Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Жильці гуртожитку по [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заявили позови про зобов'язання власника гуртожитку - ПрАТ "Атек" видати їм спеціальні ордера на вселення в гуртожиток. В якості третьої особи позивачами залучена Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація. Позови мотивовані тим, що відсутність ордерів ставить під сумнів законність вселення, а відповідно і проживання позивачів, та членів їх сімей в гуртожитку, а також не дозволяє їм реалізувати право на приватизацію житла, що вони займають в гуртожитку. Позови ухвалами судді прийняті до провадження, і ухвалою суду від 11 квітня 2017 року обєднані в одне провадження, обєднаній справі присвоєно ун. №759/319/17, пр. 2/759/2164/17. Цією ж ухвалою до участі у справі в якості третьої особи залучено ТОВ "Компанія діловий центр". В судовому засіданні позивачі та їх представник позов підтримали, остання надала пояснення, що по суті зводиться до викладеного в заяві. Представник відповідача просила в задоволенні позову відмовити, за безпідставністю. Представник третьої особи в суд не з'явився, пояснень на позов не направив. Суд вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовів за таких підстав. Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа, відповідно до ст. 4 ч. 1 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Така ж за змістом норма закріплена в ст. 16 ЦК України. Зідно зі ст. 5 ч. 1 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Отже, особа має право на звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства лише у разі наявності спору про право, з вимогами про відновлення порушеного права у спосіб визначений законом. Проте, суд з огляду на заяви позивачів, пояснення сторін приходить до висновку, що спір про право між сторонами на даний час відсутній. Так, в суді встановлено, що позивачі є жильцями гуртожитку, що належить на праві власності відповідачу. Не зважаючи на те, що відповідач не має оригіналів рішень про надання позивачам (їх батькам) житла в гуртожитку, і не має відповідних ордерів на вселення, питання про законність вселення і проживання позивачів в гуртожитку відповідачем не порушувалось. Судом встановлено також, що позивачі не порушували перед відповідачем питання приватизації житла. Посилання позивачів на Закон України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" є недоречним, оскільки цим законом забезпечені права не всіх мешканців гуртожитків, а лише машканців гуртожитків, переданих у власність територіальних громад. Крім того, відсутність спеціального ордеру на вселення в гуртожиток, саме по собі, не є підставою для визнання особи такою, що незаконно користується житлом, або слугувати підставою для відмови в приватизації житла в гуртожитку, оскільки такий документ породжує для особи, відповідно до ст. 129 ЖК України, лише право на вселення в гуртожиток, і втрачає свою силу з вселенням, або після сплину строку на вселення. В наступному ордер може слугувати лише, як один із доказів, у спорах, що випливають із житлових правовідносин. Тому, за відсутності іншого, суд приходить до висновку, що права позивачів не порушені, а відповідно судового захисту не потребують. Отже, в задоволенні позовів слід відмовити, за безпідставністю. Витрати у справі, за такого рішення та відсутності заяви відповідача про понесені витрати, розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed