Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

\~ ПАТ КБ « ПриватБанк»\~\~ звернувся до суду\~ з позовом до відповідача\~ про стягнення боргу,\~ в обґрунтування своїх вимог вказував, що\~\~ відповідно до\~ Договору №CSHCAU00100016 \~ від 05.12.2006 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] відповідач\~ отримав кредит\~ в розмірі\~14619 доларів США,\~ зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00 %\~ на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 05.12.2013 року, відповідно до п.1.1 договору № №CSHCAU00100016 від 05.12.2006 року. Зобов'язання за вказаним кредитним договором належним\~ чином відповідач\~ не виконав, у зв'язку з чим станом на\~ 02.09.2016 року має заборгованість 78471,64 доларів США, яка складається з 8952,48 долорів США - заборгованості\~ за кредитом, 13531,15 доларів США- заборгованість\~ по відсотках за користування кредитом, 1229,14 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 54758,87 доларів США- пеня за несвоєчастність виконання зобов"язань за договором. Від цієї суми віднімається сума у розмірі 21\~094,87 доларів США, яка була стягнута рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.05.2016 року з відповідача, різниця становить 53\~122,14 доларів США, тому просить суд стягнути з відповідача заборгованість та\~ судові витрати. \~ \~ В ході судового розгляду представник позивача позов підтримав, в наданій суду заяві просив розглянути справу в його відсутність. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Представник відповідача, адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення боргу по процентах та комісії, щодо вимог про стягнення пені вказував, що згідно з умовами кредитного договору та норм законодавства стягнення пені можливе у національній валюті гривні, однак розрахунок банком пені даним вимогам не відповідає. Також вказував, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.05.2016 року вимоги про стягнення пені за період з серпня 2007 року по січень 2013 року в сумі 12\~441,97 доларів задоволені в частині стягнення пені 43\~554,82 грн., однак позивач в даній справі знову пред'являє вимоги про стягнення пені за цей же період, щодо якого прийняте рішення у справі № 2/202/1942/2013. Також вказував, що розрахунок банку не підтверджує нарахування пені тільки по процентах після закінчення стркоу виконання основного зобов'язання з урахуванням правової позиції Верховного Суду України у постанові від 02.12.2015р. по справі № 6-249цс15. Також просив застосувати строк строк позовної давності, вказував, що термін повернення кредиту був визначений по 05.12.2013р. та з цього часу розпочався строк позовної давності для заявлення позовної вимоги про стягнення пені, однак до 05.12.2014р. позовні вимоги про стягнення пені не були заявлені. Також просив на підставі ст.551 ЦПК України зменшити суму пені, розмір якої значно перевищує розмір збитків. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства. Відповідно до\~ Договору №CSHCAU00100016 \~ від 05.12.2006 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] відповідач\~ отримав кредит\~ в розмірі\~14619 доларів США,\~ зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00 %\~ на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення на до 05.12.2013 року, відповідно до п.1.1 договору № №CSHCAU00100016 \~ від 05.12.2006 року. З 01.11.2008р. відсоткова ставка була збільшена до 14,4 % річних. У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №CSHCAU00100016 \~ від 05.12.2006 року, вказуючи, що в звязку з порушенням умов кредитування станом на 08.10.2015р. заборгованість складала 66\~733,83 доларів США, в тому числі 8952,48 доларів кредиту, 13531,15 доларів процентів, 1229,14 доларів комісії, 43\~021,06 доларів США пені. За відніманням від вказаної суми розміру заборгованості 33\~536,84 доларів США, стягнутої рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 26 березня 2013 року у справі № 2/202/1942/2013 просив стягнути 33\~196,96 доларів США. Ухвалою від 08.12.2015 року заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 26.03.2013р. було скасоване та рішенням від 28.12.2015р. у справі № 2/202/1942/2013 у задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанк" було відмовлено, вказане рішення було скасоване в апеляційному порядку та рішенням Апеляційного суду Дніпровської області від 13.05.2016 року позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк задоволені частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № CSHCAU100016 від 05 грудня 2006 року станом на 09.01.2013 року у сумі 21094,87 дол.США, з яких заборгованість за кредитом 8952,48 доларів США, заборгованість по процентам 11138,42 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом 1003,97 доларів США, пеню за несвоєчасність виконання зобов"язань у сумі 43554,82 грн. Уточнившись з позовними вимогами у вересні 2016р. позивач вказує, що в звязку з порушенням умов кредитування станом на 02.09.2016р. заборгованість складає 78471,64 доларів США, яка складається з 8952,48 доларів США - заборгованості\~ за кредитом, 13531,15 доларів США- заборгованість\~ по відсоткам за користування кредитом, 1229,14 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 54758,87 доларів США - пеня за несвоєчастність виконання зобов"язань за договором. За відніманням від вказаної суми розміру заборгованості 21\~094,87 доларів США, стягнутої у справі № 2/202/1942/2013 рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.05.2016 року сума до стягнення предявлена 57\~376,77 доларів США. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. таким чином позивач скористався цим правом, пред"явивши позов про дострокове повернення кредиту та відсотків, тим самим змінив строк виконання зобов"язання за кредитним договором. Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що внаслідок порушення позивачем умов кредитування, банком було предявлено вимогу дострокового стягнення кредиту та заборгованості за процентами, комісією, пенею. У січні 2012 року банком було предявлено позов до суду до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, і заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2012 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені, а з позовом про стягнення заборгованості банк звернувся у січні 2013 року. Залишок неповернутого кредиту станом на 09.01.2013р. в сумі 8952,48 доларів США стягнутий рішенням рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.05.2016 року, однак до даного часу вказана заборгованість позивачем не погашена, тому вимоги про стягнення заборгованості за процентами підлягають до задоволення. Згідно з ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до наданого банком розрахунку загальний розмір заборгованості по процентах складає 13\~531,15 доларів США, комісії 1229,14 доларів США. За відніманням від вказаної суми розміру заборгованості по процентах 11138,42 доларів США, комісії 1003,97 доларів США, стягнутих у справі № 2/202/1942/2013 рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.05.2016 року до стягнення з відповідача підлягає сума заборгованості по процентах 2392,73 доларів США та комісією в сумі 225,17 доларів США. Що стосується вимог про стягнення пені, суд виходить з наступного. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця\~\~ України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 192 ЦК України). Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Проте, положення ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом і не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення штрафів та пені. Таким чином, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України гривні. Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року в справі № 3-29гс15. Крім того, п. 3.2 договору встановлено, що при порушенні позичальником термінів повернення кредиту він зобовязується сплачувати відсотки у розмірі 2,42% на місяць на суму залишку непогашеного кредиту; крім того, у разі невчасної оплати заборгованості за відсотками і комісією, позичальник зобов'язаний сплати банку пеню у розмірі 0,15% від суми непогашеної заборгованості, але не менше 1грн. за кожен день прострочки; сплата пені здійснюється в гривні; у випадку, якщо кредит надано і іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати (п.4.1 договору). Із матеріалів справи вбачається, що сума пені\~ \~54758,87 доларів США розрахована банком за період з 21 серпня 2007 року по 02 вересня 2016 року. Щодо суми пені за період з 21.08.2007р. по 09.01.2013р. в розмірі 12 441,97\~доларів США\~ прийнято рішення апеляційним судом Дніпропетровської області від 13.05.2016р. про наявність підстав для стягнення за даний період пені в сумі 43 554, 82грн. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином в даній справі позивач вправі ставити питання про стягнення пені за період з 09.01.2013р. по 02.09.2016р., згідно наданим банком розрахунком ( а.с.95-97) сума нарахованої пені за вказаний період складає 54\~758,87 12\~441,97 = 42\~316,90 доларів США. Суд вважає обґрунтованим посилання представника відповідача про те, що вказаний розрахунок пені в іноземній валюті не відповідає вищезазначеним вимогам закону та договору кредитного договору між сторонами, також не позивачем у даному розрахунку не підтверджено нарахування пені після закінчення строку повернення кредиту лише по процентах та комісії, з урахуванням правової позиції Верховного Суду України у постанові від 02.12.2015р. у справі № 6-249цс15, оскільки позивач скористався правом вимоги про дострокове повернення кредиту та відсотків, тим самим змінив строк виконання зобов"язання за кредитним договором. Відповідно до ст.ст.15,30 ЦК України обставини в цивільній справі зясовуються на засадах змагальності. Кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. З метою сприяння сторонам у реалізації своїх процесуальних прав, судом за клопотанням позивача був наданий строк для уточнення позовних вимог з урахуванням рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.05.2016р., однак наданий позивачем розрахунок пені не відповідає закону та умовам договору, витребування іншого розрахунку за ініціативою суду буде порушувати процесуальні права відповідача та принцип зиспозитивності, оцінка доказів надається при постановленні рішення, тому суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів про розмір пені згідно умов кредитнгого догоовру за період з 09.01.2013р. по 02.09.2016р., що є підставою для відмови у позовних вимогах у цій частині. Що стосується посилання представника відповідача на положення ч. 3 ст. 551 ЦК України та строк позовної давності, суд виходить з того, що вказані положення підлягають застосуванню після визначення правильно обчисленого розміру пені відповідно до закону та умов договору. Крім того, положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого субєктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання. Якщо ж під час розгляду справи буде встановлено, що у позивача немає субєктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд повинен відмовити в позові не через пропущення позовної давності,а за безпідставністю матеріально-правової вимоги. Також до стягнення з відповідача\~ в силу вимог ст.88 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, з урахуванням передбаченої законом ставки судового збору на момент предявлення позову \~ в жовтні 2015 року. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial