Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом, яким просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Також зазначила, що від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивувала тим, що батьком дитини є її колишній чоловік [PERSON], шлюб з яким був розірваний 02.03.2010 року за рішенням суду від 14.01.2010 року м.Губкінський Ямало-Ненецького автономного округу Росії. Цим же судом було призначено стягнення аліментів з Відповідача на утримання дітей з 11.12.2009 року. За період з грудня 2009 року по теперішній час Відповідач жодного разу не виплачував аліменти на утримання дітей, життям, здоров"ям дитей не цікавився, не приймав участі у вихованні. Майже 5 років Позивачка не проживає разом з Відповідачем та не спілкується з ним, спільного господарства не веде, діти знаходяться на повному її утриманні. За весь цей час [PERSON] жодного разу не поцікавився матеріальним, духовним та психологічним станом і розвитком дітей, їх здоров'ям, інтересами, потребами. Тобто, як батько участі у вихованні синів він не бере, їх життям не цікавиться, до школи до меншого [PERSON] не з'являється, окремих (крім аліментних платежів, які він не виплачує) коштів на їх утримання не надає. Відповідач не спілкується з [PERSON] взагалі, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.І ст.12 Закону України «Про охорону дитинства». 09.02.2010р. відповідачем особисто на ім'я начальника ОВД міста Губкінський було написано заяву про те, що він не має наміру спілкуватися з Відповідачкою та дітьми та не бажає розголошувати своє місцеперебування. Той факт, що відповідач знаходиться у федеральному розшуку за несплату аліментів (та інші кримінальні вчинки) ще раз підтверджує його негативний вплив на виховання дитини тепер та в майбутньому. Позивачка в судове засідання не з"явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена в установленому законом порядку. Відповідач в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, заперечень на позов чи заяв на відкладення з поважних причин не подав. Суд вважає за даних обставин розглянути справу з винесенням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. [PERSON] звернулась до Ульяновського районного суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У позові зазначила, що перебувала з Відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітнього - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). 02.03.2010 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією рішення суду та копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.6-7). Аліменти на утримання дітей за рішенням суду [PERSON] не сплачує взагалі, а також знаходиться у федеральному розшуку, що підверджується матеріалами справи (а.с.10-17). Водночас 09.02.2010р. відповідачем особисто на ім'я начальника ОВД міста Губкінський було написано заяву про те, що він не має наміру спілкуватися з позивачкою та не бажає розголошувати своє місцеперебування (а.с.18). Неповнолітній син [PERSON] знаходиться на повному утриманні матері та проживає разом з нею біля матері Позивачки в [ADDRESS] що підтверджується копією довідки ЖЕО (а.с.19). [PERSON] про дітей дбає особисто, створює меншому синові належні умови для виховання, утримує, купує одяг, взуття, необхідні речі, забезпечує навчанням. Син [PERSON] крім того, зайнятий у танцювальній школі «Влада Ями», куди батько теж не навідується, за навчання оплату не проводить. Всі питання щодо виховання неповнолітнього [PERSON] вирішуються нею без участі та підтримки з боку відповідача. Згідно довідки від 29.01.2014 року, за підписом керівника танцювальної школи Влада Ями (а.с.20), заклад не має претензій до [PERSON] щодо виховання сина [PERSON], також у довідкі зазначено, що батько - [PERSON] жодного разу в школу не з"являвся. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки, де б вони не перебували, зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Пункт 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначає, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов"язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об"єктивного з"ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов"язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов"язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму та наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР №798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, статтею 12 Закону «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки зобов"язані виховувати дітей, піклуватись про їх здоров"я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці. Згідно статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов"язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Таким чином, суд вважає, що до відповідача необхідно застосувати один із заходів сімейно- правової відповідальності, яка настає при винній поведінці батьків, а саме: [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав щодо його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved