Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

Позивач 12.07.2018 звернувся до суду з зазначеним позовом. Обґрунтував його наступним. [INFO] помер [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями розташований в [ADDRESS], яке фактично прийняли позивач та дружина померлого [PERSON], так як вступили в управління та володіння спадковим майном. [INFO] [PERSON] померла, проте не встиг зареєструвати. Спадкоємцем майна померлої за заповітом, який вчасно прийняв спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Градизької державної нотаріальної контори Полтавської області є позивач. Державний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину так як не подано документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Посилаючись на викладене, позивач прохав суд - визнати за ним, в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS].та визнати за ним, в порядку спадкування в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] матері - [PERSON] право власності на 1/ 2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] У судове засідання позивач не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Вказав, що позовні вимоги підтримує. Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з'явилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. В заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу за їх відсутності, заперечень на позов не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER], виданим Святилівською сільською радою Глобинського району Полтавській області 10 жовтня 1996 року. Згідно виписки з погосподарської книги виконавчого комітету Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області № 537 від 09.07.2018, виданої виконкомом Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, за [PERSON], [INFO], який помер [INFO], згідно запису в погосподарській книзі №3 Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської за 2016-2020 р. р. по господарству № 0250-1 значиться житловий будинок з погосподарськими будівлями, який знаходиться на не приватизованій земельній ділянці розміром - 0,25га., для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, за адресою: [ADDRESS] Як вбачається з довідки №535 від 09.07.2018, виданої виконавчим комітетом Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, на день смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS], в складі сім»ї: дружина - [PERSON], [INFO]; син - [PERSON], [INFO]. Відповідно до повідомлення Градизької державної нотаріальної контори № 765/01-24 від 21 липня 2018 року спадкова справа за даними відомостями зі Спадкового реєстру та Алфавітних книг спадкових справ (1996-2018) після померлого [INFO] [PERSON] спадкова справа не заведена. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що за правилами ст.529, 549 ЦК УРСР, спадщину після смерті [PERSON] прийняли його дружина - [PERSON] та син - [PERSON] як такі, що проживали разом із спадкодавцем на день його смерті, а отже такі, що фактично вступили в управління та володіння спадковим майном. Правовідносини по спадкуванню нерухомого майна [PERSON] виникли на час дії Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, із змінами, внесеними до нього. Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч.1 ст. 529 названого кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках діти ( в тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно пунктів 1, 2 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем прийняття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій частині дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області 29 листопада 2017 року . За життя, 07 березня 2012 року [PERSON] склала заповіт, яким, усі її права та обов'язки, які їй належать на момент складання цього заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть належати їй у майбутньому та усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER]. Заповіт посвідчено секретарем Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області та зареєстровано в реєстрі за № 21 . Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON] та померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Святилівською сільською радою Глобинського району Полтавської області 31 липня 1965 року. Як вбачається з довідки №536 від 09.07.2018, виданої виконавчим комітетом Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], на день смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS], в складі сім»ї: син - [PERSON], [INFO]; невістка - [PERSON], [INFO]. Згідно довідки №534 від 09.07.2018, виданої виконавчим комітетом Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, [PERSON], [INFO], зареєстрований та постійно проживає за адресою: [ADDRESS], в складі сім»ї: дружина - [PERSON],[INFO]. До складу спадкового майна після померлої [INFO] [PERSON] входить ? частина житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS], який прийняв у спадщину за заповітом [PERSON] (позивач). [PERSON] (позивач) звернувся до Градизької державної нотаріальної контори із заявою про видачу на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями після померлої [INFO] [PERSON]. 10 липня 2018 року державний нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва, оскільки позивачем не було надано правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності померлої на спадкове майно. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи, після померлої [INFO] [PERSON] в Градизькій державній нотаріальній конторі Полтавської області 07 лютого 2018 року заведена спадкова справа № 22/2018, заяву про прийняття спадщини по заповіту подав [PERSON]. Інших спадкоємців по заповіту та в порядку ст.1241 ЦК України немає. Спадщина відумерлою не визнана. Нотаріусом визначено коло спадкоємців та встановлено, що спадкоємцем за заповітом є [PERSON] Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] від 26.06.2018 житловий будинк літ. "А", загальною площею 54,10 кв. м., прибудова літ. "А1", загальною площею 24,30 кв. м., веранда літ. "а" загальною площею 9,70 кв. м., веранда літ. "а1" загальною площею 9,70 кв. м., веранда літ. "а2" загальною площею 8,30 кв. м., прибудова літ. "а3" загальною площею 3,70 кв. м., літня кухня - гараж літ. "Е" загальною площею 35,40 кв. м., літня кухня літ. "е" загальною площею 10,40 кв. м., сарай літ. "В", загальною площею 38,90 кв. м., сарай літ. "в" загальною площею 10,90 кв. м., погріб літ. "Б" загальною площею 16,60 кв. м., убиральня літ. "Г" загальною площею 1,82 кв. м., баня літ. "Є" загальною площею 12,90 кв. м., колонка питна літ. "к", огорожа №1, збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Як вбачається із довідки КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» №61/2442 від 15.06.2018, за даними архівного обліку станом на 28.12.2012 право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що спадщину після померлої [INFO] матері [PERSON], за заповітом на 1/2 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] прийняв [PERSON], який вчасно подав заяву про прийняття спадщини до Градизької державної нотаріальної контори Полтавської області. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому позивачі позбавлені можливості отримати правовстановлюючий документу на ім'я померлих осіб. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, що закріплено в ст. 321 ЦК України. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Положеннями ст. 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, що передбачено ст. 1218 ЦК України. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. На час будівлі спадкодавцем будинку (у 1960 році) питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Запис в погосподарській книзі сільської ради про належність домоволодіння певній особі, був офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Судом встановлено, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом на 1/2 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд після померлого [INFO] батька [PERSON], який за життя на передбачених законом підставах набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] проте не встиг зареєструвати та за заповітом на 1/2 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] після померлої [INFO] матері [PERSON], яка фактично прийняла спадщину після померлого чоловіка [PERSON], так як вступила в управління або володіння спадковим майном, проте не встигла зареєструвати. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved