Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

26.06.2019 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 01.01.2011 в розмірі 56287.92 грн. На обґрунтування позову АТ КБ «Приватбанк» вказало, що [PERSON] звернулась до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 01.02.2011, згідно якої отримала кредит у розмірі 12000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідачка при укладанні Договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона був повністю проінформована про умови кредитування в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Пунктом 1.1.3.2.4 Договору передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. При цьому у сторін Договору виникають обов`язки: -у Кредитора: інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Договору; -у Позичальника: отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.5. Договору). На підставі п. 1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов`язань за даним Договором. Згідно п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку, серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua. SMS - повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів Банку» клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору виконавши умови п. 2.1.1.5.4 Договору. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості [PERSON] станом на 09 червня 2019 року має заборгованість у розмірі 56287,92 грн., з яких: 27985,95 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8208,43 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 16836,97 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 100,00 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2656,57 грн. - штраф (процентна складова). Ухвалою суду від 19.08.2019 у справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 25.11.2019 визнано явку представника позивача обов`язковою, оскільки встановлено невідповідність суми тіла кредитного ліміту вказаної в позовній заяві та в довідці про умови кредитування. Ухвалою суду від 16.03.2020 у зв`язку із виходом у відставку судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Замеги О.В. дану цивільну справу прийнято до провадження суддею Хуторною І.Ю . Від представника відповідачки адвоката Гуменюка О.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому він позовні вимоги не визнав з тих підстав, що [PERSON] підписала лише заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку. Інші додані до кредитного договору документи щодо сплати процентів за користування кредитом, неустойки (пені, штрафів) її підпису не містять, тому їх не можна вважати складовою кредитного договору. У Заяві-анкеті про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не акцептовано суму кредитного ліміту та вид кредитної картки, а також умови кредитування. Наданий позивачем розрахунок заборгованості по кредиту містить інформацію про збільшення відсоткової ставки. Жодного повідомлення про зміну відсоткової ставки відповідачка не отримувала. Доказів строку дії кредитного договору позивачем не надано. Одночасне нарахування штрафу та пені не відповідає вимогам чинного законодавства. Окрім того, наполягає у застосуванні строків позовної давності і з вищевказаних підстав просив відмовити у задоволенні позовних вимог ( а.с. 47-51). Позивачем надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що 01.02.2011 року відповідачка отримала в АТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 12000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка, підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, була ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку складають Договір про надання банківських послуг. Відповідачка оформила кредитну картку "Універсальна" та здійснювала часткове погашення заборгованості. Посилання відповідачки на Закон України "Про захист прав споживачів" є неправомірним, оскільки в даному випадку кредитні кошти надані у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а не на придбання продукції. Пунктом 1.1.3.2.4 договору для банку передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. 01.02.2011 [PERSON] було видано кредитну картку "Універсальна", яка в подальшому неодноразово перевипускалася. Нарахування процентів, штрафу та пені проводилось відповідно до умов договору. Враховуючи викладене, просить задовольнити позов в повному обсязі (а.с.66-78). У судовому засіданні представник позивача - Сліпчук П.П. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, доповнив, що відсоткова ставка була збільшена, що відповідало Умовам та правилам надання банківських послуг. У прострочене тіло кредиту включено пеню та проценти. Борг за тілом кредитну виник внаслідок недозволеного овердрафту. Представник відповідача, адвокат Гуменюк О.В. позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Доповнив, що відсоткова ставка була збільшена неправомірно, довідки про рух коштів не містить необхідних реквізитів, не зрозуміло хто її сформував. [PERSON] внесла 104 299 грн, а отримала 81000 грн за увесь період кредитування. Всі долучені до позову докази не є належними. Дослідивши докази, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до анкети-заяви від 01.02.2011 [PERSON] ознайомилася із Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами Приватбанку та просила надати послуги, а саме: оформити на своє ім`я платіжну картку Кредитка «Універсальна» без зазначення бажаного кредитного ліміту, про що вказує її підпис в анкеті-заяві (а.с. 6 зворот). Банком до позову долучений Витяг із Умов і правил надання банківських послуг, на якому відсутні відмітки про дату його складання та відсутній підпис [PERSON] (а.с. 15-29). Тарифи до позову не долучено. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором від 01.02.2011 № б/н, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , станом на 09.06.2019 загальна заборгованість відповідачки становить 56287,92 грн., з яких: 27985,95 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8208,43 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 16836,97 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 100,00 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2656,57 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.7-13). З копії довідки про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, яка підписана позичальником (а.с.14). З даної довідки, серед іншого вбачається, що за кредитною картою «Кредитка Універсальна» встановлено базову процентну ставку 2,5 % в місяць; пеня дорівнює сумі пені базової відсоткової ставки на місяць поділену на 30 та 1% від заборгованості та не менше 30 грн на місяць та нараховується один раз на місяць при наявності прострочки по кредиту або процентів п`ять та більше днів при виникненні прострочки на суму від 50 грн; штраф складає 500 гривень та 5 % від суми заборгованості. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки на [PERSON] , виданої АТ КБ «Приватбанк» вбачається старт карткового рахунку - 01.02.2011 та цього ж дня зміна кредитного ліміту до 7000 грн; 07.04.2011 кредитний ліміт збільшено до 9000 грн; 17.08.2012 кредитний ліміт збільшено до 12000 грн; 09.02.2016 кредитний ліміт встановлено на суму 12000 грн, 31.01.2017 кредитний ліміт встановлено на суму 17400 грн та 01.01.2019 відбулось зниження кредитного ліміту - 0,00 грн (а.с.57). Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] по кредитному договору б/н від 01.02.2011 видано п`ять карток (№ [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] ), остання з яких строком дії до останнього дня 04.2022 року (а.с. 80, 125). 25.11.2019 на адресу суду надійшла письмова заява свідка Сліпчука П.П. , який є представником АТ КБ "Приватбанк", де зазначено про надання та користування кредитними коштами [PERSON] . Встановлення певної суми кредитного ліміту не є фінансовою операцією, банк у будь-який момент може змінити суму кредитного ліміту. Перевипущення кредитних карток у відсутності відповідача відбулось згідно п.2.2 постанови НБУ від 17.12.2003 «Про затвердження інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валюті», де зазначено, що ідентифікація клієнта не є обов`язковою, якщо клієнт вже має рахунки в цьому банку і був раніше ідентифікований відповідно до вимог законодавства України. Банком долучені до справи Виписки по картковим рахункам на ім`я [PERSON] , з яких вбачається обіг коштів (зняття та погашення кредитних коштів) за період з 01.02.2011 до 01.03.2020 (а.с.81-85, 117-123). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом частини 2 - 4 статті 1056-1 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Крім того, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). За положеннями статей 77, 79-81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Банк, пред`являючи вимоги до відповідачки про погашення кредиту, просить стягнути заборгованість за тілом кредиту, простроченим тілом кредиту, пеню та штрафи, посилаючись на те, що між сторонами укладено кредитний договір на підставі анкети-заяви від 01.02.2011, Тарифів та Витягу з Умов та правил банківських послуг, які розміщені на банківському сайті та як невід`ємні частини цього договору. В анкеті-заяві, яку підписала відповідач, умови кредиування не вказані, наявна лише відмітка про бажання отримати банківську послугу з обслуговування платіжної кратки Кредитка «Універсальна» . При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку. Тарифи до позову взагалі не долучені. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача можуть будь-коли змінюватися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність підпису відповідача на цих Умовах та правилах, надані банком Умови та правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником та якщо позичальник не стверджує, про беззастережне визнання факту ознайомлення із цими Умовами та правилами. Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункт 5.5 цих Умов (у цій справі п. 1.1.7.31 Умов), яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років (у цій справі 50 років), оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, слід зауважити, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права та бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту і Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору між сторонами АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII (в редакції станом на час підписання відповідачем анкети-заяви), в аспекті повідомлення споживача про зміст конкретних Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору, зі складовими якого він взагалі не був ознайомлений. Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. А тому, суд вважає, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви від 01.02.2011 та довідки про умови кредитування. Суд не вбачає підстав для відхилення доказів щодо підписання [PERSON] анкети-заяви та довідки про умови кредитування, а також та отримання [PERSON] кредитної картки, яка у подальшому перевипускалася, зарахування на карту грошових коштів та їх зняття відповідачем. З наданої банком Заяви-анкети від 21.01.2011 та підписаної відповідачкою Довідки про умови кредитування вбачається, між сторонами погоджено відсоткову ставку за вказаним кредитним договором у розмірі 30 % річних. Факт отримання відповідачкою грошових коштів з відкритого на її позивачки рахунку за допомогою кредитних карт, випущених на її ім`я доводиться випискою про рух коштів по рахунку. Вимог про стягнення суми боргу за відсотками банком не пред`явлено, проте із розрахунку боргу та довідки про рух коштів по рахунку вбачається, що банк нараховував проценти за ставкою 30 % річних лише до 29.08.2014 та сума боргу на цю дату за процентами склала 288, 79 грн. У подальшому із 01.09.2014 до 31.01.2015 банк нараховував проценти за ставкою 34,8 %, з 01.04.2015 проценти складали 43,2 річних, з березня 2016 року - 42 % річних ( а.с.12, 13). На підтвердження нарахування відсотків за користування кредитом у відповідному розмірі банк надав копії Наказів ( шаблон № 906), відповідно до яких змінювалася процентна ставка за кредитними картами ( а.с. 86-98). Між тим, таке нарахування відсотків не узгоджується із умовами кредитного договору та суперечить вимогам ст. 1056-1 ЦК України, якою заборонено зміну процентної ставки банком в одноособовому порядку. Крім того, сума боргу за тілом кредиту, яку позивач визначив у розмірі 29985, 95 грн значно перевищує погоджений сторонами ліміт кредитних коштів, що складає 17400 грн. З довідки про рух коштів вбачається, що банк збільшував розмір боргу за кредитом за рахунок боргу за нарахованими процентами та іншими платежами та в подальшому на цю суму боргу знову нараховував проценти у розмірі, який не визначений кредитним договором. Також нарахована банком пеня в розмірі 50 або 100 гривень щомісячно, починаючи з липня 2017 року, не узгоджується із умовами кредитного договору, відповідно до якого пеня дорівнює сумі пені базової відсоткової ставки на місяць поділену на 30 та 1% від заборгованості та не менше 30 грн на місяць та нараховується один раз на місяць при наявності прострочки по кредиту або процентів п`ять та більше днів при виникненні прострочки на суму від 50 грн. Щодо боргу за простроченим тілом кредиту, яка відповідно до розрахунку боргу складає 23987,9 грн, суд зазначає, що банком не надано доказів, що умовами договору передбачене таке поняття «прострочене тіло кредиту» та були визначені підстави для відповідальності у вигляді нарахування та стягнення простроченого тіла кредиту. Як пояснив представник позивача у суму простроченого тіла кредиту включено проценти та інші платежі. Із довідки про рух коштів по рахунку [PERSON] ( а.с. 117-123) також вбачається, що за увесь період кредитування, за підрахунками суду [PERSON] було внесено орієнтовно 100000 грн, тоді як отримано за весь період коштів у розмірі орієнтовно 80000 грн. Таким чином, [PERSON] погасила борг за отриманим кредитом та відсотками, нарахованими банком до 29.08.2014, за ставкою 30 % річних, що було визначено умовами договору. Оскільки розрахунок заборгованості суперечить умовам кредитного договору та не може бути покладений в основу рішення, а сума отриманого кредиту та правомірно нарахованих відсотків повернута [PERSON] , а інші складові боргу не грунтуються на умовах погодженого сторонами договору, - відсутні підстави стверджувати про наявність боргу [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк» за договором від 01.02.2011. А тому, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв`язку із їх безпідставністю. Аналізу іншим доводам сторін суд не наводить, як таким, що не впливають на висновки суду. Суд також не аналізує заяву представника відповідачки про застосування позовної давності, оскільки у позові відмовлено за безпідставністю вимог. Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати, які поніс позивач, не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: dismissed