Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просила суд усунути перешкоди у розпорядженні та користуванні житловим будинком, надвірними будівлями і спорудами по вул. Петрозаводській, 82/43 в м. Харкові, шляхом виселення [PERSON] з вказаного будинковолодіння, без надання іншого жилого приміщення та знаття його з місця проживання за вказаною адресою. В обґрунтування позову позивач зазначила, що будинок 82/43 по вул. Петрозаводській в м. Харкові з надвірними будівлями , до яких в тому числі входить літня кухня літ. "Б", яка обладнана під житло, належав на праві власності її батькові [PERSON] За даною адресою були зареєстровані та проживали позивач, батько позивача [PERSON], син позивача [PERSON], а також сестра позивача [PERSON] та син сестри позивача [PERSON], які проживали в літній кухні літ. "Б". 23.01.2001 року між [PERSON] та позивачем був укладений договір дарування вищевказаного будинку, який за умовами договору перейшов у власність позивачу. Господарська будівля літ. "Б" є об'єктом права власності позивача, оскільки є складовою житлового будинку з надвірними спорудами, позивач запропонувала [PERSON] та відповідачу [PERSON], які не були членами її сім'ї, не проживали разом з нею та не вели з позивачем спільне господарство звільнити вказану будівлю. [PERSON] та [PERSON] повідомили що звільнять зазначену будівлю та виселяться з володіння позивача. Будь-яких договорів щодо порядку користування будинком позивача, між [PERSON], [PERSON] та позивачем не укладалось. Сестра позивача [PERSON] виїхала на інше місце проживання, проте з реєстрації в будинку № 82/43 по вул. Петрозаводській в м. Харкові так і не знялась. Відповідач залишився проживати в літній кухні літ. "Б" по вул. Петрозаводській, 82/43 в м. Харкові та відмовляється виселятися з належного позивачу домоволодіння. При цьому позивач зазначає, що, відповідач, систематично вчиняє сварки, бійки, зловживає спиртними напоями. Враховуючи, що відповідач на вимоги позивача про звільнення належного їй домоволодіння не реагує, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів, у вказаний у позові спосіб. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.10.2018 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в підготовче судове засідання. 12.11.2018 року позивачем до матеріалів справи залучено докази в обґрунтування позовних вимог. 21.11.2018 року від представника Департаменту реєстрації Харківської міської ради [PERSON] до матеріалі справи надійшли пояснення третьої особи на позовну заяву, відповідно до яких представник третьої особи просила суд розглянути справу у відповідності до норм матеріального та процесуального права без участі представника третьої особи. 18.12.2018 року позивачем до матеріалів справи залучено докази в обґрунтування позовних вимог. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.12.2018 року долучено до матеріалів справи письмові докази надані позивачем, задоволено клопотання позивача про виклик свідків, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просили суд їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не одноразово не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до відомостей з Реєстру територіальної громади міста Харкова, отриманих судом відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, які повернулись на адресу суду з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання». Причини неявки відповідач суду не повідомляв, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178\~ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв'язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача та її представника, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні, надав заяву про розгляд справи без його участі. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно з вимогами\~ст. 264 ЦПК України\~під час\~ухвалення рішення\~суд вирішує\~такі питання:\~1)\~чи мали\~місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов'язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Судовим розглядом встановлені наступні факти та відповідним ним правовідносини. Будинок 82/43 по вул. Петрозаводській в м. Харкові належить на праві власності [PERSON], що підстерджується договором дарування від 23.01.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий № 3-93 та реєстраційним посвідченням КП ХМБТІ від 10.01.2001 року. Згідно інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 09.07.2018 року за адресою: м. Харків, вул. Петрозаводська, буд. 82/43, зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не є власником будинку № 82/43 по вул. Петрозаводській в м. Харкові та не є членом сім'ї позивача, добровільно не виселяється з належного позивачу будинку № 82/43 по вул. Петрозаводській в м. Харкові. Також, позивач зазначила, що відповідач зловживає спиртними напоями, після чого ображає її та членів її родини нецензурною лайкою, погрожує та застосовує фізичне насильство, на підтвердження чого надала до матеріалів справи копії заяв до Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області від 18.11.2017 року, 10.04.2018 року, 07.04.2018 року, 10.04.2018 року, 25.08.2018 року, 28.08.2018 року та копії постанов Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.05.2017 року у справі № 641/2141/17 та від 19.02.2018 року у справі № 645/391/18 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП. Також, як вбачається з матеріалів справи за заявою [PERSON] внесено відомості до ЄДРДР № 12017220460003145 від 18.11.2017 року за ч. 1 ст. 125 КК України, стосовно отриманням останньою за місцем мешкання за адресою: м. Харків, вул. Петрозаводська, 82/43, тілесних ушкоджень. Враховуючи викладене, позивач просить суд виселити відповідача з належного їй домоволодіння та знаття його з місця проживання за вказаною адресою. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який є сином позивачки, вказав що, він мешкає разом зі своєю матір'ю в належному їй будинку 82/43 вул. Петрозаводській в м. Харкові, в літній кухні на подвір'ї проживає [PERSON] який не є їх близьким родичем, не мешкає разом з ними однією сім'єю та не веде спільне господарство. [PERSON] не укладав з позивачкою будь-яких договорів на право користування належним їй житловим приміщенням, привів його у занепад, постійно завдає шкоди майну позивачки, яке знаходиться на подвір'ї, добровільно виселитись не бажає, позивачка не має можливості користуватись належною їй власністю. Крім того, відповідач зловживає спиртними напоями, постійно провокує сварки, кидається до бійки, на зауваження не реагує, та заспокоїти його можливо тільки викликавши поліцію. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є сусідкою позивача та відповідача вказала, що відповідач [PERSON] проживає в домоволодіння належному позивачці, на її прохання виселитись із належного їй житлового приміщення не реагує, веде антисоціальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, також свідок зазначила, що в стані алкогольного сп'яніння відповідач вчиняє бійки з сином позивачки та позивачкою, шкодить належне позивачці майно, з цього приводу за адресою позивача постійно приїздить поліція. Свідок зазначила, що [PERSON] та [PERSON] спільного господарства не ведуть та не пов'язані спільним побутом. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є сусідкою позивачки та відповідача, вказала, що [PERSON] мешкає в літній кухні, яка находиться на подвір'ї позивачки та належить їй на праві власності, позивач та відповідач ніколи не проживали однією сім'єю та не вели спільне господарство. Позивач веде антигромадській та антисоціальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, практично постійно знаходиться в стані сп'яніння, веде себе агресивно, кидається до бійки, шкодить майно позивачки, перешкоджає їй у користуванні її власністю, яку привів у занепад, добровільно виселитись не бажає. Згідно зі ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що належить йому на праві власності, користуються житловим приміщенням нарівні з власником будинку\~( квартири). Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Частина 4 ст. 156 ЖК України \~передбачає збереження права користування житлом \~лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку (квартири) і зазначає , що до них також відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК. Зі змісту ч.2 ст.64 ЖК видно, що до членів сім'ї відносяться подружжя, їх діти і батьки, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Системний аналіз норм житлового і цивільного законодавства свідчить, що \~законодавець не передбачає захист прав осіб, які за згодою власника житла оселились в його квартирі, але не були членами його сім'ї. Відповідач ніколи не проживав разом з позивачем власником житла, \~не вів спільне господарство, не був пов'язаний спільним побутом і тому \~в розумінні ч. 4 ст. 156 , ч. 2 \~ст. 64 ЖК \~і ч.2 ст.3 СК не набув статусу члена \~сім'ї власника житла \~ позивача у справі. Таким чином, оскільки відповідач займає житловий будинок, не маючи будь-яких прав на нього, при цьому чинить перешкоди власнику у користуванні належним йому житло, чим порушує права власника на володіння, користування та розпорядження своїм майном, порушене право позивача підлягає захисту, в зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом виселення відповідача із спірного житла без надання іншого житлового приміщення. Що стосується вимог позивача про зняття з реєстраційного обліку відповідача [PERSON], то підстав для задоволення позову в цій частині не вбачається, у зв'язку з тим, що рішення суду про виселення є достатньою підставою для зняття особи з реєстрації, що відповідає положенням ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Згідно зі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial