Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] із позовом \~до\~ Калинівської місцевої прокуратури , Державної казначейскої служби України\~\~ про відшкодування моральної та майнової шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства, прокуратури. В позові зазначає, що 07.05.2003 року прокуратурою Літинського району Вінницької області було порушено кримінальну справу № 03120060 по факту перевищення службових повноважень Головою правління ТОВ «Літинська ЦРА» [PERSON] за ст.. 365 ч.3 КК України. 19.04.2004 року слідчим прокуратури Літинського району [PERSON] [PERSON] було пред'явлено обвинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ст.. 365 ч.3 КК України. Цього ж таки 19.04.2004 року, у присутності захисника, [PERSON] вперше було допитано по вказаній справі як обвинуваченого та було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Після направлення справи до Літинського районного суду Вінницької області 29.06.2004 р. судом було винесено постанову про повернення матеріалів кримінальної справи прокурору у зв'язку із неповнотою досудового розслідування. Додаткове слідство було проведено прокуратурою Ленінського району м. Вінниці. Прокуратурою було винесено постанову про перекваліфікацію дій обвинуваченого та 24.08.2005 р. було винесено постанову про притягнення [PERSON] як обвинуваченого за ч.3 ст.365, ч.2 ст.366 КК України . 13.12.2005 року постановою слідчого на належне [PERSON] майно було накладено арешт. Вказана кримінальна справа неодноразово слухалася Літинським районним судом Вінницької області, Староміським районним судом м. Віннині, апеляційним судом Вінницької області, Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Неодноразово судами першої інстанції ухвалювалися виправдувальні вироки, неодноразово вони судом апеляційної інстанції скасовувалися. Вказана обставина свідчить про штучне затягування кримінальної справи та упереджене ставлення до [PERSON] як до підсудного. 07.09.2012 р. Староміським районним судом м. Вінниці (під головуванням судді Венгрин 0.0.) було ухвалено вирок по кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON] за ч.3 ст.365, ч.2 ст.366 КК України, яким його було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 366 ч. 2 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права займати керівні посади юридичних осіб - господарюючих суб'єктів строком на 1 рік. Відповідно до ст. 49 ч. 1 п. 3 КК України [PERSON] було звільнено від відбування покарання в зв"язку із закінченням строків давності, також, [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 365 ч. 3 КК України, і призначено йому покарання у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади керівника юридичних осіб-господарюючих суб'єктів строком на 3 роки. Віідповідно до ст. 49 ч. 1 п. 4 КК України [PERSON] було звільнено від відбування покарання в зв"язку із закінченням строків давності. Із [PERSON] стягнуто судові витрати - вартість судової експертизи. 27.12.2012 р. апеляційним судом Вінницької області колегією суддів судової палати у кримінальних справах було винесено ухвалу, якою апеляцію зі змінами прокурора задовольнили, апеляції засудженого [PERSON] та його захисника [PERSON] залишили без задоволення.Вирок Староміського районного суду м. Вінниці від 07.09.2012 р. було змінено в частині засудження його за ч.3 ст. 365 КК України через неправильне застосування кримінального закону. Було перекваліфіковано дії [PERSON] з ч. 3 ст. 365 КК України на ч.2 ст. 365-1 КК України. [PERSON] призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 170000 грн. з позбавленням права займати керівні посади юридичних осіб господарюючих об'єктів строком на 3 роки, а також, [PERSON] було звільнено від призначеного покарання на підставі п.3 Ч.1 ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України, у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. В решті вирок було залишено без змін. 26 листопада 2013 року Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційна скарга [PERSON] була задоволена частково, ухвалу апеляційного суду Вінницької області було скасовано і справу направлено на новий апеляційний розгляд. Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 23.02.2014 р. апеляційну скаргу [PERSON]було задоволено частково, апеляцію прокурора - відхилено. Вирок Староміського районного суду м. Вінниці від 07.09.2012 р. було скасовано, а кримінальну справу направлено прокурору м. Вінниці для організації додаткового розслідування. Крім того, цією ж ухвалою було скасовано обраний щодо [PERSON] запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Відтак, з вини органів прокуратури [PERSON] був обмежений у своїх конституційних правах щодо свободи пересування протягом майже десяти років, а саме, із 19.04.2004 року (постанова про обрання запобіжного заходу від 19.04.2004 р. та підписка про невиїзд) по 23.02.2014 р. ( Ухвала апеляційного суду Вінницької області про скасування підписки про невиїзд). 05.03.2014 року на підставі вищевказаної ухвали апеляційного суду Вінницької області у відповідності до вимог ст. 214 чинного КПК України в ЄРДР було зареєстровано кримінальне провадження № 42014020010000059 за фактом перевищення службових повноважень та службового підроблення вчиненого [PERSON] 15 вересня 2014 року Постановою слідчого СВ Літинського РВ УМВС України у Вінницькій області старшого лейтенанта міліції [PERSON] кримінальне провадження № 42014020010000059 від 05.03.2014 р. було закрито у зв'язку із встановленням відсутності складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365, ч.2 ст.366 КК України в діяннях, вчинених [PERSON] 01.05.2015року на адресу [PERSON] було направлено повідомлення про закриття кримінального провадження щодо [PERSON] із роз'ясненням права на звернення із заявою про відшкодування шкоди . Внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності позивачеві було завдано значних душевних страждань, які виразилися, зокрема, в руйнуванні життєвих планів та соціальних зв'язків, втраті друзів, негативному впливі на честь, гідність та ділову репутації не лише його, але й усіх членів його сім'ї, родини. Інформація про те, що [PERSON] притягується до кримінальної відповідально було помішено і в засобах масової інформації, зокрема в газеті «33 канал», що завдало нещівного удару по репутації не лише [PERSON], а й усієї родини. [PERSON] протягом усього життя працював на керівних посадах, був відомою в Вінницькій області людиною. У зв'язку із порушенням 07.05.2003 року кримінальної справи, [PERSON] О.Ф. перебував у стресовому стані, втратив сон, порушився його звичний ритм життя. Зазначене вплинуло на його стан здоров'я, що призвело до появи у позивача захворювань, які становлять загрозу його життю. Так, 14.08.2003 року [PERSON] переніс інсульт, доказом чого є Епікріз Літинської ЦРЛ. У зв'язку із цим 18.08.2003 року було зупинено досудове слідство по кримінальній справі і відновлено лише 20.03.2004 р. За час перебування [PERSON] під слідством у нього з'явилися такі хвороби, як ІХС, стабільна стенокардія, кардіосклероз, гіпертонічна хвороба III ст. 02.08.2012 року позивач переніс гострий інфаркт. Доказом вище викладеного є відповідні епікрізи Літинської ЦРЛ ( 09.02.2013 р., 19.02.2013 р., 02.08.2012 р. - 14.08.2012 р. ) та виписка із медичної картки амбулаторного хворого Вінницької ОКЛ ім. М.І.Пирогова (25.09.2015 р. - 08.10.2015 р.), довідка від 23.10.2015 р. Літинського І ЦІВ, Довідка від 22.04.2013 р. Літинської ЦРЛ. Набуті [PERSON] хвороби є складними і невиліковними та будуть супроводжувати його усе життя. Лікування потребує чималих коштів, яких у позивача бракує . Згідно зі статтями 1,5 Закону України від 01.12.1994 року № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення під час розслідування чи судового розгляду справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи(посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду . Право па відшкодування иікоди завданої фізичній особі незаконними діями, рішеннями чи бездіяльністю у сфері праіюсуддя виникає за умови , в тому числі, закриття кримінальної справи за відсутності в діях особи складу злочину, що і відбулося 15 вересня 2014 року. Враховуючи, що період перебування [PERSON] під слідством складає із 07.05.2003 року по 15.09.2014 р. 11 років 4 місяці і 8 днів та враховуючи конкретні обставини справи, характер моральних страждань, їх наслідки й інші негативні впливи внаслідок притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності, а тому розмір відшкодування моральної шкоди оцінює в 2 500 000 грн. Крім цього, у зв'язку із кримінальним переслідуванням [PERSON] з метою захисту своїх прав та законних інтересів змушений був користуватися послугами адвокатів. Так, в період із 12.08,2003 р. по 01,08.2009. інтереси [PERSON] захищала адвокат [PERSON] Витрати [PERSON] на оплату послуг захисника [PERSON] склали 260 000 грн. Із 01.08.2008 року по 05.06.2009 року інтереси [PERSON] в Літинському районному суді Вінницької області захищав адвокат [PERSON] Витрати [PERSON] на оплату послуг захисника [PERSON] склали 12 000 гри. Із 05.06.2009 р. по 14.09.2014 року інтереси [PERSON] захищала адвокат [PERSON]В,: в період із 05.06.2009р.. по 12.10.2009р. -адвокат [PERSON] захищала інтереси [PERSON] в Літинському районному суді Вінницької області . Адвокат взяла участь у 6 - ти судових засіданнях, витрати [PERSON] на оплату послуг захисника склали 5 000 грн. 16.12.2009 - в апеляційному суді Вінницької обхчасті , витрати [PERSON] на оплату послуг захисника склали 2 000 гри. Із 03.02.2010 р. по 07.06.2010 р. в Літинському районному суді Вінницької області. Адвокат взяла участь у 7-ми судових засіданняхвитрати [PERSON] на оплату послуг захисника склали 30 000 грн. 18.08.2010 р - в апеляційному суді Вінницької області . Адвокат взяла участь у 1-му судовому засідані, витрати [PERSON] на оплату послуг захисника склали 5 000 грн. Із 21.09.2010 р. по 11.10.2010 р. в Староміському районному суді м. Вінниці . Адвокат взяла участь у 2-ох судових засіданнях, витрати [PERSON] на оплату послуг захисника склали 4 000 грн. 02.12.2010 р. в апеляційному суді Вінницької області, витрати [PERSON] на оплату послуг захисника склали 4 000 грн. Із 30.12.2010 р. по 10.05.2011 р. в Староміському районному суді [PERSON]. Адвокат взяла участь у 7-ми судових засіданнях, витрати [PERSON] на оплату послуг захисника склали 40 000 грн. 08.09.2011 р. в апеляційному суді Вінницької області. Витрати [PERSON] на оплату послуг захисника склали 5 000 грн. Із 28.10.2011 р. по 07.09.2012 р. в Староміському районному суді м. Вінниці . Адвокат взяла участь у 17-ти судових засіданнях, витрати [PERSON] на оплату послуг захисника склали 50 000 грн. 31.10.2012 р. та 13.02.2014 р. в апеляційному суді Вінницької області, витрати [PERSON] на оплату послуг захисника склали 5 000 грп. 31.05.2013 р. в Староміському районно.му суді м. Вінниці, витрати [PERSON] на оплату послуг захисника склали 4 000грн. 26.11.2013 р. у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ ,витрати [PERSON] на оплату послуг захисника склали 5 000 грн. Всього, адвокату [PERSON] за весь період її участі в усьому кримінальному процесі [PERSON] було сплачено 159 000 грн. Крім цього, 23.09.2009 року [PERSON] залучив до участі в Літинському районному суді в якості захисника (одночасно із адвокатом [PERSON]В.) адвоката [PERSON], яка взяла участь у трьох судових засідаїпіях, витрати [PERSON] на оплату послуг захисника склали 30 000 грн. Загальні витрати на оплату послуг захисників за весь період притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності склали 461 000 грн. Тому просить стягнути на його користь з Державного казначейства України відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 500 000 грн. за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання в безспірпому порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України , а також стягнути матеріальну шкоду в розмірі 461 000 грн. Крім того, просить зобов'язати прокуратуру Літипського району Вінницької області розмістити в газеті «33 канал» інформацію, про закриття кримінального провадження щодо [PERSON] з підстав відсутності в його діях складу злочину. Представник Калинівської місцевої прокуратури [PERSON] та представник Державної казначейської служби подали заперечення в яких посилаються на необгрунтованість позову через відсутність належних доказів з боку позивача щодо розміру моральної шкоди та витрат на залучення захисника. В судовому засіданні адвокат [PERSON] позов підтримала в повному обсязі. Пояснила, що більше 11 років [PERSON] безпідставно перебував під слідством та судом. Неодноразово справа направлялась на додаткові розслідування, виносились виправдовувальні вироки і врешті провадження у справі закрито з реабілітуючих підстав. [PERSON] є шанованою та авторитетною людиною не лише в Літинському районі а і у Вінницькій області. Він усе життя працював на керівних посадах в галузі медицини. За період кримінального переслідування сильно погіршився стан його здоров'я. Він почав хворіти після того, як переніс стрес після порушення проти нього кримінальної справи. Внаслідок хвороби неодноразово зупинялось провадження у кримінальній справі. Як наслідок на даний час [PERSON] прикутий до ліжка через перенесений повторно інсульт, тому не може бути присутнім у судовому засіданні.Йому було завдано значних душевних страждань, які виразилися, зокрема, в руйнуванні життєвих планів та соціальних зв'язків, втраті друзів, негативному впливі на честь, гідність та ділову репутації не лише його, але й усіх членів його сім'ї, родини. [PERSON] протягом більше 10 років знаходився на підписці про невиїзд. Він дуже горда людина і він вважав принизливим для себе просити дозвіл у слідчого чи суду для виїзду за межі району, тому протягом усього часу був позбавлений можливості поїхати до санаторію на оздоровлення, відвідати могили батьків у іншому районі. Усі зазначені обставини є підставою для задоволення позову. Прокурор Самборська І.М. в судовому засіданні зазначила, що розмір моральної шкоди слід визначити із урахуванням мінімального розміру заробітної плати та часу перебування під слідством та судом. Щодо витрат на правову допомогу то вважає , що вони не підтверджені належними доказами. Представник казначейської служби пояснила, що жодних протиправних дій казначейська служба не вчиняла, відсутній причинний зв'язок між шкодою і діями працівників їх служби, тому відсутні підстави для задоволення шкоди. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є дружиною [PERSON] Підтвердила, що на даний час після перенесеного інсульту вона заново вчить чоловіка ходити, говорити та їсти . Зазначила, що починаючи з 2003 року, з моменту порушення кримінальної справи проти її чоловіка, його життя повністю змінилось. По-перше, він через сильні хвилювання почав хворіти, переніс інфаркт і два інсульти, на даний час прикований до ліжка. Усе життя її чоловік працював в галузі медицини, був шанованою та відомою в районі людиною, мав багато друзів. Після порушення кримінальної справи від нього відвернулись майже усі.Чоловік замкнувся у собі. Він сильно хвилювався і нервувався, його звичайне життя повністю змінилось в гіршу сторону. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що є невісткою позивача. Пояснила, що у них уся родина лікарів. Родина відома в районі, мала багато друзів, знайомих та просто пацієнтів. Через порушення кримінальної справи проти [PERSON] родина стала приводом для насмішок та пліток. Сильно звузилось коло друзів не лише [PERSON], а й усієї родини. Неприємні плітки ходили як між лікарями, так і між пацієнтами. [PERSON] дуже переживав, що через нього страждає уся родина, він себе картав за те, що змушує страждати і переживати незручності своїх рідних. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що були колегами [PERSON], на даний час є приватними підприємцями і мають власні аптеки. Зазначили, що знали [PERSON], як спокійну врівноважену людину . Після того, як у нього виникли проблеми із кримінальною справою, він сильно змінився. Став нервовий, збуджений, постійно хворіє , дуже часто купує у них ліки. Підтвердили, що новину про порушену проти [PERSON] кримінальну справу обговорювало багато мешканців району,зазвичай це були негативні відгуки. Свідок [PERSON] пояснила, що працювала разом із [PERSON] в аптеці. Вона була визнана свідком у кримінальній справі, неодноразово викликалась до правоохоронних органів та суду, однак не могла зрозуміти за що [PERSON] притягають до відповідальності. ЇЇ особисте ставлення до [PERSON] не змінилось, однак у колективі усі були налаштовані проти нього, серед мешканців райцентру також ходили негативні слухи. Свідок [PERSON] пояснив, що є сином позивача. Зазначив, що кримінальна справа була порушеня проти батька коли той уже був людиною похилого віку. Він , як лікар постійно спостерігав погіршення стану здоров'я батька, тому змушений був постійно супроводжувати його на допити, в усі судові засідання щоб вчасно надати необхідну допомогу. Більше 11 років він корегував свій графік під потреби батька. Ці обставини додатково змушували батька нервуватись через те, що він приносить незручності усій сім'ї. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та піллягає до частковго задоволення. В судовому засіданні беззаперечно встановлено, крім того дані факти прокурор не заперечив, що 07.05.2003 року прокуратурою Літинського району Вінницької області було порушено кримінальну справу № 03120060 по факту перевищення службових повноважень головою правління ТОВ «Літинська ЦРА» [PERSON] за ст.365 ч.3 КК України (а.с.119). 06.08.2003 року [PERSON] був притягнутий як обвинувачений у даній справі (а.с.120). 18.08.2003 року провадження у справі зупинялося у зв'язку із тяжкою хворобою [PERSON] (а.с.121). 19.04.2004 року слідчим прокуратури Літинського району [PERSON][PERSON] було пред'явлено обвинувачення в скоєнні злочину,передбаченого ст.365 ч.3 КК України (а.с.126). Доказом цього є протокол пред'явлення обвинувачення від 19.04.20004 р. (а.с.125). Цього ж таки 19.04.2004 року у присутності захисника [PERSON] вперше було допитано по вказаній справі як обвинуваченого. Доказом цього є протокол допиту обвинуваченого від 19.04.2004 р. (а.с.122-123). При першому ж допиті [PERSON] зазначив, що не визнає своєї провини. 19.04.2004 року щододо [PERSON] було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Доказом нього є постанова про обрання запобіжного заходу від 19.04.2004 р. (а.с.127) та підписка про невиїзд (а.с.128). Після направлення справи до Літинського районного суду, про це свідчить копія обвинувального висновку (а.с.130-134) , 29.06.2004 р. судом було винесено постанову про повернення матеріалів кримінальної справи прокурору у зв'язку із неповнотою досудового розслідування (а.с.135). Під час додатковго розслідування, провадження у справі знову зупинялося 09.07.2004 року про це свідчить копія постанови (а.с.136) та було відновлено 16.08.2005 року про це свідчить копія постанови (а.с.137). Прокуратурою було винесено постанову про перекваліфікацію дій обвинуваченого 24.08.2005 р.(а.с.138) з ст. 365 ч.3 на ст. 365 ч.4 КК України та додатково порушено кримінальну справу (а.с.139) за ст.366 ч.1 КК України та притягнуто [PERSON] в якості обвинуваченого (а.с.140-141). 18.08.2005 року відносно [PERSON]знову складено обвинувальний висновок (а.с.142-146). 21.10.2005 року відповідно до постанови першого заступника прокурора області справа направлена на додаткове розслідування (а.с.153-154). 13.12.2005 року дії [PERSON] знову перекваліфіковано на ст.ст. 365 ч.3, 366 ч.2 КК України (а.с.147-148) , та пред'явлено обвинувачення (а.с.149-152) . 13.12.2005 року постановою слідчого на належне [PERSON] майно було накладено арешт. Після завершення досудовго слідства справа була направлена до Літинського районного суду та 11.02.2006 року призначена до судовго розгляду, що підтверджує постанова (а.с.155) . За наслідками розгляду справи у суді 25.06.2007 року винесено постанову (а.с.156-162) про направлення справи на додаткове розслідування. Вказана кримінальна справа неодноразово слухалася Літинським районним судом Вінницької області, Староміським районним судом м. Віннині, апеляційним судом Вінницької області, Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Неодноразово судами першої інстанції ухвалювалися виправдовувальні вироки, неодноразово вони судом апеляційної інстанції скасовувалися. Так, 12.10.2009 року вироком Літинського районного суду [PERSON] був частково виправданий в іншій частині звільнений від покарання за строком давності. Ухвалою апеляційного суду від 16.06.2009 року виправдовувальний вирок скасовано, справа направлена на новий розгляд. 07.06.2010 року вироком Літинського районного суду [PERSON] виправданий. 01.09.2010 року ухвалою апеляційнього суду виправдовувальний вирок скасовано справа направлена на новий розгляд. 07.09.2012 р. Староміським районним судом м. Вінниці було ухвалено обвинувальний вирок по кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON] за ч.3 ст.365, ч.2 ст.366 КК України, яким його було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 366 ч. 2 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права займати керівні посади юридичних осіб - господарюючих суб'єктів строком на 1 рік. Відповідно до ст. 49 ч. 1 п.3КК України [PERSON] було звільнено від відбування покарання в зв"язку із закінченням строків давності. Також, [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 365 ч. 3 КК України, і пйому призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади керівника юридичних осіб-господарюючих суб'єктів строком на 3 роки. Відповідно до ст. 49 ч. 1 п. 4 КК України [PERSON] було звільнено від відбування покарання в зв"язку із закінченням строків давності. Із [PERSON] стягнуто судові витрати - вартість судової експертизи. 27.12.2012 р. апеляційним судом Вінницької області вирок Староміського районного суду м. Вінниці від 07.09.2012 р. було змінено в частині засудження [PERSON] за ч.3 ст. 365 КК України через неправильне застосування кримінального закону . Було перекваліфіковано дії [PERSON] з ч. 3 ст. 365 КК України на ч.2 ст. 365-1 КК України. [PERSON] призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 170000 грн. з позбавленням права займати керівні посади юридичних осіб господарюючих об'єктів строком на 3 роки, а також, [PERSON] було звільнено від призначеного покарання на підставі п.3 ч.1 ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України, у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. В решгі вирок було залишено без змін. Це підтверджено довідкою слідчого прокуратури м.Вінниці(а.с.7-8), яка міститься в матеріалах кримінальної справи, крім того, дані факти не заперечив прокурор в судовому засіданні. 26 листопада 2013 року Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційна скарга [PERSON] була задоволена частково, ухвалу апеляційного суду Вінницької області було скасовано і справу направлено на новий апеляційний розгляд. Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 23.02.2014 р. апеляційну скаргу [PERSON]було задоволено частково, а апеляцію прокурора - відхилено. Вирок Староміського районного суду м. Вінниці від 07.09.2012 р. було скасовано, а кримінальну справу направлено прокурору м. Вінниці для організації додаткового розслідування. Крім того, цією ж ухвалою було скасовано обраний щодо [PERSON] запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд (а.с.163-165). Під час додатковго розслідування у відповідності до вимог ст.214 чинного КПК України в ЄРДР було зареєстровано кримінальне провадження № 42014020010000059 за фактом перевищення службових повноважень та службового підроблення вчиненого [PERSON] 15 вересня 2014 року Постановою слідчого СВ Літинського РВ УМВС України у Вінницькій області старшого лейтенанта міліції [PERSON] кримінальне провадження № 42014020010000059 від 05.03.2014 р. було закрито у зв'язку із встановленням відсутності складу кримінальних нравопорупіень, передбачених ч.3 ст.365, ч.2 ст.366 КК України в діяннях, вчинених [PERSON] , копія постанови (а.с.12). 01.05.2015року на адресу [PERSON] слідчим СВ Літинського РВ УМВС України у Вінницькій області старшим лейтенантом міліції [PERSON]А. було направлено повідомлення про закриття кримінального провадження щодо [PERSON] із роз'ясненням права на звернення до суду із позовом про відшкодування шкоди (а.с.9). \~ Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Як визначено у ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. \~Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. \~\~\~\~Відповідно до ч. 2 ст. 1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Згідно з вимогами ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Згідно п.1ст.1 передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Як слідує з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають наступні питання: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні, з'ясування обставин, котрими підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. \~Відповідно до загальних підстав деліктної відповідальності при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди необхідно також встановлювати наявність такої шкоди, протиправну поведінку заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача та вину. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п. 9 Постанови від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування такої шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних. страждань\~\~ потерпілого,\~\~ а\~\~ також\~\~ інших\~\~негативних\~\~ наслідків.\~\~ Повинні також враховуватися стан здоров'я потерпілого, тягар перенесених змін в життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, часу та зусиль, необхідних для відновлення первинного стану. При цьому суд повинен виходити з принципів розумності, зваженості та справедливості. За частиною 3 статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно- розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» , завдана моральна шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно\~\~від\~\~вини посадових\~\~осіб\~\~органів,\~\~що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Згідно із частинами 2, ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно- розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» , закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Згідно із частинами 2,3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно- розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» , розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2016рік» розмір мінімальної заробітної плати становить 1378,00 грн. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що починаючи із 07.05.2003 року тому, що тоді кримінальна справа була порушена саме відносно [PERSON], та до 15.09.2014 року, тобто 11 років 4 місяці 8 днів [PERSON] перебував під кримінальним переслідуванням. Виходячи із ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно- розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» , розмір відшкодування моральної шкоди не може бути меншим від 187408 грн. (136 місяців х 1378,00 грн.). [PERSON] [INFO]. Станом на 2003 рік йому виповнилося 61 рік, тобто він був людиною похилого віку. Кримінальне перслідування закінчилося у 2014 році коли йому виповнилося уже 72 роки. Суд визнає загальновідомим факт того, що людина похилого віку переносить моральні страждання значно важче ніж людина молодого віку. Також заслуговує на увагу та обставина, що [PERSON] обвинувачували у вчиненні тяжкого злочину за ч.3 ст.365 КК України, за який, у разі визнання вини у вчиненому останнього, законом передбачена відповідальність від 7 до 10 років позбавлення волі, тобто він постійно знаходився під загрозою тяжкого покарання. Крім того, понад десять років відносно [PERSON] діяв запобіжний захід у виді підписки про невиїзд, через що він був позбавлений можливості вільно виїжджати з постійного місця проживання, тобто фактично він був позбавлений законного права свободи пересування. Також протягом тривалого часу його майно було арештоване. Крім того, суд визнає доведеним факт того, що за час досудовго слідства та суду у [PERSON] значно погіршився стан здоровя. Про це свідчать численні постанови слідчого, описані вище, про зупинення кримінальної справи, через тяжкі хвороби [PERSON], іноді досудове слідство зупинялося строком майже на рік. За згаданий період [PERSON] переніс два інсульти та інфаркт, а також має ряд інших супутніх хвороб. На даний час [PERSON] прикутий до ліжка, без стронньої допомоги він не може харчуватися, у нього порушене мовлення, про що свідчить довідка (а.с.169). Це також підтверджено довідками лікарні, виписками із історії хвроб та епікризами (а.с.10-11), крім того це підтвердили допитані в судовому засіданні свідки. Медичні документи та показання свідків у їх сукупності, дають суду можливість зробити висновок, що стан здоров'я [PERSON] погіршився саме після притягнення його до кримінальної відповідальності та проджовжує змінюватися у гіршу сторону. Із пояснень родичів [PERSON], які є професійними лікарями, встановлено, що набуті [PERSON] хвороби є складними і невиліковними та будуть супроводжувати його усе життя. Також заслуговує на увагу, той факт , що внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності позивачеві було завдано значних душевних страждань, які виразилися, зокрема, в руйнуванні життєвих планів та соціальних зв'язків, втраті друзів, негативному впливі на честь, гідність та ділову репутацію не лише його, але й усіх членів його сім'ї, родини. Так, відпровідно до пояснень свідків, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] був відомою та шанованою людиною в суспільстві. Він за освітою фармацевт (провізор). Усе своє життя, починаючи із 1964 року , він працював завідувачем аптек. Спочатку у Ямпільському, потім Хмільницькому районах, а починаючи з 1970 року, тобто 35 років, у Літинському районі, про це свідчить копія трудової книжки (а.с.166-168). За багаторічну сумлінну працю та особистий внесок у розвиток охорони здоров'я області, професіоналізм, активну громадську діяльність, [PERSON] нагороджувався почесними грамотами Вінницької обласної ради, Вінницької обласної державної адміністрації , Літинської райдержадміністрації та Літинської районної ради, про це свідчать копії грамот (а.с.170-174). Із показів свідків та публікацій в газеті "Літинський вісник" за 1998 рік (а.с.175) судом встановлено, що родина [PERSON]Ф, це професійні лікарі, родина шанована, користується авторитетом та повагою серед мешканців району. Після притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності він зазнав душевних страждань, які полягали у приниженні честі та гідності, а також ділової репутації. Поясненнями свідків доведено, що значно звузилося коло спілкування останнього, від нього відвернулося багато друзів, постійних клієнтів, колег. [PERSON] замкнувся в собі, перестав вести активний спосіб життя, постійно перебував у стані дипресії. Крім того, ситуацію навколо [PERSON] обговорювали не лише близькі та знайомі, а враховуючи те,що він був відомою людиною, і інші мешканці району. Дані обставини гнітюче впливали на [PERSON] та спричиняли йому сильних душевних старждань. Крім того, негативні наслідки порушення кримінальної справи вплинули на усю родину [PERSON] Як повідомили в судовому засіданні його дружина, син та невістка, до них стали з предострогою відноситися пацієнти, їх постійно обговрювали "поза-очі" колеги та знайомі. [PERSON] спостерігав дану ситуацію, він розумів що завдяки йому страждають його рідні і близькі, що ще більше погіршувало його страждання, він розумів що через нього виникли неприємності у всієї родини, і від цього ще гірше себе почував. Враховуючи вищенаведене, з урахуванням похилого віку потерпілої особи, тривалості його душевних страждань, та беручи до уваги те, що це була авторитетна людина, а також погіршення стану здоров'я внаслідок даних страждань, суд вважає, що слід відступити від мінімального розміру моральної шкоди встановленої Закном. Виходячи з принципів розумності, зваженості та справедливості, суд вважає, що визначена позивачем моральна шкода в розмірі 2.5 млн. грн. є завищеною, тому в цій частині позов підлягає до часткового задоволення, а саме розмір моральної шкоди слід визначити в сумі 500 000 гривень. Що стосується майнової шкоди, то в цій частині позов також підлягає до часткового задоволення. В судовому засіданні встановлено, що в період із 12.08. 2003 р. по 01.08.2009. інтереси [PERSON] захищала адвокат [PERSON] [PERSON] 01.08.2008 року по 05.06.2009 року інтереси [PERSON] захищав адвокат [PERSON] Крім цього, 23.09.2009 року [PERSON] залучив до участі в Літинському районному суді в якості захисника (одночасно із адвокатом [PERSON]В.) адвоката [PERSON] Це підтверджено копіями ордерів (а.с.176-181). Однак, жодного документу про вартість даних юридичних послуг та про понесені витрати на юридичну допомогу [PERSON] не надано. Тому в цій частині позов не може бути задоволений, як не підтверджений доказами. Що стосується витрат на залучення адвоката [PERSON] , то в цій частині позов підлягає до задоволення. Суд виходить із наступного. Із 05.06.2009 р. по 14.09.2014 року інтереси [PERSON] захищала адвокат [PERSON] В період із 05.06.2009р. по 12.10.2009р. - адвокат [PERSON] захищала інтереси [PERSON] в Літинському районному суді Вінницької області . Адвокат взяла участь у 6 - ти судових засіданнях, витрати [PERSON] на оплату послуг захисника склали 5 000 грн. 16.12.2009 - в апеляційному суді Вінницької області , витрати [PERSON] на оплату послуг захисника склали 2 000 грн. [PERSON] 03.02.2010 р. по 07.06.2010 р. в Літинському районному суді Вінницької області. Адвокат взяла участь у 7-ми судових засіданняхвитрати [PERSON] на оплату послуг захисника склали 30 000 грн. 18.08.2010 р - в апеляційному суді Вінницької області . Адвокат взяла участь у 1-му судовому засідані, витрати [PERSON] на оплату послуг захисника склали 5 000 грн. [PERSON] 21.09.2010 р. по 11.10.2010 р. в Староміському районному суді м. Вінниці . Адвокат взяла участь у 2-ох судових засіданнях, витрати [PERSON] на оплату послуг захисника склали 4 000 грн. 02.12.2010 р. в апеляційному суді Вінницької області, витрати [PERSON] на оплату послуг захисника склали 4 000 грн. [PERSON] 30.12.2010 р. по 10.05.2011 р. в Староміському районному суді м.Вінниці. Адвокат взяла участь у 7-ми судових засіданнях, витрати [PERSON] на оплату послуг захисника склали 40 000 грн. 08.09.2011 р. в апеляційному суді Вінницької області. Витрати [PERSON] на оплату послуг захисника склали 5 000 грн. [PERSON] 28.10.2011 р. по 07.09.2012 р. в Староміському районному суді м. Вінниці . Адвокат взяла участь у 17-ти судових засіданнях, витрати [PERSON] на оплату послуг захисника склали 50 000 грн. 1.10.2012 р. та 13.02.2014 р. в апеляційному суді Вінницької області, витрати [PERSON] на оплату послуг захисника склали 5 000 грп. 31.05.2013 р. в Староміському районно.му суді м. Вінниці, витрати [PERSON] на оплату послуг захисника склали 4 000грн. 26.11.2013 р. у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ ,витрати [PERSON] на оплату послуг захисника склали 5 000 грн. Всього, адвокату [PERSON] за весь період її участі в усьому кримінальному процесі [PERSON] було сплачено 160 000 грн. Це підтверджено копіями угод (а.с.46-48,182-201), актми виконаних робіт (а.с.42-45) та квитанціями про сплату [PERSON] коштів в сумі 160 000 гривень (а.с.49-61). Однак, [PERSON] ставить вимогу про стягнення 159 000 грн., на чому і наполягала в судовому засіданні адвокат [PERSON], тому дана сума підлягає стягненню на користь [PERSON] Що стосується останньої вимоги , а саме зобов'язати прокуратуру Літипського району Вінницької області розмістити в газеті «33 канал» інформацію, про закриття кримінального провадження щодо [PERSON] з підстав відсутності в його діях складу злочину , то дана вимога теж не підлягає до задоволення. Дійсно, в газеті "33 канал" за 2007 рік (а.с.202) розміщена стаття щодо Літинської центральної районної аптеки № 49 , в якій ідеться про порушення кримінальної справи та рейдерський захват аптеки. Однак, прізвище [PERSON] в даній статті не згадується, крім того, стаття вийшла за підписом журналіста. Відповідно до ст.277 ЦК Украйїни,фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. В судовому засіданні встановлено, що в газеті "33 канал" прокуратура не поширювала інформацію щодо [PERSON], тому вона і не зобов'язана її спростовувати. У Рішенні ЄСПЛ Справа "Кобцев проти України» суд наголошує, що тривалість провадження повинна відповідала вимозі «розумного строку», як це зазначено у п. 1 ст. 6 Конвенції:«Кожен при вирішенні питання щодо його прав та обовязків… має право на … розгляд упродовж розумного строку … судом …» . Суд нагадує, що розумність тривалості провадження визначається в залежності від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені в прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінку заявника та поведінку компетентних органів влади. Частина\~5 ст.\~5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод передбачає, що „кожен, хто є потерпілим від арешту або затримання на порушення положень цієї статті, має захищене позовом право на відшкодування. Підстави виникнення права на відшкодування шкоди фізичній особі повязуються з незаконними діями посадових осіб незалежно від їх вини.\~Такими підставами є незаконне засудження, незаконне притягнення до кримінальної відповідальності, незаконне застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконне затримання, незаконне накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Outcome: approved