Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів. В березні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила здійснити поділ спільного майна подружжя та виділити у власність позивачу 3\\4 частини квартири [ADDRESS], 3\\4 частину мотоцикла "ЯМАХА" , 3\\4 частини автомобіля "РЕНО КЕНГО", 2007 року випуску , д\\єн ВЕ 2380 ВВ; по 1\\4 частині вказаного майна виділити у власність відповідачеві. Стягнути зі [PERSON] на її користь судовий збір у розмірі 1133 грн та послуги адвоката у розмірі 5000 грн. В обгрунтування позову посилається на те, що в період шлюбу і до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства у березня 2014 року вони набули спірне майно - квартиру [ADDRESS] , при цьому грошовий внесок за вказану квартиру у розмірі 50% вартості за попереднім договром було сплачено її батьками , а саме [PERSON] Також в 2013 році за спільні кошти було придбані мотоцикл "Ямаха" за 6300 доларів США та автомобіль "Рено Кенго" за 4500 доларів США. Протягом сімейного життя відповідач неодноразово вчиняв дії, які шкодили інтересам сім'ї, а саме сплачував штрафи за вчинення адміністративних правовпорушень та внаслідок ДТП , яка сталася саме з його вини, не тільки пошкодив спільний автомобіль Пежо -Партнер, д\\н ВЕ 9501 АХ, який не підлягав відновленню, але і з спільного бюджету сплачував потерпілій особі [PERSON] значну матеріальну шкоду. Вважаючи наведені обставини істотними, просила відступити від рівності часток подружжя та задовольнити позовні вимоги. [PERSON]М, звернувся до [PERSON] з зустрічним позовом, в якому просив поділити спільне сумісне майно подружжя, а саме квартиру [ADDRESS], та незавершений будівництвом гараж № 64 на території ОК "Автогаражний кооператив "Ветеран-33" за адресою м.миколаїв, вул.Леваневців, 25, визнавши за ним право власності на 1\\2 частину зазначеного нерхомого майна. Визначити порядок користування спільним майном, виділивши у користування [PERSON].М. квартиру в цілому, а [PERSON] виділити у користування незавершений будівництвом гараж. В обгрунтування позову посилався на те, за позовм членів сім'ї забудовника , які спільно будували обєкт нерухомого майна, суд має право здійснити поділ обєкта незавершеного будівництва, якщо враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини , що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазнчаеними особами. Відповідно до положень ст. 69,70 СК України, при поділі майна подружжя , що є обєктом права спільної сумісної власності, чатки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не втсновлено лдомовленістю між ними, проте доказів того немає. Також зазначаає, що сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, отже спільне користування вказаним майном неможливо. На теперішній час гараж перебуває у фактичному користуванні [PERSON], а спірна квартира має лише одну кімнату, площею 12 кв.м., загальною площа квартири 21,2 кв.м., і перебуває у постійному користувнні [PERSON],, тоді як відповідачка маєж інше постійне місце проживання. За такого просив визначити порядок користування спільним майном саме у заявлений спосіб. 03 травня 2018 року судом прийнято відмову позивача від позовних вимог в частині поділу автомобіля "Рено Кенго", 2007 року випуску, д\\н ВЕ 2380 ВВ. В судовому засіданні 03.05.2018 року представники сторін повідомили суд про те, що не дійшли мирової угоди. В останнє судове засідання 16.07. 2018 року представник позивачки [PERSON]І, та представник відповідача за первісним та позивача за зустрічним позовом [PERSON] надали суду заяви з проханням слухати справу у їх відстуність просили задовольнити заявлені вимоги первісно та зустрісного позову - відповідно. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою від 17 березня 2017 року у справі відкрито провадження та призначено її до судового розгляду. Ухвалою суду від 17 березня 2017 року вжито заходів забезпечення позову за клопотанням позивача та накладено обтяження у вигляді арешту на квартиру [ADDRESS]. Ухвалою від 31 жовтня 2017 року прийняито зустрічний позов [PERSON] та обєднано його в одне провадження з первісним позовом , в звязку з чим судовий розгляд відкладено до 06 лютого 2018 року. 06.02.2018 року за клопотанням сторін судом надано строк для врегулювання спору мирним шляхом, в в звязку з чим судовий розгляд відкладено до 15 лютого 2018 року. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Як слідує з Свідоцтва про шлюб , [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] 05 червня 2010 року , від шлюбу мають сина [PERSON], 24.10.2013 року , та сина [PERSON], 25.11.2010 року. В січні 2017 року позивачка звернулася до Ленінського районного суду м.Миколаєва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Рішенням суду від 24.03.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно копії Попереднього договору від 12 лютого 2014 року , укладеного між [PERSON] , як покупцем, та [PERSON], як продавцем, покупець передав продавцю 1000 доларів США в якості завдатку і до 01 березня 2014 року сторони зобовяхалися укласти договір-купівлі продажу квартири [ADDRESS] за 16 000 доларів США. Згідно Договору купівлі-продажу від 15 березня 2014 року [PERSON] придбав у [PERSON] у власність однокімнатну квартиру [ADDRESS] за 113 300 гривень , про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15.03.2014 року , власником є [PERSON] Згідно висновку про вартість майна ТОВ "Антан-Юг" станом на 19.10.2017 року , вартість обєкта- вказаною квартири складає 119 979 грн. Згідно Довіреності від 26.06.2012 року [PERSON] уповноважив [PERSON], [PERSON], [PERSON] представляти його інтереси в усіх органах , пов'язані з експлуатацією, управлінням, технічним обслуговуванням та розпорядженням (продажем, міною, позичкою) належного йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ САК 845283, танспортного засобу [PERSON], 2007 року випуску , р\\н ВЕ 2380 ВВ. Довіреність видана строком на три роки та дійсна до 26.06.2015 року. Копіями розписок, наявникх в матеріалах цивільної справи та оригінали яких оглянуті судом, підтверджкється, що [PERSON],М передавав [PERSON] кошти в сумі 7340 грн (02.11.2011 р.), 32 000 грн ( 06.09.2011 р.) та 1000 доларів США ( 13.10.2011 року) за рахунок оплати збитків, завданих в результаті ДТП, що сталося 16 серпня 2011 року. Згідно технічного паспорту на гараж № 64 АГК обслуговуючий кооператив "Ветеран-33" в м.Миколаєві станом на 06.02.2014 року , користувачем зазначено [PERSON] , гараж має загальну площу 21,8 кв.м. 23.11 2013 року голові прапвління АГК [PERSON]М, надано заяву про те, що в звязку з набуттям гаражу № 64 просить прийняти її в члени АГК "Ветеран-33". Згідно висновку про вартість майна ТОВ "Антан-Юг" станом на 19.10.2017 року , вартість обєкта- гаражу № 64, будівля 1976\~року побудови,\~фізичний знос\~32%, вартістю 79 390 грн. 4. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав. Позивач [PERSON] не надав до суду жодних доказів про те, що він у встановленому законом порядку звертався до компетентного органу з питань прийняття гаражу до експлуатації, та в матеріалах відсутня відмова компетентного органу з цього приводу. До того ж , позивачем за заустрічним позовом також не враховано, що суд, здійснюючи правосуддя, не може перебиратина себе повноваження органу, до компетенції якого віднесено прийняття відповідного рішення та складення відповідного документ Так, до матеріалів справи не додано жодних доказів того , що спірний гараж № 64 , по -перше, є об'єктом незавершеного будівництва ( адже і у висновку про його оцінку зазначнегнол, що він хведений у 1976 році) , по-друге, збудований за час шлюбу за спільні кошти подружжя ( адже у справі містится заява позивачки за первісим позв пр його набуття в 2013 році ) , чи взагалі будівництво його закінчено й чи він фактично експлуатується за своїм функціональним призначенням, але не приймається до експлуатації і право власності на нього не оформлюється з вини сторін по справі та позивач за зустрічним позовом позбавлений можливості здійснити вказані дії, що перешкоджає їй реалізувати своє право на поділ набутого за час шлюбу зазначеного майна. За такого, суд доходить висновку про відмову у задоволенні вимог про поділ гаражу № 64, як обєкту незавершеного будівництва, оскільки позивачем за зустрічним позовом взагалі недоведено, ні зведення його за спільні кошти в період шлюбу, ні взагалі належність відповдіачці на праві власності спірного гаражу. Також задоволенню не підлягаютьт вимоги первісного позову про поділ спільного майна подружжя щодо мотоциклу Ямаха, оскільки позивпачкою за первісним позов мавзагалі не надано жодного доказу придбання цього майна [PERSON] та наявність його на час вирішення справи. Що стосується вимог позові про поділ квартири [ADDRESS] , то суд погоджується з твердженням сторін по справі, що спірна кварира придбана і період перебування [PERSON]М, та [PERSON]М, в зареєстрованому шлюбі, отже є спільним сумісним майном подружжя. Право спільної сумісної власності стьорін по справі на спірну квартиру, в тому числі і право кожного з подружжя на 1\\2 її частку, виникло15 березня 2014 року. Щодо вимог позивачки про визнання за нею права власності на 3\\4 частки спірної квартири, то суд вважає такі вимоги такими, що не є обгрунтованими з огляду на їх недоведеність. Так, позтивачкою не навдено достеменних доказів наявності обставин, передбачених ч.2,3 ст. 70 СК України, які дають підставу суду відступити від рівності часток подружжя. Ту обставину, що відповідач [PERSON]М, потрапив у ДТП та в добровільному порядку сплачував матеріальні зюитки потерпілій особі не може бути розцінена як поведінка, ощо свідчить про те, Що старцев М.М. не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Як і не надано позивачкою доказів того, що відповідач не приймає достатньої участі в утриманні дітей. Не може слугувати підставою для відступлення від рівності часток подружжя і той факт, що за попереднім договром ( який за своєю правовою природлою та формою суд не може вважати за такий) перший платіж у сумі 1000 доларів США ( із загальної зазначеної у договорі 16 000 доларів США) спалчено від імені матері позивачки, адже джерело цих коштів також позивачем не доведено. З огляду на вищенаведене, суд доходить до висновку і про відмову у задоволенні вимог зустрічного позову про визначення порядку користування спільним майном як таких, що взагалі не грунтуються на нормах права та суперечать обставинам справи. 5. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: partial