Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом, в обґрунтування своїх позовних вимог, з урахуванням уточнення, посилаються на те, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS], розташованої на третьому поверсі будинку. Відповідачі проживають в квартирі [NUMBER] у даному будинку, що розташовано над їх квартирою, власником цієї квартири є [PERSON] Відповідачі без дозволу виконкому Бабушкінської районної ради м.Дніпропетровська та інших необхідних установ здійснили самовільне перепланування квартири [NUMBER] та переобладнання сантехнічного обладнання в квартирі, а саме: заклали двері з коридору на кухню, а із спальні прорубили двері до кухні, змінили місцезнаходження санітарного обладнання - перемістили унітаз в коридор з боку спальні і кухні на 3,0м. від каналізаційного стояку, замість допустимого 0,5м. Ванну встановили на колишнє місце унітазу, тобто на косу хрестовину та тройник, біля чого встановили також умивальник. Всю водяно-каналізаційну систему вони провели в горизонтальній площині з застосуванням прямої хрестовини й замурували в залізобетонній плиті перекриття між їхньою та своєю квартирою, обклавши все кахелем. Все було обладнано на площі 2,4 кв.м. замість нормативу 4,7 кв.м., порушивши санітарні норми. Ванна кімната була відповідачами переобладнана в кладову. В наслідок переобладнання туалет в квартирі відповідачів був продовжений на 1,2 кв.м., тоді як санвузли повинні розташовуватися суворо на санвузлами сусідів по поверхам. Позивачі посилаються на те, що самовільна реконструкція квартири була здійснена відповідачами з порушенням вимог "Інструкції про порядок технічної інвентаризації об"єктів нерухомості", Цивільного кодексу України, Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, в порушення санітарно-гігієнічних норм та правил. Вказане перепланування мало для них негативні наслідки та порушила їх права, оскільки після його здійснення в належній їм квартирі в 2000 р. на стелі виникли тріщини, дірки (в туалетній кімнаті), у зв'язку з чим вони вимушені були робити ремонт. Починаючи з грудня 2002 року водно-каналізаційна система в квартирі відповідачок вийшла з ладу, волога із замурованих в перекритті труб почала проникати в їх квартиру та відповідно заливати їх. Залиття фекальними водами були неодноразовими та систематичними та продовжувались до 17.03.2006 р. Весь цей час вода постійно проникала з вище розташованої квартири [NUMBER] на стелю і стіни приміщень їх квартири. В наслідок залиття було пошкоджено в ванній кімнаті - стеля 4кв.м., в туалеті - стеля 2,4кв.м., стіни 2кв.м., для усунення чого необхідно робити ремонт. Позивачі посилаються на те, що таким чином, при здійсненні переобладнання відповідачами були порушені умови недопустимості самочинного перепланування та переобладнання квартири, руйнування конструкції та перестановки технічного обладнання за межі передбачених для цієї мети кімнат, здійснили самовільне переніс унітаза в коридор без проекту та технічного висновку, влаштувавши додаткову (позапроектну) каналізаційну трубу довжиною близько 3 метрів в плиту перекриття в горизонтальній площині, що привело до неналежного функціювання водоканалізаційної системи в квартирі [NUMBER] та залиття їх квартири і як наслідок заподіяння матеріальної та моральної шкоди. На їх прохання привести в порядок каналізаційну систему відповідачі відповідали відмовою. Те, що залиття їх квартири відбувається з причини проведення відповідачами реконструкції в квартирі [NUMBER] підтверджується листами КЖЕП-1, КЖРЕВП, Міськжилуправління, Актами та висновками відповідних установ, в зв"язку з чим вони звернулися до суду із позовом для поновлення своїх прав. Позивачі зазначають, що відповідно до рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19.07.2011 року їм було відшкодовано відповідачами моральна шкода в сумі 2500,00 грн., витрати на оплату судового збору у сумі 102,00 грн., оплата послуг спеціаліста по оцінці поновлювального ремонту - 50,00 грн.,оплата послуг ДНІІСЕ за проведення експертизи в сумі 1126,08 грн., оплата за надання юридичної допомоги адвокатами в сумі 2320 грн., оплата за ремонтно-відновлювальні роботи санвузлів 474,70 грн., оплата за вироблення ксерокопій документів та відправлення рекомендованої кореспонденції 98 грн. 80 коп., а всього відшкодовано 6671 грн. 58 коп. Позивачі також зазначають, що вони під час судового розгляду справи позбулися здоров"я та зору, понесли додаткові витрати на лікування за останні два року, що становить 13 302,00 грн. Крім того, вони понесли додаткові витрати: на сплату судового збору по перегляду рішення з комісійними банку в сумі 116,20 грн., за надання копії з електронного носія з комісійними банку в сумі 16,50 грн., за комісійну судову експертизу з комісійними банку - 2366,60 грн., за надання правової допомоги адвокатом за консультацію - 408,00 грн., за надання правової допомоги за представництво в суді 3000,00 грн., на оплату відновлювального ремонту санвузлів згідно кошторису ДНІСЕ - 2775,60 грн., за зняття ксерокопій з документів - 56,50 грн. З урахуванням вже сплачених є невідшкодованими матеріальні витрати у загальному розмірі 2360,90 грн., понесені судові витрати у розмірі 5963,80 грн. Також позивачі посилаються на те, що діями відповідачів їм заподіяна моральна шкода. Вони тривалий час в результаті неправомірних дій відповідачів змушені вирішувати проблеми залиття їх квартири тільки в судовому порядку, оскільки відповідачі уникають від добровільного вирішення спору. заподіяна їм моральна шкода полягає в порушенні їх права власності в наслідок, зокрема, пошкодження їх квартири залиттям. Вони є хворими людьми похилого віку, після залиття їх квартири вони зазнали страждання, відчули переживання з приводу того, що відповідачі не бажають добровільно відшкодувати заподіяну їм шкоду або ж провести ремонтно-відновлювальні роботи. Залиття в квартири санвузлів створило дня них дискомфорт та вони відчули нервове напруження, оскільки вони постійно відчувають в квартирі сирість, вологу та запах плісняви. Пошкоджена з вини відповідачів квартира є єдиним їх житлом і вони не можуть вільно користуватися нею, відчуваючи та спосперігаючи за тим, які були санвузли в квартирі до затоплення та після, як змінився інтер"єр, оскільки є в наявності сліди від затоплення, в санвузлах на стелі та стінах відшаровуються шпалери, від грибкової плісняви погіршується стан їх здоров"я, що порушує їх спокій, погіршує їх настрій, що приводить до психічного розладу та нервових переживань, оскільки їх стан здоров"я, похилий вік не дозволяють їм зробити новий ремонт та переобладнання. Позивачі з урахуванням уточнення просять стягнути з відповідачів солідарно на їх користь суму відновлення санвузлів - 2360,90 грн., стягнути з відповідачів на користь позивача [PERSON] на відшкодування моральної шкоди суму 8750 грн., стягнути з відповідачів на користь позивача [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 8750 грн.; стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивачів на повернення судових витрат 5963,80 грн., які складаються з: сплаченого судового збору у розмірі 116,20 грн., витрат за зняття копії з електронного носія з комісійними банку - 16,50 грн., витрат за проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи з комісійними банку у сумі 2366,60 грн., за надання правової допомоги адвоката з комісійними банку - 408,00 грн., за надання правової допомоги за представництво в сумі - 3000,00 грн., за зняття ксерокопій з документів - 56,50 грн. Також позивачі просять зобов"язати відповідачів протягом двох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили відновини у первісний стан та місцезнаходження сантехнічного обладнання (ванну, унітаз) та мережу водо-каналізаційних труб на момент придбання квартири [ADDRESS] згідно поверхового плану на дату проведення інвентаризації КП "МБТІ" м.Дніпропетровська 21.06.1999 року у відповідності з ДБН В 2.2-15-2005 (СНИП 2.04.01.85), який відповідає технічному проекту будіництва будинку [ADDRESS]; зобов"язати відповідачів в квартирі [ADDRESS] на підставі нормативних вимог ДБН В 2.2-15-2-005, СНИП 2.04.01.85 п.п. 5.13, 9.8. розділу "Водопостачання та каналізації", п.п. 17.2, 17.4, 17.6, 17.9 розділу "Мережі внутрішньої каналізації", провести монтажні, будівельні, сантехнічні роботи в санвузлах (туалеті, ванній) та коридорі, з обов"язковим узгодженням з санітарно-епідеміологічною службою, а саме: демонтаж позапроектних додаткових розводок, прокладених у плиті і на плиті залізобетонного перекриття та демонтаж кахельних плит на додаткових водоканалізаційних розводках; відновити пошкоджену гідроізоляцію; бетонування (цементування) пошкодженої залізобетонної плити перекриття, яка є несучою конструкцією; виконати конструкцію зливу з унітазу згідно нормативного уклону у відповідності з нормативними вимогами СНІП 2.04.01.85 з доступом до розводок внутрішньої водоканалізаційної мережі; контроль за виконанням рішення суду відповідачами покласти на КП "Жилсервіс-2" ДМР. В судовому засіданні позивачі з представником, посилаючись на обставини, викладені в позові з урахуванням уточнення, підтримали, просили їх задовольнити. Прокурор в судовому засіданні вважав позовні вимоги позивачів обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В судовому засіданні відповідач [PERSON], яка є також представником [PERSON] позовні вимоги не визнала. В подальшому відповідачі в судове засідання повторно не з"явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки не повідомили, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності. Представник КП "Жилсервіс-2" в судовому засіданні вважав позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, крім вимог про здійснення контролю за діями відповідачів. Вислухавши осіб, які з"явилися, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають частковому задоволенню, зважаючи на наступне. Відповідно до ст.383 ЦК України власник на свій розсуд може здійснювати ремонт і зміни в квартирі за умови, якщо ці зміни не приведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку, при наявності дозволу про перепланування та переобладнання. В п.1.4.1 «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Держкомітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року за №7Б, зазначено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється виконувати після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів, відповідно до законодавства. В п.1.4.4 цих «Правил…» вказано, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Відповідно до ч.2, 3 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать Закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч.4 - власність зобов"язує. Відповідно до ч.5 цієї статті власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно до положень ст.322 ЦК України власник зобов"язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено в судовому засіданні позивачі на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.01.1994 року є власниками двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 53,80 кв.м., яка розташована на третьому поверсі будинку, в якій вони постійно проживають. Квартира [NUMBER], розташована у цьому ж будинку поверхом вище, належить [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 14.09.2010 року, укладеного з матір"ю [PERSON] Попереднім власником квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.06.2001 року була [PERSON], яка до даного часу проживає в цій квартирі. Вказаний будинок №24, 1958 року побудови, є 4-поверховим. В 2003 році будинок був переданий на баланс КЖРЕВП виконавчого комітету Бабушкінської районної ради від ВАТ "Дніпрошина", на теперішній час він перебуває на балансі КП "Жилсервіс-2" ДМР. В квартирі [ADDRESS] в 1999 році [PERSON], яка проживала в цій квартирі, без отримання у встановленому законом порядку дозволу виконкому Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради та інших компетентних установ було здійснено самовільне перепланування і її переобладнання, внаслідок чого змінився план квартири та розташування сантехнічного обладнання, що вбачається із схематичних планів квартири, наданих КЖЕП-1 та технічного паспорту на квартиру, виготовленого КП «Дніпропетровське МБТІ» 13.08.2010 року. Встановлено, що в квартирі [NUMBER] було здійснено самовільне перенесення унітаза в коридор без проекту та технічного висновку, влаштована додаткова (позапроектна) каналізаційна труба довжиною близько 3 метрів в плиту перекриття в горизонтальній площині, що привело до неналежного функціювання водоканалізаційної системи в квартирі [NUMBER] та подальшого неодноразового залиття квартири позивачів. Відповідно до листа виконавчого комітету Бабушкінської районної ради від 10.02.2006 року в період з 1999 по 2005 року рішення щодо перепланування у квартирі [ADDRESS] не приймалося. Після здійснення вказаних робіт в квартирі позивачів з 2000 року на стелі виникли тріщини, діри, у зв'язку з чим позивачі вимушені були здійснювати ремонтні роботи для їх усунення. Починаючи з грудня 2002 року водно-каналізаційна система в квартирі відповідачок вийшла з ладу, волога з замурованих в перекритті труб почала проникати в квартиру [NUMBER], де живуть позивачі, заливаючи та зволожуючи стелю, стіни. Зазначені залиття були неодноразовими й стали систематичними і продовжувались до 17 березня 2006 року. Весь цей час вода постійно проникала з квартири [NUMBER] на стелю і стіни квартири [NUMBER], що підтверджується Актом від 18.04.2005р., складеним комісією КЖЕП-1. Вказане також підтверджується матеріалами справи, зокрема листом КЖРЕВП виконавчого комітету Бабушкінської районної ради від 25.01.2006 року № к-24, в якому зазначено, що при неодноразовому обстеженні встановлено, що при здійснені ремонтних робіт в квартирі [NUMBER] були закладені всі комунікації, затікання відбувається на стику каналізаційних труб, тічь в квартирі [NUMBER] спостерігається зі стелі навколо каналізаційного стояка, вбачається грибок по стелям та стінам у ванній та туалетній кімнатах, вологість навколо газової труби та труби ХВС; листом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 26.04.2006 року, 06.02.2006 року № 94/8, в яких зазначено, що реконструкція квартири [NUMBER] проводилася самовільно, що є порушенням у сфері містобудування; ДАБК міської ради дозволів на виконання будівельних робіт з переносу унітазу, мийки, ванної у глибину коридору квартири [ADDRESS] не видавалося. В наслідок залиття в квартирі позивачів було пошкоджено: в ванній кімнаті - стеля 4кв.м., в туалеті - стеля 2,4кв.м., стіни 2кв.м., для відновлювального ремонту яких необхідно також було здійснення ґрунтовки та побілки приміщень, вказане підтверджується матеріалами справи, зокрема Актом ЖРЕУ №2 від 14.03.2003 року, Актом КЖЕП №1 від 18.04.2005 року. Таким чином, залиття квартири позивачів продовжувалось на протязі 4-х років, у зв'язку з чим позивачі неодноразово здійснювали ремонт та відповідно несли матеріальні збитки. Судом встановлено, що впродовж з 1999 року позивачі неодноразово зверталися із відповідними заявами на дії відповідачів до Бабушкінського РВ УМВС України в Дніпропетровській області, в яких просили прийняти заходи стосовно самовільного переобладнання у квартири [NUMBER]. З 2002 року по 2006 року позивачі неодноразово звертались до КЖЕП-1, КЖРЕВП Бабушкінського району м.Дніпропетровська з метою з'ясування причин залиття їх квартири та їх усунення. Відповідачі не надавали доступ до своєї квартири для обстеження сантехнічного обладнання та системи, що підтверджується Актами комісії КЖЕП-1. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.3 цієї статті власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.2 цієї статі - збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч.3 цієї статі збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договоромабо законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Зважаючи за вказане, за захистом своїх прав [PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних та моральних збитків. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27.02.2006 року вказані позовні вимоги були задоволені частково, стягнуто з [PERSON] на користь позивачки моральні збитки у розмірі 2000 грн., сплачене державне мито в сумі 08 грн. 50 коп., а всього 2008 грн. 50 коп. Рішенням колегії суддів судової палити з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.05.2006 року вказане рішення районного суду м.Дніпропетровська було скасоване з направленням справи на новий розгляд. Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 09.06.2010 року, ухваленим у даній цивільній справі за позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди , було стягнуто з [PERSON] на користь позивачів на відшкодування матеріальної шкоди 474 грн. 70 коп., моральної шкоди - 4000 грн., на повернення судових витрат - 3696 грн. 88 коп., а всього 8171 грн. 58 коп.; зобов"язана [PERSON] протягом двох місяців з дня набрання рішення законної сили відновити у первісний стан та місцезнаходження сантехнічне обладнання (унітаз, ванну) та мережу, відповідно до нормативів ДБН В.2.2.-15-2005, у квартирі [ADDRESS]. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19.01.2011 року за заявою [PERSON] вказане заочне рішення було скасоване. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19.07.2011 року, ухваленим у даній цивільній справі за позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди, було стягнуто з [PERSON] на користь позивачів на відшкодування матеріальної шкоди 474 грн. 70 коп., моральної шкоди - 2500 грн., на повернення судових витрат - 3696 грн. 88 коп., а всього 6671 грн. 58 коп.; зобов"язана [PERSON] протягом двох місяців з дня набрання рішення законної сили відновити у первісний стан та місцезнаходження сантехнічне обладнання (унітаз, ванну) та мережу, відповідно до нормативів ДБН В.2.2.-15-2005, у квартирі [ADDRESS]. Вказане рішення суду вступило в законну силу і на його виконання [PERSON] станом на 14.11.2011 року було сплачено позивачам матеріальну шкоду у загальному розмірі 6671 грн. 58 коп., а саме: на відшкодування матеріальної шкоди 474 грн. 70 коп., моральної шкоди - 2500 грн., на повернення судових витрат - 3696 грн. 88 коп., що підтверджено листами Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції від 14.11.2011 року та від 08.11.2011 року Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська вказане рішення було скасовано за заявою [PERSON] про його перегляд за нововиявленими обставинами. В ході розгляду даної справи по суті судом встановлено, що порушення прав позивачів відбувається і до теперішнього часу, сантехнічне обладнання (унітаз, ванну) та мережу, відповідно до нормативів ДБН В.2.2.-15-2005, у квартирі [ADDRESS] до теперішнього часу не відновлено, квартира позивачів до теперішнього часу перебуває у занедбаному стані в зв"язку із її залиттям квартирою [NUMBER], ремонт в ній не здійснений. В судовому засіданні 20.06.2013 року при розгляді даної справи судом за клопотанням позивачів було призначено проведення у даній справі комісійної судової будівельно-технічної експертизи, проти чого не заперечувала [PERSON] Згідно висновку №1741-13 комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 30.04.2013 року, проведеної Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз, при візуальному обстеженні квартири [ADDRESS] були встановлені пошкодження в наступних приміщеннях: ванна кімната - стеля побілена вапняним розчином, спостерігаються волосяні тріщина; на стінах у куті спостерігається відшарування шпалер від основи стін та жовто-бурі розводи; у вбиральні на стелі спостерігається відшарування шпалер від основи стелі, жовто-бурі розводи, пліснява, спостерігається відкрита арматура по залізобетонному перекриттю, яка пошкоджена іржею, спостерігаються два отвори (дірки) в районі відвідної каналізаційної труби, з яких просипається цементно-піщана сумішок і штукатурка, на стінах вбачається відшарування шпалер від основи стін, руді потьоки по шпалерам, жовто-бурі розводи; у коридорі на стелі виявлена тріщина розкриттям 2-3 мм по всій довжині кладової шафи направленням від кухні до житлової кімнати. Як зазначено у даному висновку, в квартирі [NUMBER] даного будинку, де власником є [PERSON], виконано перепланування шляхом подовження вбиральні за рахунок площі коридору і переобладнано в суміщений санвузол, загальною площею 2,4 кв.м., в якому виконано: на місці унітазу встановлена душова кабіна, умивальник встановлений біля стінової перегородки суміжною з приміщенням кухні; унітаз перенесений в колишній коридор і встановлений з боку житлової кімнати. Розводка водопостачання прихована, виконана в стіні під кахлем, розводка каналізації прихована, виконана в підлозі під кахлем в приміщенні колишнього туалету і частково в приміщенні коридору. Приміщення ванної кімнати переобладнано в приміщення кладової шляхом демонтажу сантехнічного обладнання. Відповідно до Висновку №1741-13 комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 30.04.2013 року, суміщений санвузол в квартирі [ADDRESS], не відповідає нормативам діючих ДБН, зокрема ДБН В.2.2-15-2005; мережа внутрішнього водопроводу по приміщенню №4 (санвузол) у цій квартирі не відповідає вимогам ДБН, які діяли на час його переобладнання і перепланування; каналізаційна мережа по приміщенню 4 в квартирі [NUMBER] не відповідає вимогам ДБН, які діяли на час переобладнання і перепланування цього приміщення. Будь-яких доказів в спростування даного висновку відповідачами суду не надано. Даним висновком, на час проведення дослідження встановити причину залиття квартири [ADDRESS] в період 2002-2006 року неможливо в зв"язку з давністю залиття і відсутністю будь-яких схем та проектної документації по улаштуванню нових мереж водопостачання та каналізації в квартирі [NUMBER] у вказаному будинку. Разом з цим, залиття квартири [NUMBER], де власниками є позивачі, власником квартири [NUMBER], а саме з причини проведення відповідачами реконструкції в квартирі [NUMBER] підтверджується наступними вищевказаними у даному рішенні доказами - Актом від 18.04.2005 року (т.1, арк.15), Актом від 18.04.2005 року (т.1 арк.23), Актом від 19.01.2006 року (т.1 арк.176), листом начальника КЖРЕВП від 25.01.2006 року. Крім того, те, що залиття квартири [NUMBER] відбулося через вину власника квартири [NUMBER] не спростувала в судовому засіданні [PERSON], яка є також представником [PERSON], яка станом на 14.11.2011 року сплатила позивачам присуджену за вказаним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська матеріальну шкоду у загальному розмірі 6671 грн. 58 коп., чим підтвердила вину у її завданні позивачам. Крім того, даним Висновком експертизи встановлено, що розводка мережі внутрішнього водопроводу і каналізації по приміщенню №4 в квартирі [ADDRESS] не відповідає вимогам ДБН, які діяли на час переобладнання і перепланування цього приміщення у даній квартирі. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт для ремонту квартири позивачів [NUMBER] після її залиття складає 2775,60 грн. Як вже зазначено вище, на виконання рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19.07.2011 року, [PERSON] на відшкодування шкоди позивача було виплачено - матеріальна шкода в сумі 474 грн. 70 коп., моральна шкода в сумі 2500 грн., на повернення судових витрат - 3696 грн. 88 коп., а всього 6671 грн. 58 коп. Тому з відповідача [PERSON], як власника квартири [ADDRESS] підлягає стягненню грошові кошти в рахунок відшкодування ремонтно-відновлювальних робіт для ремонту квартири позивачів [NUMBER] після її залиття в сумі 2360,90 грн. (2775,60 грн. - 474,70 грн.), вимоги позивачів про стягнення зазначених коштів з [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки вона не є власником квартири [NUMBER]. Суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивачів про стягнення з відповідачів солідарно на їх користь грошових коштів на повернення понесених ними судових витрат 5963,80 грн., що підтверджено документально, які складаються з: сплаченого судового збору у розмірі 116,20 грн., витрат за зняття копії з електронного носія з комісійними банку - 16,50 грн., витрат за проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи з комісійними банку у сумі 2366,60 грн., за надання правової допомоги адвоката з комісійними банку - 408,00 грн., за надання правової допомоги за представництво в сумі - 3000,00 грн., за зняття ксерокопій з документів - 56,50 грн. Будь-яких доказів в спростування зазначених вимог відповідачами суду не надано. Приймаючи рішення про солідарне стягнення зазначених грошових коштів з відповідачів, суд враховує те, що на час переобладнання сантехніки та залиття квартири позивачів [PERSON] на підставі свідоцтва про спадщину від 01.06.2001 року була власником квартири [NUMBER], а [PERSON] як власник цієї квартири на підставі договору дарування від 14.09.2010 року, укладеного з матір"ю [PERSON], стала власником цієї квартири та на неї законом покладений обвоя"язок по належному утриманню квартири. Вказане відповідає положенням ст.ст.22, 79, 88 ЦПК України. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до ч.1 ст. 23 ЦК України шкоди особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п.3 ч.2 цієї статі моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно до ч.3, 4 цієї статі моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Суд вважає, що діями відповідачів, позивачам дійсно заподіяна і моральна шкода, дію якою вони відчувають впродовж тривалого часу і до теперішнього дня. Залиття їх квартири створює позивачам дискомфорт, на поновлення порушеного права вони вимушені витрачати свій час та енергію, від чого змінюється звичний спосіб життя. Відповідачі уникають від добровільного вирішення спору з позивачами. Позивачі є хворими людьми похилого віку, після залиття їх квартири вони зазнали страждань, які тривають і до цього часу, відчули переживання з приводу того, що відповідачі не бажають добровільно відшкодувати заподіяну їм шкоду або ж провести ремонтно-відновлювальні роботи. Залиття в квартири санвузлів створило дня них дискомфорт та вони відчули нервове напруження, оскільки вони постійно відчувають в квартирі сирість, вологу та запах плісняви. Пошкоджена з вини відповідачів квартира є їх єдиним житлом і вони не можуть вільно користуватися нею, страждаючи від виду наслідків її залиття, від грибкової плісняви погіршується стан їх здоров"я, що порушує їх спокій, погіршується їх настрій, що приводить до психічного розладу та нервових переживань, оскільки їх стан здоров"я, похилий вік не дозволяють їм зробити новий ремонт та переобладнання в своїй квартирі. Зважаючи на вказане, суд вважає, що з відповідача [PERSON], як власника квартири [NUMBER] на період переобладнання в ній сантехніки та яка проживала в ній на час переобладнання, та залиття квартири, яка живе в цій квартирі та знає про те, що права позивачів і на теперішній час не поновленні та продовжуються порушення їх прав, на користь позивачів підлягає стягненню моральна шкода у сумі 4000,00 грн. Також моральна шкода у сумі 2000,00 грн. підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивачів, як з власника квартири [NUMBER], якій відомо про судовий розгляд та порушення прав позивачів залиттям їх квартири, Будь-яких належних та допустимих доказів в спростування цих вимог відповідачам суду не надано. Позовні вимоги позивачів про стягнення решти вимог про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Також, для поновлення прав позивачів, зважаючи на встановлені судом обставини, суд вважає такими, що підлягають задоволенню частково позовні вимоги позивачів про зобов"язання виконати певні дії по приведенню сантехнічного обладнання та мережі водо-каналізаційних труб у належний стан, оскільки вважає, що такий обов"язок повинен бути покладений на [PERSON] як на власника квартири [NUMBER], а не на [PERSON], яка її власником не є. Таким чином, з урахуванням ст.217 ЦПК України, суд вважає необхідним зобов"язати [PERSON] протягом двох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили відновити у первісний стан та місцезнаходження сантехнічного обладнання (ванну, унітаз) та мережу водо-каналізаційних труб на момент придбання квартири [ADDRESS] згідно поверхового плану на дату проведення інвентаризації КП "МБТІ" м.Дніпропетровська 21.06.1999 року у відповідності з ДБН В 2.2-15-2005 (СНИП 2.04.01.85), який відповідає технічному проекту будіництва будинку [ADDRESS]; в квартирі [ADDRESS] на підставі нормативних вимог ДБН В 2.2-15-2-2005, СНИП 2.04.01.85 п.п. 5.13, 9.8. розділу "Водопостачання та каналізації", п.п. 17.2, 17.4, 17.6, 17.9 розділу "Мережі внутрішньої каналізації", провести монтажні, будівельні, сантехнічні роботи в санвузлах (туалеті, ванній) та коридорі, з обов"язковим узгодженням з санітарно-епідеміологічною службою, а саме: демонтаж позапроектних додаткових розводок, прокладених у плиті і на плиті залізобетонного перекриття та демонтаж кахельних плит на додаткових водоканалізаційних розводках; відновити пошкоджену гідроізоляції; бетонування (цементування) пошкодженої залізобетонної плити перекриття, яка є несучою конструкцією; виконати конструкцію зливу з унітазу згідно нормативного уклону у відповідності з нормативними вимогами СНІП 2.04.01.85 з доступом до розводок внутрішньої водоканалізаційної мережі; контроль за виконанням рішення суду відповідачами покласти на КП "Жилсервіс-2". Будь-яких доказів в спростування вказаних вимог позивачів відповідачами не надано. Суд вважає, що позовні вимоги позивачів про покладення контролю за виконанням рішення суду на КП "Жилсервіс-2" задоволенню не підлягають, оскільки ними не надано доказів цим вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: partial