Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить визнати недійсною Додаткову угоду від 18 лютого 2008 року до Договору про спільну діяльність на реконструкцію та перебудову житлового будинку від 14 серпня 2007 року, яка підписана відповідачами [PERSON] і [PERSON] та містить підпис, виконаний іншою особою з імітуванням підпису [PERSON] В обгрунтування позову зазначив, що 14 серпня 2007 року він та відповідач [PERSON] уклали «Договір про спільну діяльність на реконструкцію та перебудову житлового будинку». Предмет Договору був визначений як «спільна діяльність Сторін, спрямована на досягнення спільної господарської мети, а саме реконструкції та перебудови для подальшої експлуатації житлового будинку, який розташований по [ADDRESS]».Укладенням Договору позивач та відповідач закріпили вже існуючу між ними усну домовленість про те, що будуть спільно фінансувати роботи з реконструкції та перебудови у рівних частках, а по завершенні цих робіт також у рівних частках розподілять між собою площу новозбудованих та надбудованих приміщень будинку. Так, в процесі виконання Договору був реконструйований будинок за адресою [ADDRESS] та здійснена прибудова до нього з боку [ADDRESS], яка пізніше отримала адресу: [ADDRESS]. На початку лютого 2008 року відповідач [PERSON] запропонував позивачу укласти додаткову угоду до вказаного Договору з метою звернення у подальшому до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом про визнання права власності кожної з сторін на певні приміщення у будинках за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] і отримання внаслідок цього можливості реєстрації цих приміщені у КП «Харківське БТІ». Також на прохання [PERSON] ця додаткова угода повинна була передбачати передачу прав та обов'язків [PERSON] за даним Договором, у тому числі обов'язок керувати спільною діяльністю та провести розрахунки по Договору, від [PERSON] до його матері [PERSON] Всі турботи, пов'язані з складанням тексту Додаткової угоди та позову [PERSON] запропонував взяти на себе., на що він погодився. Через декілька днів [PERSON] надав позивачу на підпис два тексти: Додаткової угоди та позовної заяви. Обидва вони були підписані позивачем особисто. Всі екземпляри цих документів [PERSON] залишив у себе, мотивуючи цей вчинок тим, що всі екземпляри підлягають передачі до суду. 28 липня 2008 року Ленінський районний суд м. Харкова прийняв рішення по цивільній справі № 2-3156/08 за позовом [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON] до Харківської міської ради про право власності, яким визнав право власності за [PERSON] та [PERSON] відповідні площі об'єкту з посиланням на вищевказану додаткову угоду. Позивач був присутній у судовому засіданні, але ні до його початку, ні безпосередньо після прийняття вказаного рішення з матеріалами справи, у тому числі з позовною заявою та Додатковою угодою не знайомився. Крім того, позивачем у позові було зазначено, що у 2013 році між ним та [PERSON] і [PERSON] виник спір, у зв'язку з чим він звернувся до Ленінського районного суду з позовом про стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди, що були спричинені неналежним виконанням обов'язків по Договору. У процесі розгляду Ленінським районним судом цивільної справи № 642/644/14, провадження № 2/642/470/2014 за цим позовом ним за власною ініціативою були витребувані матеріали цивільній справі № 2-3156/08 за позовом [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON] до Харківської міської ради про права власності. Під час ознайомлення з матеріалами витребуваної судом справи, у тому числі з позовною заявою та Додатковою угодою, йому стало зрозуміло, що текст позовної заяви, який надавався йому на підпис, істотно не співпадає з текстом позовної заяви, котра знаходиться в матеріалах справи № 2-3156/08 та саму позовну заяву він не підписував, підпис виконаний іншою особою. Крім того, позивач звернув увагу на те, що йому не належить підпис під датованою 18 лютого 2008 року «Додатковою угодою» до «Договору про спільну діяльність на реконструкцію та перебудову житлового будинку» від 14 серпня 2007 року, а також на те, що текст цього документу містить посилання на закінчення будівництва та реконструкції будинків за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS], і що певні пункти Договору від 14 серпня 2007 року у ньому викладені в новій редакції, зокрема зазначено, що розрахунки між учасниками спільної діяльності після розподілу приміщень у вищевказаних будинків є завершеними. Оскільки зазначений документ істотно впливає на права та обов'язки сторін по Договору про спільну діяльність на реконструкцію та перебудову житлового будинку від 14 серпня 2007 року, він порушує його права і охоронювані законом інтереси, у тому числі майнові, тому що позбавляє його можливості вимагати, щоб розрахунки за вказаним договором були проведені належним чином. У судовому засіданні 13 травня 2015 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] надав суду заяву про зміну предмету позову, у якій просив розглядати позовні вимоги у такій редакції: Визнати такою, що не укладалася наявну у матеріалах справи Додаткову угоду від 18 лютого 2008 року до «Договору про спільну діяльність на реконструкцію та перебудову житлового будинку» від 14 серпня 2007 року, яка підписана відповідачами [PERSON] та [PERSON], копія якого надана ними Ленінському районному суду м. Харкова при розгляді цивільної справи № 2-3156/08. Покласти на відповідачів судові витрати позивача за цим позовом. Просив дані вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач [PERSON], діючий також за довіреністю в інтересах відповідача [PERSON], а також представник [PERSON] - [PERSON] заперечували проти задоволення позовної заяви. Просили застосувати строки позовної давнини, оскільки спірна Додаткова угода від 18.02.2008 року до Договору про спільну діяльність на реконструкцію та перебудову житлового будинку від 14.08.2007 року укладені більше шести років, тому і позивач [PERSON] про це чітко знав. Дія Вищезазначеного Договору про спільну діяльність припинилась в липні 2008 року у зв'язку із виконанням сторонами всіх своїх обов'язків та завершенням робіт з реконструкції та перебудови об'єкта спільної діяльності - будинку за адресою: [ADDRESS]. Про це також відомо позивачу і він визнає цей факт у своєму позові. У зв'язку з пропуском строку позовної давнини просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Суд вислухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] та його представника, встановив відповідні факти та правовідносини. 14 серпня 2007 року між громадянином [PERSON] та [PERSON] був укладений «Договір про спільну діяльність на реконструкцію та перебудову житлового будинку» (а.с. 9-12). Відповідно п.п. 1.1 п. 1 вищезазначеного Договору предметом даного Договору є спільна діяльність Сторін, спрямована на досягнення спільної господарської мети, а саме: реконструкції та перебудови для подальшої експлуатації житлового будинку, який розташований по [ADDRESS], на підставі рішення XIX сесії Харківської міської ради XXIV скликання від 25.02.2004 року № 18/04 «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації об'єктів»). 18 лютого 2008 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] була укладена трьохстороння додаткова угода до Договору про спільну діяльність на реконструкцію та перебудову житлового будинку б/н від 14.08..2007 року, відповідно якої усі права та обов'язки [PERSON] за Договором переходять до його матері - [PERSON], у тому числі право на отримання спільно побудованої площини житлових та нежитлових приміщень. Даною Додатковою Угодою між [PERSON] та [PERSON] після завершення реконструкції та перебудови Об'єкту були також розподілені площі об'єкту (а.с. 21). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, "договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору". Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 28.07.2008 року позов [PERSON] та [PERSON] задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на трикімнатну житлову квартиру № 1, розташовану на 2-му поверсі житлового будинку літер "А-3" по [ADDRESS], загальною площею 176,4 кв. метрів та визнано право власності на п'ятикімнатну житлову квартиру [ADDRESS], площею 178,1 кв. метрів. За [PERSON] визнано право власності на нежитлові приміщення підвалу №№ 0-1,0-2,0-3,0-4, І в літері "А-3" житлового будинку по [ADDRESS] загальною площею 96,3 кв. метрів; нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, II в літері "А-3" житлового будинку по [ADDRESS] загальною площею 104,4 кв. метрів; на чотирьохкімнатну житлову квартиру № 2, розташовану на 3-му поверсі житлового будинку літер "А-3" по [ADDRESS], загальною площею 186,1 кв. метрів - за [PERSON], тобто за відповідачкою за цим позовом (а.с. 8). Тобто даним рішенням за [PERSON] та [PERSON] рішенням суду фактично було визнано право власності за кожним на ті об'єкти, які були узгоджені у Додатковій Угоді від 18.02.2008 року. Даний факт був відображений у тексті рішення, про що було віддомо позивачам у справі, які були присутніми у судовому засіданні. Рішення не оскаржувалось та набрало законної сили. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме: - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; - особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; - правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Так, представник позивача намагається довести відсутність волевиявлення під час укладання Додаткової угоди, оскільки підпис позивача під Додатковою угодою, виконаний не позивачем, а іншою особою з імітуванням підпису позивача, що у свою чергу позбавило позивача можливості вимагати, щоб фінансові розрахунки за вказаним договором були проведені належним чином. Відповідно до ст. 60 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно Висновку комплексної криміналістичної судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів № 9295/9296, складеного 20.11.2014 року судовими експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса [PERSON] та [PERSON], встановлено, що підпис від імені [PERSON] у позовній заяві від 23.05.2008 року , розташований третім зверху на третьому аркуші документа, в графі «Позивачі:» на а..с. 5 справи № 2-3156/08, - виконаний не [PERSON], а іншою особою. Ознаки виконання зазначеного підпису з наслідуванням справжнього підпису [PERSON] відсутні. Питання про виконання [PERSON] чи іншою особою підпису від імені [PERSON], зображення якого міститься у копії «Додаткової Угоди до Договору про спільну діяльність на реконструкцію та перебудову житлового будинку б/н від 14.08.2007 р.» від 18.02.2008, яка укладена між [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 28 справи № 2-3156/08), - не вирішувалося, оскільки зображення цього підпису нанесено електрографічним способом з використанням аналогового копіювального апарату. Питання «Чи виконані підписи від імені [PERSON], зазначені у п.п. 1, 2 один за одним з невеликим інтервалом у часі» не вирішувалося з причин, ззанчених у дослідницькій частині (а.с. 53-56). Згідно відповіді на запит суду, наданої директором КП «Харківське міське БТІ» за вих. № 411/3 від 15.04.2015 року, встановлено, що запитувана в ухвалі Додаткова угода до Договору про спільну діяльність на реконструкцію та перебудову житлового будинку по [ADDRESS] від 18.02.2008 року до КП «Харківське міське БТІ» замовниками не надавалася. Посилання на даний договір є в рішенні Ленінського районного суду від 28.07.2008 року, яке було надане [PERSON] при реєстрації права власності 14.08.2008 року (а.с. 109). Крім того, з відповіді на запит суду, наданої директором КП «Харківське міське БТІ» за вих. № 232/3/3 від 12.03.2015 року, також вбачається, що до заяв [PERSON] на проведення реєстрації права власності Додаткова угода до Договору про спільну діяльність на реконструкцію та перебудову житлового будинку від 18 лютого 2008 року не надавалась (а.с. 112). Оригінал вищевказаної Додаткової угоди суду не надавався, оскільки з пояснень відповідача [PERSON] суду стало віддомо, що станом на сьогоднішній день особисто у нього та іншого відповідача [PERSON] відсутній оригінал даного документу. Суд не застосовує до даних позовних вимог строки позовної давнини, які були заявлені відповідачем [PERSON] та його представником, оскільки застосування позовної давності можливе лише у випадках, коли судом було встановлено обгрунтованість позовних вимог. У разі недоведеності позовних вимог, встановлення судом обставин, які свідчать про те, що право позивача не порушено, суд відмовляє у задоволенні позову саме з цих підстав. Так, судом встановлено, що спірна Додаткова Угода до Договору про спільну діяльність на реконструкцію та перебудову житлового будинку б/н від 14.08.2007 року, укладена 18 лютого 2008 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], не порушує право позивача, оскільки не передбачає жодних фінансових зобов'язань. По суті позивач не згоден з рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 28.07.2008 року, яке вже набрало законної сили. Жодних доказів того, що право позивача укладеною Додатковою угодою порушено, позивачем та його представником не надано. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовна заява є необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України витрати понесені позивачем по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed