Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про захист права власності шляхом усунення перешкод у користуванні квартирою, шляхом виселення з квартири, мотивуючи свої вимоги тим, що вона на підставі договору купівлі-продажу від 25 травня 2009 року є власником квартири [ADDRESS], а відповідачка не є членом її сім"ї і вселилась до квартири як співмешканка сина позивачки, який з 05 червня 2014 року виїхав з квартири та не проживає в ній. Зазначає, що вона особисто несе витрати по сплаті комунальних послуг, а відповідачка не приймає участі в їх оплаті та не бажає це робити. Вважає, що відповідачка разом з неповнолітньою онукою [PERSON], [INFO], користуються квартирою, проживають в ній, займаючи дві кімнати з трьох, і не сплачують за житлові та комунальні послуги та у такий спосіб порушують її право власності на квартиру. На неодноразові прохання позивача виїхати з квартири відповідачка не реагує. Тому пославшись на ці обставини та на те, що право власності є непорушним, позивачка просила суд постановити рішення яким захистити її право власності, шляхом виселення [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] з квартири [ADDRESS] та стягнути судові витрати по справі. Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 22 лютого 2016 року позов було задоволено частково. Суд захистив право власності [PERSON], шляхом виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS], а в іншій частині вимог відмовив. Також стягнув з [PERSON] в користь [PERSON] судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. У апеляційній скарзі [PERSON] ставить питання про скасування рішення місцевого суду в частині незадоволення вимог її позову щодо виселення з квартири малолітньої [PERSON] та ухвалити нове рішення в цій частині вимог про виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS], посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що суд, постановивши рішення, не звернув уваги на те, що відповідачка і її неповнолітня дочка [PERSON] зареєстровані за іншою адресою і її посиланя на неможливість проживання за адресою місця реєстрації не підтверджені жодними доказами та що за рішенням суду неповнолітня має проживати окремо від своїх батьків, що є порушенням норм сімейного законодавства. Апелянт посилається на те, що виселення неповнолітньої зі спірної квартири не порушує її прав, т.я. вона разом з відповідачкою [PERSON] зареєстровані за іншою адресою і дитина має проживати разом зі своєю матір"ю. У апеляційній скарзі [PERSON] ставить питання про скасування рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 22 лютого 2016 року та про постановлення нового рішення про відмову у задоволенні позову, вказуючи на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що суд помилково прийшов до висновку про її виселення, т.я. вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з сином позивачки [PERSON] і разом з ним та неповнолітньою дочкою [PERSON], [INFO], правомірно вселилась до спірної квартири; що оскаржуваним рішенням про захист права власності [PERSON], шляхом виселення [PERSON] зі спірної квартири, суд незаконно виселив відповідачку і фактично позбавив матір права займатись вихованням своєї малолітньої дочки [PERSON]. Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга [PERSON] підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу [PERSON] необхідно відхилити, враховуючи наступне. Постановивши рішення, місцевий суд виходив з того, що в судовому засіданні було встановлено, що власником квартири [ADDRESS], яка складається з трьох жилих кімнат площею відповідно: 10,4; 17,2 і 17,0 кв.м, є [PERSON]; що на момент вселення [PERSON] та малолітньої [PERSON], [INFO]. в спірній квартирі був зареєстрованим [PERSON], син позивачки, який є батьком малолітньої [PERSON] і проживав однією сім"єю з відповідачкою [PERSON] без реєстрації шлюбу. Суд вважав, що згідно з ч.2 ст.156 ЖК України [PERSON] мав право на вселення до спірної квартири малолітньої [PERSON] без згоди власника, а щодо вселення до цього житла відповідачки [PERSON] останній мав отримати дозвіл від власника, однак таких доказів у судове засідання відповідачка не надала, а позивачка оспорювала дані обставини. Суд, пославшись на ст.ст. 317, 321, 391 ЦК України, прийшов до висновку, що відповідачка [PERSON] створює перешкоди [PERSON] у користуванні жилим приміщенням, що належить позивачці на праві власності у вигляді користування кімнатами, площею 17,2 кв.м і 10,4 кв.м, через що власник не може користуватись цими кімнатами і даний факт про перешкоди у користуванні власністю визнані відповідачкою [PERSON] у судовому засіданні, вважав, що право власності [PERSON] на квартиру необхідно захистити, шляхом виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS], а у вимогах про виселення неповнолітньої [PERSON] зі спірної квартири слід відмовити, оскільки, як вважав суд, у малолітньої згідно з ст.156 ЖК України виникло право користування жилим приміщенням і остання вселилась до неї на законних підставах. Однак апеляційний суд, погоджуючись з рішенням місцевого суду в частині задоволення позову, яке, на думку апеляційного суду, постановлено з додержанням норм матеріального права, не може погодитись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог з мотивів відсутності підстав для захисту права власності позивачки, шляхом виселення з квартири малолітньої [PERSON], [INFO]. З пояснень [PERSON], даних останньою в засіданні апеляційного суду, слідує, що вона разом з дочкою [PERSON], [INFO], щотижня: з понеділка по п"ятницю проживають у спірній квартирі, т.я. дочка відвідує навчальний заклад № 15, який знаходиться поруч зі спірною квартирою, а у вихідні і святкові дні та під час канікул - проживають в квартирі [ADDRESS] З довідки адресно-довідкового підрозділу ДМС України в Чернігівській області від 11 січня 2016 року (а.с.15) та з свідоцтва про право власності на житло від 19 вересня 2007 року, виданого Новозаводською районною у м.Чернігові радою, з витягу про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.11.2007 року, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з Реєстру прав власнотсі на нерухоме майно, Державоного реєстру іпотек і Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо суб"єкта, приєднаних до матеріалів справи апеляційним судом, вбачається, що відповідачка [PERSON] та її малолітня дочка [PERSON], [INFO] зареєстровані в квартирі [ADDRESS] та що [PERSON] є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS], яка є основним місцем проживання [PERSON] та її малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Крім того, висновок суду про набуття малолітньою [PERSON], [INFO], самостійного права користування спірною квартирою, як підстави для відмови у задоволенні вимог позову в цій частині, за обставин, що вона разом зі своєю матір"ю [PERSON] зареєстровані в квартирі [ADDRESS], 1\\2 частина якої належить на праві власності відповідачці [PERSON], на думку апеляційного суду, суперечить чинному законодавству, яке регулює спірні правовідносини. На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що дані обставини є визначальними для правильного вирішення справи, а обставини про те, що [PERSON] разом з малолітньою [PERSON], [INFO], поселились у спірну квартиру як члени сім"ї [PERSON] та що виселення [PERSON] зі спірної квартири буде суперечити інтересам дитини, не спростовують підставності заявлених вимог про захист права власності позивачки шляхом виселення відповідачки разом з малолітньою [PERSON] зі спірної квартири. За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог про захист права власності позивачки, шляхом виселення малолітньої [PERSON], [INFO], з квартири [ADDRESS], через неповне з"ясування обставин справи місцевим судом, не може вважатись законним та обгрунтованим і підлягає скасуванню в цій частині з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог. Тому доводи апеляційної скарги [PERSON] про те, що місцевий суд, ухваливши рішення, не взяв до уваги, що відповідачка разом з малолітньою [PERSON], [INFO], зареєстровані за іншою адресою; що висновок суду про те, що малолітня має проживати окремо від своєї матері, є порушенням норм сімейного законодавства та що виселення малолітньої зі спірного житла не порушує прав дитини, т.я. вона разом зі своєю матір"ю зареєстровані в квартирі [ADDRESS] і дитина має проживати разом зі своєю матір"ю - підлягають задоволенню. Доводи ж апеляційної скарги [PERSON] про те, що місцевий суд прийшов до помилкового висновку про її виселення зі спірної квартири і не взяв до уваги, що вона перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах з сином позивачки [PERSON], правомірно вселилась до спірної квартири разом з малолітньою [PERSON], [INFO], та що оскаржуваним рішенням про захист права власності [PERSON], шляхом виселення [PERSON] зі спірної квартири, суд незаконно виселив відповідачку і фактично позбавив матір права займатись вихованням своєї малолітньої дочки - не можуть бути підставою для скасування рішення суду і спростовуються матеріалами справи. Відповідно до правил ст.88 ЦПК України суд вирішує питання про судові витрати. З матеріалів справи видно, що позивачка [PERSON] сплатила за подання позовної заяви до суду першої інстанції 487 грн. 20 коп. судового збору та що місцевий суд своїм рішенням від 22 лютого 2016 року, задовольнивши одну з двох заявлених вимог, стягнув на користь позивачки 243 грн. 60 коп. і рішення в цій частині апеляційним судом залишено без змін. Апеляційний суд задовольнивши скаргу [PERSON] про скасування рішення в частині відмови у задоволенні іншої вимоги, вважає, що стягненню з відповідачки в користь позивачки підлягають понесені витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 243 грн. 60 коп. За подання апеляційної скарги, яку задовольнив суд апеляційної інстанції, [PERSON] сплатила 551 грн 21 коп. судового збору. Отже, до стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] підлягають понесені позивачкою витрати по сплаті судового збору до обох судів у сумі 794 грн. 81 коп.(243,60 + 551,21 = 794,81 грн.).

Outcome: approved