Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом до Долішньошепітської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, [PERSON] , [PERSON] , де третіми особами без самостійних вимог щодо предмету спору є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , із самостійними вимогами [PERSON] . Уточнивши позовні вимоги просить визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та побутовими спорудами, який розташований в [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтувала наступним. [INFO] помер її батько [PERSON] . Після смерті її батька відкрилася спадщина на спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS] , 1970 року побудови. Заповіт спадкодавцем не складався. З метою оформлення спадкових прав протягом визначеного законом шестимісячного строку звернулася до приватного нотаріуса Вижницького РНО Штефюка О.О., яким 07.07.2017 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки не надала належним чином оформлені правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності спадкодавця на житловий будинок. Її батьком вчасно не отримано у Долішньошепітській сільській раді свідоцтво про право власності на житловий будинок та не зареєстровано його у бюро технічної інвентаризації, як того вимагало цивільне законодавство, а також не отримано свідоцтво про право власності в інших компетентних органах, тому дані документи не змогла надати нотаріусу. У зв`язку з цим відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Підстав для оскарження постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії відсутні. Спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця крім неї, є також інші діти спадкодавця, а саме, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивачка [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , де третіми особами без самостійних вимог щодо предмету спору є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Просить визнати за нею, право власності на належну їй частку спадкового майна, а саме: на 1/3 частку спадкового майна, яка складається із 1/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та побутовими спорудами, який розташований в [ADDRESS] , що становить 1/6 частку в житловому будинку. Свої зустрічні позовні вимоги обґрунтувала наступним. [INFO] помер її батько [PERSON] . Після смерті батька відкрилася спадщина на спадкове майно, що складається з 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований у [ADDRESS] . Заповіт спадкодавцем не складався. Зазначила, що як спадкоємець першої черги по закону, своєчасно прийняла спадщину, оскільки була зареєстрована та проживала із спадкодавцем на день смерті. З метою оформлення своїх спадкових справ звернулася до приватного нотаріуса Вижницького РНО Штефюка О.О., яким 07.07.2020 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки не надала належним чином оформлені правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності спадкодавця на житловий будинок. У зв`язку з цим відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Крім неї спадкоємцями першої черги є рідні сестри [PERSON] та [PERSON] , які протягом визначеного законом строку подали заяви про прийняття спадщини, а отже спадщину прийняли. Інші діти спадкоємця, які зазначені як треті особи, протягом визначеного законом строку заяви про прийняття спадщини до нотаріуса не подавали, а отже вважаються такими, що спадщину не прийняли. Таким чином є три спадкоємці за законом, які спадщину прийняли, і яким належить по 1/3 частці в спадковому майні, яке складається із 1/16 частини житлового будинку. Те, що 1/2 частина житлового будинку належала спадкодавцеві підтверджується технічним паспортом на житловий будинок [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] звернулась із зустрічним позовом про визнання права власності на спадкове майно за законом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , де третіми особами без самостійних вимог щодо предмету спору є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Просить визнати за нею, право власності на належну їй частку спадкового майна, яке залишилось після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , а саме: на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та побутовими спорудами, який розташований в [ADDRESS] . Свої зустрічні позовні вимоги обґрунтувала наступним. [INFO] помер її батько [PERSON] . Після смерті батька відкрилася спадщина на спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS] . Заповіт спадкодавцем не складався. З метою оформлення спадкових прав протягом визначеного законом шестимісячного строку звернулася до приватного нотаріуса Вижницького РНО Штефюка О.О., яким 07.07.2017 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки відсутні належним чином оформлені правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності спадкодавця на житловий будинок. Так як її батьком вчасно не отримано у Долішньошепітській сільській раді свідоцтво про право власності на житловий будинок та не зареєстровано його у бюро технічної інвентаризації, як того вимагало цивільне законодавство, а також не отримано свідоцтво про власності в інших компетентних органах, тому ці документи не змогла надати нотаріусу. У зв`язку з цим відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про на спадщину. Підстав для оскарження постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії не має. Отже, спадщина успадковується по закону. Зазначила, що вчасно прийняла спадщину, адже протягом визначеного законом строку подала заяву про прийняття спадщини до нотаріуса. Спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця крім неї є її сестри та брати. Матеріали спадкової справи не містять даних, які б підтверджували прийняття спадщини іншими особами, окрім [PERSON] , [PERSON] . Враховуючи викладене вона має право на 1/3 частку спадкового майна. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON] звернулась з позовом про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за заповітом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , де третіми особами є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, яке належало спадкодавцю [PERSON] , а саме на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та побутовими спорудами, який розташований в [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом. Свої позовні вимоги обґрунтувала наступним. [INFO] помер її дідусь [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, що складається з 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований у [ADDRESS] . [INFO] померла її бабуся [PERSON] . За життя, а саме 27.08.2012 року [PERSON] склала заповіт відповідно до якого заповіла їй все своє майно. Зазначила, що як спадкоємець по заповіту, своєчасно прийняла спадщину. Осіб, які б мали право на обов`язкову частку в спадщині немає. Спадкоємці за законом заяв про прийняття спадщини не подавали. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04 листопада 1962 року. Житловий будинок в [ADDRESS] ними був побудований в 1970 році. Заяви (клопотання) учасників справи. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, посилались на обставини викладені в позові, просили задовольнити. Зустрічний позов [PERSON] визнали, не заперечували щодо задоволення. Зустрічний позов [PERSON] визнали, не заперечували щодо задоволення. Позов третьої особи [PERSON] не визнали, оскільки власником житлового будинку був [PERSON] матеріалах справи немає доказів, що даний житловий будинок був спільною сумісною власністю подружжя. [PERSON] заявляючи вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , не ставить вимогу про визнання даного майна спільним майном подружжя. [PERSON] вважається такою, що не прийняла спадщину, оскільки в спадковому будинку не була зареєстрована та не проживала. Дозвіл на прийняття спадщини [PERSON] дала [PERSON] , яка на момент смерті [PERSON] в спадковому будинку не проживала, переїхала на постійне місце проживання в с.Мигове, Вижницького району Чернівецької області, а тому спадщину не прийняла і не мала прав давати згоду на прийняття спадщини [PERSON] . Просили відмовити в задоволенні позову. В судове засідання представник Долішньошепітської сільської ради не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи від Долішньошепітської сільської ради надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника. В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали зустрічний позов, посилались на обставини викладені в зустрічному позові. Позов [PERSON] визнали частково, не заперечували щодо визнання права власності на спадкове майно за [PERSON] на 1/6 частку у житловому будинку з господарськими будівлями та побутовими спорудами, який розташований в [ADDRESS] . Зустрічний позов [PERSON] визнали частково, не заперечували щодо визнання права власності на спадкове майно за [PERSON] на 1/6 частку у житловому будинку з господарськими будівлями та побутовими спорудами, який розташований в [ADDRESS] . Позов [PERSON] визнали, не заперечували щодо задоволення. В судовому засіданні [PERSON] підтримала зустрічний позов, посилалась на обставини викладені в зустрічній позовній заяві, просила задовольнити. В судовому засіданні третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилалась на обставини викладені в позові, просила задовольнити. В судовому засіданні третя особа [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнала, не заперечувала щодо задоволення. Зустрічний позов [PERSON] підтримала, просила задовольнити. В судовому засіданні третя особа [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнала, не заперечувала щодо задоволення. Зустрічний позов [PERSON] підтримала, просила задовольнити. В судовому засіданні третя особа [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнала, не заперечувала щодо задоволення. Зустрічний позов [PERSON] підтримала, просила задовольнити. В судове засідання [PERSON] не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи скерував до суду пояснення, де зазначив, що є сином померлого [PERSON] . Після смерті батька відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований у [ADDRESS] . Будинок, в якому він народився був побудований його батьками в шлюбі, а тому є спільним майном подружжя. На день смерті батька [PERSON] в будинку була зареєстрована та проживала з своїми дітьми його сестра [PERSON] , а отже вона спадщину після смерті батька прийняла. Після смерті його матері [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового майна, яке належало їй як спільне майно подружжя. На день смерті матері в будинку була зареєстрована та проживала з своїми дітьми його сестра [PERSON] , а отже вона спадщину після смерті матері прийняла. Йому відомо, що за життя мати зробила заповіт, яким заповіла все своє майно своїй внучці [PERSON] . Він на спадкове майно, що залишилось після смерті матері не претендує. Просить справу розглядати у його відсутність. В судове засідання [PERSON] не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи скерувала до суду пояснення, де зазначила, що є дочкою померлого [PERSON] . На день смерті [PERSON] не була зареєстрована за даною адресою, а отже вважається такою, що не проживала разом із спадкодавцем на день смерті, тобто спадщину не прийняла, на спадщину після смерті батька не претендує. Після смерті батька відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований у [ADDRESS] , в якому вона народилась був побудований її батьками в шлюбі, а тому є спільним майном подружжя. На день смерті батька [PERSON] в будинку була зареєстрована та проживала з своїми дітьми її сестра [PERSON] , а отже вона спадщину після смерті батька прийняла. Після смерті її матері [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового майна, яке належало їй як спільне майно подружжя. На день смерті матері в будинку була зареєстрована та проживала з своїми дітьми її сестра [PERSON] , а отже вона спадщину після смерті матері прийняла. Їй відомо, що за життя мати зробила заповіт, яким заповіла все своє майно своїй внучці [PERSON] . Вона на спадкове майно, що залишилось після смерті матері не претендує. Просить справу розглядати у її відсутність. В судове засідання третя особа [PERSON] не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши позивачку [PERSON] та її представника [PERSON] , відповідачку [PERSON] та її представника [PERSON] , відповідачку [PERSON] , третю особу, яка заявляє самостійні вимоги [PERSON] , третіх осіб [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що в задоволені позову [PERSON] до Долішньошепітської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області необхідно відмовити, позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] - задовольнити частково. Зустрічний позов [PERSON] , задовольнити. Позовну заяву третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON] , задовольнити. Зустрічний позов [PERSON] , задовольнити частково. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого 09 грудня 2016 року виконавчим комітетом Долішньошепітської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №21. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого 07 грудня 2018 року виконавчим комітетом Долішньошепітської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис 19. Померлий [PERSON] та померла [PERSON] були батьками позивачки за первісним позовом [PERSON] , позивачки за зустрічним позовом [PERSON] та позивачки за зустрічним позовом [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] Серія [NUMBER] від 18.07.1970 року; копією свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] Серія [NUMBER] від 26.10.1991 року; копією свідоцтва про народження [PERSON] Серія [NUMBER] від 25.01.1986 року; копією свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 29.06.2012 року; копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 10.12.1964 року; копією свідоцтва про укладення шлюбу Серія [NUMBER] від 06.05.1989 року. [PERSON] та [PERSON] 04 листопада 1962 року уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Долішньошепітської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №15, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00027201618 від 28.07.2020 року. За час спільного проживання, а саме у 1970 року [PERSON] та [PERSON] був побудований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований у [ADDRESS] , що підтверджується копією технічного паспорту на житловий будинок, що розташований у [ADDRESS] та копіями погосподарських книг. 06 квітня 1995 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] , виданого 06.04.1995 року Вижницьким відділом реєстрації актів громадянського стану, Чернівецької області, актовий запис №54. Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (у редакції, яка була чинною на момент спірних правовідносин) майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст.28 Кодексу про шлюб та сім`ю України у разі поділу майна що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними. Ці ж положення закріплені в ст.ст.60, 70 Сімейного кодексу України. У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" роз`яснено, що розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю, зокрема є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст. 16 Закону "Про власність", ст. 22 КпШС України); майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім`ї, що об`єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (п. 1 ст. 17, ст. 18, п. 2 ст. 17 Закону "Про власність"). Житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, який розташований в [ADDRESS] , який був побудований у 1970 році, є спільним майном подружжя, а тому частки подружжя в якому є рівними. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 ідеальної частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та відповідно після смерті [PERSON] після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 ідеальну частку спірного житлового будинку. З довідки Долішньошепітської сільської ради №980 від 15.06.2020 року вбачається, що [PERSON] проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання в [ADDRESS] , з 1970 року по [INFO] , тобто по день смерті. На день смерті [PERSON] в житловому будинку проживали та були зареєстровані: [PERSON] - співмешканка, [PERSON] - дочка (на даний час по місцю реєстрації не проживає), [PERSON] - зять (проживав без реєстрації з 2009 року по 2017 рік), [PERSON] - онук (на даний час по місцю реєстрації не проживає), [PERSON] - онук (на даний час по місцю реєстрації не проживає). З довідки Долішньошепітської сільської ради №1015 від 18.06.2019 року вбачається, що [PERSON] проживала та була зареєстрована за місцем постійного проживання в [ADDRESS] , з 1970 року по [INFO] , тобто по день смерті. На день смерті [PERSON] в житловому будинку проживали та були зареєстровані: [PERSON] - дочка з 1985 року (на даний час не проживає), [PERSON] - онук з 2010 року (на даний час не проживає), [PERSON] - онук з 2012 року (на даний час не проживає), [PERSON] - онук з 24.02.2017 року (на даний час не проживає). З відповіді Долішньошепітської сільської ради №278/02-10 від 12 червня 2020 року вбачається, що згідно наявних відомостей в Долішньошепітській сільській раді, спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є : дочка - [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] ; син - [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] ; дочка - [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] ; дочка - [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] ; дочка - [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] ; дочка- [PERSON] , [INFO] , місце проживання : [ADDRESS] ; дочка - [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] ; син - [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] ; дочка - [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] ; дочка - [PERSON] . [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] . Відповідно до наявних відомостей в по господарських книгах, які ведуться в Долішньошепітській сільській раді, [PERSON] , станом на дату смерті [INFO] , був зазначеним головою домогосподарства, за життя не встиг виготовити правовстановлюючі документи на нерухоме майно. При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права. Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (стаття 1267 ЦК України). Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. З матеріалів спадкової справи №82/2017 року до майна померлого [PERSON] вбачається наступне: 06.06.2017 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Штефюка О.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] ; 06.06.2017 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Штефюка О.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] ; 08.06.2017 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Штефюка О.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] ; постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Штефюка О.О. №486/02-31 від 07.07.2017 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS] , відмовлено, у зв`язку з тим, що нею не було надано документів, що посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] на дане майно; 08.06.2017 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Штефюка О.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] ; 08.06.2017 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Штефюка О.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] ; 08.06.2017 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Штефюка О.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] ; 08.06.2017 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Штефюка О.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] ; 08.06.2017 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Штефюка О.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] ; 14.06.2017 року приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Штефюком О.О. скеровано повідомлення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про те, що останні вважаються такими, що не прийняли спадщину, оскільки звернулись із заявами про прийняття спадщини з пропуском встановленого строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] ; 17 червня 2020 року [PERSON] повторно звернулась до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Штефюка О.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] та повідомила приватного нотаріуса про те, що своєчасно прийняла спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України; постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Штефюка О.О. №58/02-31 від 17.06.2020 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS] , відмовлено, у зв`язку з тим, що нею не було надано документів, що посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] на дане майно. В постанові нотаріуса значиться, що [PERSON] вважається такою, що приняла спадщину після смерті [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняли його діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та яким у відповідності до положень статті 1267 ЦК України належать рівні частки у спадковому майні. Судом також встановлено, що за життя, а саме 27 серпня 2012 року [PERSON] залишила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №1818 згідно якого вбачається, що [PERSON] на випадок смерті зробила наступне розпорядження: все майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право заповіла [PERSON] , що підтверджується копією заповіту. З копії спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] №70/2020 від 10 червня 2020 року вбачається наступне: 10.06.2020 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Олійник Ю.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Факт прийняття спадкоємцем спадщини встановлено за проживанням за однією адресою на день смерті із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Долішньошепітської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області №959 від 10.06.2020 року; 10.06.2020 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Олійник Ю.М. із заявою в якій відповідно до ст.1272 ЦК України надала згоду [PERSON] на подання нею приватному нотаріусу Вижницького районного нотаріального округу Олійник Ю.М. заяви про прийняття спадщини; 10.06.2020 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Олійник Ю.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , в порядку спадкування за заповітом; 31.07.2020 року приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Олійник Ю.М. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за №475, а саме: на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] ; 31.07.2020 року приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Олійник Ю.М. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за №476, а саме: на земельну ділянку, площею 0,2500 га у межах згідно з планом, що розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер:7320581500:03:001:0323, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч.1, 2 ст.1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З копій облікової картки об`єкта погосподарського обліку за період з 2011 року по 2015 рік вбачається, що в житловому будинку, що розташований в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] - голова домогосподарства, [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - онук, [PERSON] - онук. З копій облікової картки об`єкта погосподарського обліку за період з 2016 року по 2020 рік вбачається, що в житловому будинку, що розташований в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] - (помер [INFO] ), [PERSON] - дружина (померла [INFO] ), [PERSON] - дочка, [PERSON] - онук, [PERSON] - онук. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи. Разом з тим, визначення терміну «постійне місце проживання» у діючому законодавстві відсутнє. Також відсутні будь-які часові критерії для визначення факту постійності. Відповідно до пунктів 3.21, 3.22 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Виходячи з наведеного, реєстраційний запис в погосподарській книзі про те, що [PERSON] зареєстрована у будинку, де також була зареєстрована померла [PERSON] , є належним доказом її проживання разом із спадкодавцем та прийняття нею спадщини, а тому згода надана [PERSON] відповідно до ст.1272 ЦК України на подання [PERSON] приватному нотаріусу Вижницького районного нотаріального округу Олійник Ю.М. заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] є такою, що відповідає нормам ЦК України. Суд вважає, що саме реєстрація спадкоємця [PERSON] за місцем проживання спадкодавця на час смерті спадкодавця свідчить про «автоматичне прийняття спадкоємцем спадщини». Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у постанові від 11 березня 2020 року у справі №360/2312/16-ц (провадження №61-5221св18). Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що [PERSON] в порядку спадкування за заповітом, є спадкоємцем 1/2 ідеальної частки житлового будинку по плану забудови під літ. «А», з відповідною часткою належних до нього надвірних будівель та господарських споруд, що розташований в [ADDRESS] , яка належала померлій [INFO] [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , є спадкоємцями по 1/6 ідеальній частці житлового будинку по плану забудови під літ. «А», з відповідною часткою належних до нього надвірних будівель та господарських споруд, що розташований в [ADDRESS] , яка належала померлому [INFO] [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як видно з представлених доказів, житловий будинок в [ADDRESS] , по плану забудови під літ. «А» - 1970 року побудови, інші особи на володіння та користування даним житловим будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність житлового будинку для проживання ніким не оспорюється. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 13-1) договору, яким встановлюється довірча власність на нерухоме майно, та акта приймання-передачі нерухомого майна, яке є об`єктом довірчої власності; 13-2) актів приймання-передачі нерухомого майна неплатоспроможного банку перехідному банку, що створюється відповідно до статті 42 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: 1) судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; 2) рішення державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; 3) визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна; 4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 5) договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дубліката; 6) закону, яким встановлено заборону користування та/або розпорядження нерухомим майном; 7) інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, а саме, за [PERSON] необхідно визнати право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, а саме, на 1/6 ідеальну частку житлового будинку по плану забудови під літ. «А», з відповідною часткою належних до нього надвірних будівель та господарських споруд, що розташований в [ADDRESS] , яка належала померлому [INFO] [PERSON] . Зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню, а саме, за [PERSON] необхідно визнати право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, а саме, на 1/6 ідеальну частку житлового будинку по плану забудови під літ. «А», з відповідною часткою належних до нього надвірних будівель та господарських споруд, що розташований в [ADDRESS] , яка належала померлому [INFO] [PERSON] . Зустрічний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме, за [PERSON] необхідно визнати право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, а саме, на 1/6 ідеальну частку житлового будинку по плану забудови під літ. «А», з відповідною часткою належних до нього надвірних будівель та господарських споруд, що розташований в [ADDRESS] , яка належала померлому [INFO] [PERSON] . Позовна заява третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON] , підлягає задоволенню, а саме, за [PERSON] необхідно визнати право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, а саме, на 1/2 ідеальну частку житлового будинку по плану забудови під літ. «А», з відповідною часткою належних до нього надвірних будівель та господарських споруд, що розташований в [ADDRESS] , яка належала померлій [INFO] [PERSON] . Що стосується позовних вимог [PERSON] до Долішньошепітської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, судом встановлено наступне. Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц та Верховним Судом в постановах від 06 травня 2019 року у справі № 522/4687/14-ц та від 5 серпня 2020 року у справі № 733/529/17. Предметом спору у цій справі є визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом, а тому відповідачами у справі мають бути спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Оскільки у вказаній справі наявні спадкоємці, які в силу приписів статті 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, підстави для залучення до участі у справі у якості відповідача Долішньошепітської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, були відсутні . Встановивши, що у даній справі позов заявлено до неналежного відповідача - Долішньошепітської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, суд дійшов висновку про відмову в задоволені позову [PERSON] до Долішньошепітської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Згідно ч.1, п.3, ч.2 ч.10 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Суд також враховує роз`яснення, які містяться у п.36 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», про те, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. У зв`язку з викладеним, суд стягує з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивачки [PERSON] понесені нею і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі по 210,20 грн. З [PERSON] на користь [PERSON] суд стягує понесені нею і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 140,14 грн.; з [PERSON] на користь [PERSON] суд стягує судовий збір в сумі 140,14 грн.; з [PERSON] на користь [PERSON] суд стягує судовий збір в сумі 140,14 грн.;. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 280,20 грн.; з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 280,20 грн.; з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 280,20 грн. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 280,20 грн.; з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 280,20 грн.; з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 280,20 грн.

Outcome: partial