Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

08 вересня 2021 року ТОВ "Авентус Україна" звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому заявлена вимога про стягнення заборгованості за договором про надання споживного кредиту. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказав, що 06.04.2020 між ТОВ «Авентус Україна" та фізичною особою [PERSON] було укладено Договір № 2242853 про надання споживчого кредиту через Інформаційно-телекомунікаційну систему Товариства, доступ до якої забезпечується через Веб-сайт Товариства або Мобільний додаток. Згідно Кредитного Договору, Товариством надано відповідачу кошти в сумі 12 000, 00грн. на умовах встановлених Договором, згідно яких Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Грошові кошти Товариством було перераховано на банківський рахунок Відповідача № [NUMBER] , відкритий в AT «ПриватБанк», який вказано Відповідачем особисто в заяві на отримання Кредиту. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за Кредитним договором станом на 01.09.2021 заборгованість Відповідача перед Товариством складає 39 360,00 грн., а саме: 12 000,00 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 27 360,00 грн. - сума заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Відповідач в добровільному порядку не вжила заходів щодо погашення заборгованості, тому ТОВ "Авентус Україна" вимушене звернутись до суду із вищевказаним позовом. 14 вересня 2021 року надійшла відповідь про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 15 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду на 13 жовтня 2021 року в порядку спрощеного позовного провадження. 07 жовтня 2021 року від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 11 жовтня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що позовні вимоги не визнає, вказаного кредитного договору вона не оформляла. Обґрунтовуючи свої заперечення вказала, що з позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що на підтвердження своїх вимог позивач надав до суду договір № 2242853-006427 про надання споживчого кредиту від 06.04.2020, який, як зазначає позивач, було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на сайті і виконання ним дій, які свідчать про укладення договору. Договір підписаний за допомогою ідентифікатора - СМС - повідомлення із номером С214162 у порядку положень Закону України «Про електронну комерцію». Однак, роздруківки електронної заявки відповідача на оформлення кредиту або будь - яких інших даних про те, які саме дії останній виконував з метою укладення договору та його підпису за допомогою ідентифікатора, до позовної заяви додано не було. На підтвердження доводів про фактичне укладення договору позики, позивач надав лист WAYFORPAY від 30 серпня 2021 року № 5129-ВП, яким останній повідомив про успішний переказ коштів 06 квітня 2020 року на суму 12000,00 грн., маска картки [NUMBER] , код авторизації 924688, номер транзакції в системі WauForPay -creditplus - 6586976. Втім, будь - яких даних про те, що відповідачу взагалі було відкрито такий рахунок у тому числі, й із набором таких цифр, матеріали справи не містять. Лист про успішне здійснення транзакції, а так само і Договір про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам , що надані позивачем, не можуть бути належними і достовірними доказами того факту, що відповідач дійсно отримала позику, і, відповідно, що договір позики є укладеним. 19 жовтня 2021 року позивачем до суду направлена відповідь на відзив , якою позивач не погодився з відзивом на позовну заяву, вважає відзив необґрунтованим, завідомо безпідставним та таким, що має очевидно штучний характер . Сторонами було погоджено в Договорі строк, термін дії договору та кінцеву дату повернення коштів. Заявка на отримання кредиту подається Клієнтом через Особистий кабінет. Перед поданням Заявки, Клієнт обирає бажані умови отримання Кредиту (у тому числі суму та строк) та підтверджує їх шляхом надсилання Заявки на розгляд Товариству. У разі прийняття позитивного рішення, Товариство робить Клієнту в його Особистому кабінеті пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі індивідуальної частини Договору позики, яка містить усі істотні умови. При цьому. Клієнт, ознайомившись із його текстом, може прийняти пропозицію укласти Договір позики або відмовитися від неї. У випадку готовності Клієнта прийняти пропозицію (оферту), Клієнт натискає кнопку «погоджуюсь» у Особистому кабінеті, після чого Товариство надсилає Клієнту засобами зв`язку Одноразовий ідентифікатор у вигляді СМС-коду. У момент введення коду на веб-сайті Товариства, Клієнт направляє Товариству електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), що підписується одноразовим ідентифікатором згідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно, враховуючи вимоги чинного законодавства, Кредитний договір було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, про що зазначено в розділі Кредитного договору «Реквізити та підписи сторін» - (Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С214162, 06.04.2020 10:45:54 / [PERSON] /). Датою укладення Кредитного договору є дата одержання Товариством електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти). Дата та час отримання повідомлення була зафіксована у Кредитному договорі у розділі «Реквізити та підписи сторін» та вказано : «Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С214162, 06.04.2020 10:45:54 / [PERSON] /. Переказ коштів, здійснено 06.04.2020 шляхом перерахування на банківську картку Клієнта № [NUMBER] відкриту в АТ «ПриватБанк», яку Відповідачем особисто було вказано при заповненні заявки на отримання кредиту. Переказ коштів Відповідачу, виданих в рамках Кредитного договору здійснено відповідно Договору про організацію грошових коштів №ВП-200417-1 від 20.04.2017р. укладеного між Товариством та ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ». Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору, підтверджується копією Інформаційної довідки №5129-ВП від 30.08.2021р., ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», з якої вбачається, що за дорученням ТОВ «Авентус - Україна» було здійснено успішний переказ коштів 06.04.2020 у сумі 12000,00 грн. 00 коп., на рахунок № [NUMBER] на ім`я власника картки. За допомогою BANKID Товариством було встановлено, що карта № [NUMBER] відкрита в АТ «ПриватБанк», дійсно належить [PERSON] . Оскільки Товариство не являється банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати виписки за такими рахунками не може. При цьому, заперечуючи проти вимог позивача, відповідачем не надано виписки з банківського рахунку, яка б підтверджувала, що 06.04.2020 Товариство не виконало зобов`язання та не було здійснено переказу коштів на суму 12000,00 гри, на рахунок Відповідача. Крім того, відповідач здійснювала сплату коштів з метою продовження строку користування кредитними коштами, що додатково підтверджує визнання нею існування Кредитного договору. У разі незгоди з умовами Кредитного договору, відповідач не була позбавлена можливості скористатися своїм правом, визначеним статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і відповідно, протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладання договору. Натомість таких дій вона не вчинила. Таким чином, представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного висновку. Як встановлено з матеріалів справи, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» має статус небанківської фінансової установи, внесене до Державного реєстру фінансових установ як фінансова компанія Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 426 від 28.02.2017 року. Товариством отримане Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії ФК № 870 від 28.02.2017 року (а.с.5) та ліцензія на здійснення діяльності з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до Розпорядження Нацкомфінпослуг № 756 від 28.03.2017 року (а.с.6). Товариство здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства, зокрема: Закону України «Про фінансові послуг та державне регулювання ринків фінансових послуг» та Закону України «Про електронну комерцію», а також відповідно до внутрішніх Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Вся процедура по укладенню Договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відбувається відповідно до вищезазначених актів та проходить в онлайн-режимі. 06 квітня 2020 року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» і [PERSON] ( Веронікою, після зміни імені) було укладено Договір № 2242853 про надання споживчого кредиту, згідно з яким ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надало позивачу кошти в розмірі 12 000,00 гривень на умовах, встановлених Договором. ( а.с.8-10). Відповідно до п. 1.1 договору його укладення здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введенні Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. Згідно з п. 1.2, п. 1.3, 1.4 вказаного договору товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в загальній сумі 12000, 00, на строк 30 днів, дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору. Згідно п. 1.5.1 знижена процентна ставка становить 1,43 % в день від суми кредиту, застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного у пункті 1.4 цього договору. Відповідно до п. 1.5.2 стандартна процентна ставка становить 1,90 % від суми кредиту, застосовується згідно з цим пунктом договору. Згідно з п. 1.7 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за заниженою ставкою 521,55% річних (п. 1.7.1), за стандартною ставною - 695,40% річних (п. 1.7.2). Відповідно до п. 1.8 договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає за зниженою ставкою 17130,00 грн (п. 1.8.1) та за стандартною ставкою 18840 грн (п. 1.8.2). Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Статтею ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що одноразовий Ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб"єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно з п.п. 2 п. 9.8 оспорюваного кредитного договору, споживач підтверджує, що він ознайомлений, з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, що розміщені на Веб-сайті та затверджені наказом № 53-ОД від 16.01.2020 року, повністю розуміє їх, погоджується з ними зобов`язується неухильно їх дотримуватись/а.с.47/. Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Згідно із ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 УК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір був укладений між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] у електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів» та не суперечить приписам ч.1 ст.205, ст.6, 207, 627-628, ч.2 ст.639 ЦК України. При цьому, на виконання приписів ч.1 ст.638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Одночасно суд звертає увагу відповідача на ту обставину, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт ТОВ «Авентус Україна» за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, надання своїх персональних даних, в тому числі номера банківської картки, кредитний договір між ним та товариством не був би укладений, а грошові кошти не були б їй перераховані. В зв`язку з цим, суд відхиляє твердження [PERSON] про непідписання нею кредитного договору з ТОВ «Авентус Україна» та неотримання позикових коштів, оскільки між сторонами було погоджено порядок підписання даного договору у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а не електронним цифровим підписом, як то помилково вважає відповідач. У розділі 10 вказаного договору зазначено реквізити сторін, підпис відповідача відсутній, натомість міститься запис «Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С214162, 06.04.2020 10:45:54 / [PERSON] /. (зворотній бік а. с. 10). Також позивачем надано копію графіку платежів до договору, в якому відсутній підпис відповідача, але міститься запис «Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С214162, 06.04.2020 10:45:54 / [PERSON] /. (а. с. 11), копію паспорта споживчого кредиту, в якому у графі підпис клієнта зазначено «Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С214162, 06.04.2020 10:45:54 / [PERSON] /. (а. с. 20-21), копію правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», розділом 5 яких визначено порядок укладення договорів, а в тому числі істотні умови договорів, зокрема пунктом 5.9 передбачено, що договір містить підписи сторін (а. с. 12-19). ТОВ «Авентус Україна» перераховано відповідачці грошову суму 12000 грн. на картку у безготівковому порядку, що підтверджено довідкою ТОВ ФК «Вей фор пей» від 30 серпня 2021 року, відповідно до договору, укладеного з ТОВ «Авентус Україна» № ВП-200417-1 від 20 квітня 2017 року, 06 квітня 2020 року за дорученням ТОВ «Авентус Україна» товариство здійснило переказ коштів 12 000 грн. , маска картки [NUMBER] , код авторизації 924688, номер транзакції в системі WauForPay -creditplus - 6586976.( а.с.66). Відповідачем не заявлено у справі зустрічний позов про визнання кредитного договору недійсним; не наведено суду ніяких доводів та не надано достовірних доказів того, яким чином її персональні дані могли опинитися у розпорядженні ТОВ «Авентус Україна» та були використані товариством для укладення кредитного договору; з відповідними заявами до правоохоронних органів щодо вчинення стосовно неї шахрайських дій відповідач не зверталась. Як вбачається з розрахунку заборгованості, у період з 04.05.2020 по 03.07.2020 відповідачем в рахунок погашення заборгованості (04.05.2020, 03.06.2020 та 03.07.2020) перераховано 18582,00 грн, які було зараховано як сплату відсотків (а.с. 22-24). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Таким чином, оскільки залишок заборгованості відповідачки за тілом кредиту становить 12 000 грн. і вимога позивача в цій частині є доведеною та відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, а тому підлягає задоволенню. Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за період з 03 серпня 2020 року по 31 жовтня 2020 року задоволенню не підлягає, з огляду на таке. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами кредитного договору ТОВ «Авентус Україна», як небанківська фінансова установа, надало відповідачці суму позики, а остання зобов`язувалась повернути надану позику у повному обсязі у розмірі 17 130 грн. за зниженою процентною ставкою у строк до 06 травня 2020 року (18 1840 грн. - за стандартною процентною ставкою), з яких 12 00 грн. - сума позики, 5130 грн. - сума нарахованих процентів за зниженою процентною ставкою ( 6840 грн. за стандартною процентною ставкою) ( а.с.11, 20-21). Відповідно до п.4.1 кредитного договору, строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначених в п.1.4 кредитного договору ( 30 днів), якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження. Відповідно до п.4.2 споживач. у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 грн. може ініціювати продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.3 договору. Пунктом 4.3 кредитного договору передбачено, що пропозиція споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. З розрахунку заборгованості по договору вбачається, що відповідачем [PERSON] 05 травня 2020 року було здійснено погашення нарахованих за зниженою процентною ставкою процентів за користування коштами згідно кредитного договору в розмірі 5130 грн. 03 червня 2020 року та 03 липня 2020 року відповідачем [PERSON] було здійснено погашення нарахованих за стандартною процентною ставкою процентів за користування коштами в розмірі 6612 грн. та 6840 грн. відповідно. Тобто відповідно до умов договору ( п.4.1-4.3) строк кредиту був продовжений до 02 серпня 2020 року. Таким чином, позикодавець - ТОВ «Авентус Україна» відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування (30 днів), тобто до 02 серпня 2020 року у розмірі 6840 грн., а після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою включає період, який виходить за межі строку кредитування. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позивачем вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою за період з 03 серпня 2020 року по 31 жовтня 2020 року є безпідставною та задоволенню не підлягає. За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідачки підлягають до стягнення відсотки за вказаним кредитним договором у розмірі 6840 грн. Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови вказаного кредитного договору належним чином не виконувала, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з неї на користь позивача заборгованість за договором № 2242853 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 06 квітня 2020 року, яка виникла станом на 31 жовтня 2020 року ( та є незмінною станом на дату звернення до суду та датою зазначеною у розрахунку заборгованості - 30.08.2021), в загальному розмірі 18 840 грн., що складається із: 12 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 6840 грн. - заборгованість за відсотками. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1086,55 грн. (виходячи з розрахунку: розмір задоволених позовних вимог (18840) * сума сплаченого судового збору (2270) / розмір заявлених позовних вимог (39360). На підставі викладеного,

Outcome: partial