Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з уточненим позовом до приватного акціонерного товариства «Козятинський м`ясокомбінат» про визнання \~недійсним та\~скасування наказу\~ про\~звільнення його\~з роботи,\~поновлення на\~роботі та\~ стягнення\~середнього заробітку\~за час\~вимушеного прогулу.\~ В обґрунтування позовних вимог позовної заяви позивач вказав, що він 11 лютого 2002 року був прийнятий на роботу слюсарем КІП до Відкритого акціонерного товариства «Козятинський птахокомбінат» згідно наказу № 27 від 08 лютого 2002 року, що підтверджується записом в його трудовій книжці серії [NUMBER] . 19 січня 2018 року він поступив на військову службу до ВЧ А 1376, шляхом укладання контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб солдатського, сержантського і старшинського складу, терміном на три роки, що підтверджується вказаним контрактом та довідкою №103 від 15 квітня 2019 року. В період з 19 січня 2018 року по 24 березня 2018 року, з 12 серпня 2018 року по 25 жовтня 2018 року, з 10 листопада 2018 року по 20 березня 2019 року він безпосередньо брав участь в антитерористичній операції Донецькій та Луганській областях, що підтверджується довідкою №133 від 11 травня 2019 року та №134 від 12 травня 2019 року. Наказом голови правління Приватного Акціонерного Товариства «Козятинський м`ясокомбінат» №16- к від 13.02.2018 він з 19 січня 2018 року був звільнений з роботи, у зв`язку з вступом на військову службу за контрактом на підставі п.3 ст.36 КЗпП України, що підтверджується витягом з наказу №16-к від 13.02.2018 та записом в його трудовій книжці. Особливий період в Україні діє \~з\~17.03.2014, після оприлюднення\~Указу Президента\~України від\~17.03.2014\~№ 303/2014\~"Про\~часткову мобілізацію" до\~цього часу,\~оскільки Президент України рішення\~про переведення\~державних інституцій\~на функціонування\~в умовах\~мирного часу\~не приймав,\~отже відповідач зобов`язаний зберігати за ним робоче місце та виплачувати йому середній заробіток за час проходження військової служби. Так, в період з часу його призову на військову службу по даний час, а саме з 19.01.2018 заробітна плата відповідачем йому не нараховувалась та не виплачувалась, і такі його дії суперечать вищенаведеним положенням закону. А також позивач звернувся з заявою про поновлення строку звернення до суду, оскільки наказ №16-к про звільнення його з посади слюсаря з ремонту контрольно - вимірювальних приладів та автоматики 6 розряду Приватного акціонерного товариства "Козятинський м`ясокомбінат" з 19 січня 2018 року був виданий 13.02.2018, наказ №16-к йому не оголошувався, не вручався та поштою разом з трудовою книжкою не направлявся, його підпис в зазначеному наказі відсутній. Витяг з наказу та трудова книжка були вручені 13 лютого 2018 року під розпис його дружині - [PERSON] . Враховуючи дату видачі наказу №16 -к - 13 лютого 2018 року, встановлений законом місячний строк звернення до суду сплив 14 березня 2018 року. Відповідно до довідок в період з 19 січня 2018 року по 24 березня 2018 року, з 12 серпня 2018 року по 25 жовтня 2018 року з 10 листопада 2018 року по 20 березня 2019 року він приймав безпосередню участь в антитерористичній операції в Донецькій та Луганській областях, що підтверджується відповідними довідками, тому звернутись до суду можливості не мав. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, з`явився представник позивача адвокат Пилипчук В.О., який в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, підтвердив вищевикладені обставини, просив позов задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Козятинський\~м`ясокомбінат» Коробцов\~Є.В.в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і суду пояснив, що [PERSON] був звільнений 19.012018, у зв`язку з добровільним вступом на військову службу за контрактом в порядку п. 3 ст. 36 КЗпП України. Трудову книжку отримав 13.02.2018, просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду. Суд, заслухавши пояснення представників сторін у справі, дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, оцінивши належність ї достовірність доказів по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Козятинський м`ясокомбінат» є правонаступником приватного акціонерного товариства «Козятинський м`ясокомбінат» з його правами та зобов`язаннями, що вбачається з наказу № 127-к від 19.09.2019, витягу з реєстру платників податку на додану вартість №1928104500321, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Статуту ТОВ «Козятинський м`ясокомбінат», в якому зазначено, що товариство створено внаслідок припинення ПАТ «Козятинський м`ясокомбінат» шляхом перетворення його у ТОВ на підставі рішення № 1/19, прийнятого акціонерним товариством 17.04.2019 (а.с.70-85). 11 лютого 2002 року [PERSON] був прийнятий на роботу слюсарем КІП до Відкритого акціонерного товариства «Козятинський птахокомбінат» згідно наказу № 27 від 08 лютого 2002 року, що підтверджується записом в його трудовій книжці серії [NUMBER] (а.с. 4-7). 19 січня 2018 року [PERSON] поступив на військову службу до ВЧ А 1376, шляхом укладання контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб солдатського, сержантського і старшинського складу, терміном на три роки, що підтверджується вказаним контрактом (а.с. 8-9) та довідкою №103 від 15 квітня 2019 року (а.с. 10). В період з 19 січня 2018 року по 24 березня 2018 року, з 12 серпня 2018 року по 25 жовтня 2018 року, з 10 листопада 2018 року по 20 березня 2019 року [PERSON] безпосередньо брав участь в антитерористичній операції Донецькій та Луганській областях, що підтверджується довідками №133 від 11 травня 2019 року та №134 від 12 травня 2019 року (а.с. 11, 12). Наказом голови правління Приватного Акціонерного Товариства «Козятинський м`ясокомбінат» №16- к від 13.02.2018 [PERSON] з 19 січня 2018 року був звільнений з роботи, у зв`язку з вступом на військову службу за контрактом на підставі п.3 ст.36 КЗпП України, що підтверджується витягом з наказу №16-к від 13.02.2018 (а.с. 14) та записом в його трудовій книжці. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 36 КЗпП України\~підставами припинення трудового договору є призов або вступ працівника або власника фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігається місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої\~статті 119 цього Кодексу. Згідно з ч. 3\~ст. 119 КЗпП України\~за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб-підприємців, в яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до\~Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Частиною 4\~статті 119 КЗпП України\~визначено, що за працівниками, які були призвані під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, але не більше ніж на строк укладеного контракту, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форм власності і у фізичних осіб-підприємців, в яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до\~Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Держава забезпечує соціальний захист громадян України які перебувають на службі у Збройних та в інших військових формуваннях, а також, члінів їх сімей. Згідно з ч. 2\~ст. 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»\~проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. У відповідності до ч. 2 ст. 39 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»\~громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61 Закону України «Про освіту». Як вбачається з наданих письмових доказів [PERSON] був прийнятий на військову службу 19 січня 2018 року за контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України. Також на час укладення позивачем контракту набрало чинності рішення Ради Національної безпеки та оборони України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету та територіальної цілісності України», введене в дію\~Указом Президента України від 02 березня 2014 року № 189/2014, яким констатовано виникнення кризової ситуації, яка загрожує національній безпеці України та вимагає необхідності вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів громадян України, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості державних кордонів України, недопущення втручання в її внутрішні справи. Відповідно до примітки до\~ст. 4 Закону України «Про Раду Національної безпеки та оборони України»\~кризовою ситуацією вважається крайнє загострення протиріч, гостра дестабілізація становища в будь-якій сфері діяльності, регіоні, країні. На час укладення контракту позивачем існувала кризова ситуація, що загрожувала національній безпеці України, а невідкладні заходи, запроваджені рішенням Ради національної безпеки та оборони України, щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету та територіальної цілісності України вимагали, крім іншого, проведення часткової мобілізації, з початком якої, настав особливий період діяльності усіх інституцій України. Таким чином, на позивача поширюються гарантії, визначені ч. 4\~\~\~\~ст. 119 КЗпП України. З положень зазначених норм законів вбачається, що гарантії, передбачені частинами 3, 4\~статті 119 КЗпП України\~надаються не тільки особам, які були призвані на військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, але і тим, що були прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці. Оцінюючи наведені вище докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що звільнення позивача з роботи було проведено без законної підстави і позивачу слід поновити строк звернення до суду, оскільки як встановлено в судовому засіданні належних та допустимих доказів того, що наказ №16-к про звільнення позивача з посади слюсаря з ремонту контрольно - вимірювальних приладів та автоматики 6 розряду Приватного акціонерного товариства "Козятинський м`ясокомбінат" з 19 січня 2018 року був виданий 13.02.2018, наказ №16-к йому не оголошувався, не вручався та поштою разом з трудовою книжкою не направлявся, підпис Позивача в зазначеному наказі відсутній. Витяг з наказу та трудова книжка були вручені 13 лютого 2018 року під розпис дружині позивача - [PERSON] . Враховуючи дату видачі наказу №16 -к - 13 лютого 2018 року, встановлений законом місячний строк звернення до суду сплив 14 березня 2018 року. Відповідно до довідок в період з 19 січня 2018 року по 24 березня 2018 року, з 12 серпня 2018 року по 25 жовтня 2018 року з 10 листопада 2018 року по 20 березня 2019 року [PERSON] приймав безпосередню участь в антитерористичній операції в Донецькій та Луганській областях, що підтверджується довідками №133 від 11 травня 2019 року та №134 від 12 травня 2019 року (а.с. 11, 12), тому звернутись до суду можливості не мав. Суд, вважає, що за таких обставин позивач пропустив строк звернення до суду з поважних причин. Тому, позивача слід поновити на попередній роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Визначаючись з сумою середнього заробітку, що підлягає стягненню на користь позивача, суд виходить з того, що строк вимушеного прогулу складає з дати звільнення, тобто, 19.01.2018 по 15.11.2019, тобто, по день постановлення рішення, в сумі 209\~172\~(двісті\~дев`ять тисяч\~сто сімдесят\~дві)\~гривні 60\~копійок(455 дні вимушеного прогулу помножити на 459,72 грн. середньоденний заробіток). Також, у зв?язку із поновленням позивача на роботі, необхідно визнати недійсним запис в трудовій книжці останнього про його звільнення. Крім того суд приймаючи рішення по даній справі, зобов`язаний допустити його негайне виконання в частині поновлення позивача на роботі та в частині стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць. Правовідносини, які склались між сторонами регулюються ст. 17 Конституції України, ст. 4 Закону України «Про Раду Національної безпеки та оборони України», ч. 2\~ст. 2 та ч. 2 ст. 39 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»\~ст.ст. 119 ч.ч. 3,4, 232, 233, 234, 235, 237-1 КЗпП України.

Outcome: approved