Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

02.06.2014 Комунальне підприємство "Павлоградтеплоенерго" звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яким просить стягнути з відповідачів заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 7869,83 грн (сім тисяч вісімсот шістдесят дев'ять гривень 83 копійки). В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, надає населенню м. Павлограда, підприємствам, установам та організаціям теплову енергію для потреб опалення, у тому числі послуги по теплопостачанню були надані й в житлове приміщення відповідачів: [ADDRESS]. Однак, відповідачі за фактично спожиту теплову енергію оплату позивачу не проводять, внаслідок чого за період з жовтня 2004 року по квітень 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 7869,83 грн (сім тисяч вісімсот шістдесят дев'ять гривень 83 копійки). Позивач про дату, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідачі [PERSON], [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, до суду не з'явилися, заяв про розгляд справи у їх відсутність чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, до суду не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала частково. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виробник послуг може бути їх виконавцем. Суд доходить висновку, що позивач Комунальне підприємство "Павлоградтеплоенерго" є виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення на території міста Павлоград Дніпропетровської області, а відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є споживачами зазначених послуг. Згідно із договором купівлі-продажу квартири від 19.06.2006 серії ВСХ № 657547, реєстровий № 1439, [PERSON] та [PERSON] отримали у власність квартиру [ADDRESS]. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно із ч. 1 ст. 218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Проаналізувавши матеріали справи суд доходить висновку, що між сторонами договір про надання послуг з централізованого теплопостачання не укладався, проте фактичне надання послуг позивачем відповідачам відбувалося у зазначений період, та законом не встановлена обов'язкова недійсність таких правочинів у разі недодержання письмової форми, що свідчить про виникнення договірних правовідносин з надання послуг централізованого опалення між КП "Павлоградтеплоенерго" та відповідачами. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача у період з 01.10. 2004 по 01.06.2006 є безпідставними, оскільки відповідачі у зазначений період не мали у власності квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], й не споживали послуг з теплопостачання, тому позов підлягає частковому задоволенню, підлягає стягненню заборгованість за спожиті послуги з теплопостачання у сумі 7122,18 грн ( сім тисяч сто двадцять дві гривні 18 копійок). Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 243,60 гривень (двісті сорок три гривні шістдесят копійок), тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів. На підставі вищевикладеного та ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", ст.ст. 1, 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст. ст 204, 215, 218, 526 Цивільного кодексу України та

Outcome: partial