"язки, є порушенням основних засад судочинства, встановлених ст.129 Конституції України, оскільки він позбавляє таких осіб реальної можливості здійснювати право захисту своїх прав, а суд можливості повного та всебічного дослідження обставин справи на засадах змагальності. Враховуючи , що рішення у данній справі може вплинути на обсяг спадкового майна , а суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями залучення до участі у справі осіб, які не були стороною у справі, то воно на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню , як постановлене з порушенням норм процесуального права, які є обовязковою підставою для його скасування.

Outcome: dismissed