Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

12 січня 2021 року від представника відповідача - адвоката Семейка В.В. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій просить суд ухвалити додаткове рішення та стягнути з КП "Житлосервіс" на користь [PERSON] 1500,00 грн. витрат на правничу допомогу. Заяву обгрунтовує тим, що рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 07 липня 2020 року позов Комунального підприємства "Житлосервіс" Сарненської міської ради Рівненської області до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь КП "Житлосервіс" заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в сумі 6636,92 грн. та витрати з оплати судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Проте, оскільки позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 11062,38 грн. заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, а також понесені витрати з оплати судового збору, а позовні вимоги судом задоволено частково в сумі 6636,92 грн., тому судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Семейко В.В. заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав та просив її задоволити. Представник позивача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви, оскільки дане питання було вирішене при розгляді справи по суті. Крім того, вказав, що всі документи, що подані до суду підписані відповідачем, а тому є сумніви в обсязі, наданих адвокатом послуг. Дослідивши заяву про ухвалення додаткового рішення та матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 07 липня 2020 року Дубровицьким районним судом Рівненської області було ухвалення рішення по справі за позовом Комунального підприємства "Житлосервіс" Сарненської міської ради Рівненської області до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, яким позов - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь комунального підприємства "Житлосервіс" Сарненської міської ради заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в сумі 6636,92 грн. (шість тисяч шістсот тридцять шість гривень 92 коп.). Також стягнуто з [PERSON] на користь комунального підприємства "Житлосервіс" Сарненської міської ради судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1261,10 грн. (одну тисячу двісті шістдесят одну гривню 10 коп.). В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с.152-156). Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати Таким чином, додаткове рішення може бути ухвалене лише у передбачених частиною 1 вказаної норми випадках і не може змінити суті основного рішення. За положенням ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справ. Положеннями п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 1 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.2 вказаної статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3 ст.137 ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України). Частинами 5, 6 ст.137 ЦПК України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 07 липня 2020 року судом було вирішено питання лише про судові витрати у вигляді сплаченого судового збору, понесені позивачем при поданні позовної заяви. Проте, не було вирішено питання про витрати на професійну правничу допомогу, понесені відповідачем. У поданій заяві про ухвалення додаткового рішення, а також у матеріалах справи представником відповідача надано докази сплати відповідачем 23 червня 2020 року йому, як адвокату, - 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу (а.с.132). Отже, з урахуванням наведеного, є підстави для ухвалення додаткового рішення з цього питання. Частиною 2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву; у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8). Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року по справі № 755/9215/15-ц зроблено висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу стороною відповідача надано: договір №13 про надання правничої допомоги від 14 квітня 2020 року, укладений між відповідачем [PERSON] та адвокатом Семейком В.В. (а.с.127); ордер адвоката серії РП-369 від 14.04.2020 року (а.с.126); додаткову угоду №1 до договору №13 від 14.04.2020 року (а.с.130); рекомендації Голови ради адвокатів щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару (а.с.133); Акт приймання-передачі виконаних робіт від 14.04.2020 року, де зазначено, що адвокатом вчинено наступні дії: 1) 14 квітня 2020 року вивчення представлених клієнтом документів, позовна заява та додатки, пошук нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини та правовий аналіз їх. Надання роз`яснень та консультації з правових питань клієнту - кількість витраченого часу 7 годин, що становить 700,00 грн.; 2) 27 квітня 2020 року підготовка, оформлення відзиву на позов - кількість витраченого часу 5 годин, що становить 500,00 грн.; 3) 07 травня 2020 року ознайомлення з відповіддю на відзив - кількість витраченого часу 3 години, що становить 300,00 грн.; 4) 12 травня 2020 року підготовка та оформлення заперечення - кількість витраченого часу 2 години, що становить 500,00 грн.; 5) представництво клієнта в суді першої інстанції - 1000,00 грн., а всього - 3000,00 грн. (а.с.131). Отже, відповідачем сплачено адвокату в рахунок витрат на професійну правничу допомогу 3000,00 грн. Таким чином, у даній справі наявний передбачений ч.3 ст.137 ЦПК детальний опис робіт (послуг), виконаних адвокатом. Щодо оплати як адвокатських послуг складання документів безпосередньо відповідачкою, про що було зазначено представником позивача, то таке посилання представника позивача, що документи по суті справи підписувалися та подавалися до суду безпосередньо [PERSON] , що, на його думку, ставить під сумнів фактичні обсяги наданої правничої допомоги адвокатом Семейком В.В. не підтверджено, оскільки відповідачкою доведено реальність надання їй правничої допомоги адвокатом. Враховуючи наведене вище, а також наявність документів, що підтверджують сплату відповідачем адвокату витрат в розмірі 3000,00 грн. на професійну правничу допомогу та часткове задоволення позову на 60,00 % (6636,92 грн х 100 % : 11062,38 грн), тому понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу покладаються на позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 40,00%. Відтак, з позивача на користь відповідача, слід стягнути на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 1200,00 грн. (40,00% х 3000,00 грн : 100%). З урахуванням наведеного, суд вважає, що заяву слід задоволити частково та ухвалити додаткове судове рішення про стягнення з позивача на користь відповідача 1200,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial