Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ "Євролізинг Холдінг" про захист прав споживача та стягнення коштів. В позовній заяві позивач зазначає, що 09 лютого 2016 року між ним та ТОВ "Євролізинг Холдінг" було укладено договір фінансового лізингу № 000143 з додатками, згідно якого предметом лізингу по даному договору є - транспортний засіб Nissan Sentra. Відповідно до умов договору лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу транспортний засіб Nissan Sentra у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на умовах, передбачених договором. Вказує, що на сайті OLX.UA знайшов транспортний засіб Chevrolet Tracker 11.8i 4wdAT та відповідно до інформації на сайті знайшов представництво ТОВ "Євролізинг Холдінг" за адресою: м. Київ, вул. Ірпінська, 62-Б. Зв'язавшись з представниками компанії, йому пояснили, що в наявності є вказаний автомобіль і можливо під'їхати та обговорити умови придбання. Однак, приїхавши до офісу виявилося, що обговорюваний транспортний засіб відсутній та запропонували інший транспортний засіб Nissan Sentra elegance plus вартістю 441450 грн. Менеджер компанії [PERSON] пояснила, що потрібно спочатку сплатити за транспортний засіб 44 145 грн. шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача, після чого буде укладено договір лізингу і 10 лютого 2016 року буде передано в користування предмет лізингу. Зазначає, що ним було сплачено рахунок на суму 44 145 грн., однак впродовж дня зазначеної дати доставки, транспортний засіб йому так і не надали. 11 лютого 2016 року він звернувся до офісу де укладався договір, менеджер компанії сказала, що умови договору змінилися, і якщо він хоче отримати свій автомобіль та має доплатити ще 50 % від його вартості. Повернувшись додому та уважно прочитавши договір зрозумів, що його ввели в оману. Вважає, умови договору такими, що порушують його права, як споживача та не відповідають вимогам ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів". Просить визнати договір фінансового лізингу №000143 з додатками від 09.02.2016 року - недійсним та стягнути з ТОВ "Євролізинг Холдінг" на його користь сплачені кошти в розмірі 44 145 грн. 00 коп. та судовий збір в сумі 551, 20 грн. В судове засідання позивач не з'явився, через канцелярію суду подав заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 09 лютого 2016 року між [PERSON] та ТОВ "Євролізинг Холдінг" було укладено договір фінансового лізингу № 000143 з додатками, згідно якого предметом лізингу по даному договору є - транспортний засіб Nissan Sentra. Відповідно до умов договору лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу транспортний засіб Nissan Sentra у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на умовах, передбачених договором. Згідно платіжного доручення № 1 від 09 лютого 2016 року на виконання договору № 000143 [PERSON] сплатив на рахунок ТОВ "Євролізинг Холдінг" грошову суму в розмірі 44145 грн. 00 коп. 11.02.2016 року [PERSON] звернувся до директора ТОВ "Євролізинг Холдінг" із заявою в якій просив розірвати договір фінансового лізингу № 000143 та повернути йому кошти сплачені на виконання договору. Згідно визначення термінів, які містяться в договорі фінансового лізингу № 000143, авансовий платіж (комісія за організацію) - сума, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу в розмірі вказаному в додатку 1 до доданого договору, сплачена лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця до дати передачі предмета лізингу, що становить 44 145 грн. Таким чином, 09.02.2016 року позивачем було сплачено перший платіж в розмірі 44 145 грн. ( 10% від вартості предмета лізингу), що згідно глосарію, є адміністративним платежем відповідачу за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору. У ч. 1 ст. 2 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що відносини, які виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною. Так, за змістом ч. 5 цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (ч. 6 ст. 18 Закону). Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу. Аналізуючи норму ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2,3 ч. 3 ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірвання або невиконанням ним договору (п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону). Аналіз змісту спірного договору фінансового лізингу від 09 лютого 2016 року, укладеного між сторонами дає підстави прийти до висновку, що в договорах виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, передбачених договором та законом, звужені обов'язки лізингодавця, які передбачені в Законі України «Про фінансовий лізинг», положеннях ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обов'язків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі належної якості, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства. Згідно пункту 3.5 договору лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За вищенаведеними зобов'язаннями відповідає продавець. За змістом ст. 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію, тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодежувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу. Таким чином, оскільки вибір продавця предмета лізингу за договором здійснює відповідач, так як в договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має завертатись споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару, то пункт 3.5 договору, щодо усунення лізингодавця від відповідальності в частині якості, комплектності, справності та іншого суперечить положенням ст. 808 ЦК України. Виходячи із встановлених судом обставин і зазначених норм закону, суд визнає договір фінансового лізингу №000143 з додатками від 09.02.2016 року - недійсним. Та стягує з відповідача на користь позивача сплачені кошти в розмірі 44 145 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому у зв'язку із задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, а саме судовий збір в розмірі 551, 20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved