Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

10.11.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «АВТО ПРОСТО» про визнання недійсними окремих частин договору та повернення грошових коштів, згідно якого просить: визнати недійсним п. 12.1.1 договору № 711467 від 27.08.2014 року «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі», укладеного між [PERSON] та ТОВ «АВТО ПРОСТО»; визнати недійсним п. 12.1.2 договору № 711467 від 27.08.2014 року «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі», укладеного між [PERSON] та ТОВ «АВТО ПРОСТО»; зобовязати відповідача повернути сплачені за договором № 711467 від 27.08.2014 року «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару ( Автомобіля) у групі» платежі в сумі 28596,83 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27 серпня 2014 року між ним та відповідачем був укладений договір №711467 «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі». Предметом цього договору є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок обєднаних періодичних платежів учасників групи через систему «[PERSON] так».Договір був укладений шляхом його підписання сторонами та підписанням додатку № 1, який є невідємною частиною договору, та відповідно до якого придбавався автомобіль марки ZAZ, модель Sens, вартість якого на час укладання договору становить 85 750 грн.На виконання умов договору позивачем сплачено періодичних платежів на загальну суму 28596,83 грн., що підтверджується відповідними банківськими квитанціями.Відповідно до ст. ст. 3, 12 договору №711467 передбачена можливість його розірвання в односторонньому порядку.На підставі заяви позивача від 07.10.2015 року про дострокове розірвання договору вказаний договір було розірвано, але сплачені кошти повернуті не були.Листом від 22.10.2015 року ТОВ «АВТО ПРОСТО» підтвердило факт розірвання договору та зазначило, що поверненню підлягають періодичні платежі, розраховані у відповідності до положень п. 12.1 ст. 12 Розділу II договору, також зазначено, що у відповідності до положень п. 12.1.2 ст. 12 Розділу II договору максимальний строк повернення періодичних платежів згідно з п. 12.1.1 не може перевищувати двох років з дня отримання ТОВ «АВТО ПРОСТО» заяви про дострокове розірвання договору.Вважає, що п. 12.1.2 договору №711467 від 27.08.2014 року має бути визнаний судом недійсним, так як вказана частина договору є несправедливою, оскільки порушує принцип добросовісності, тому що неповернення коштів у період двох років призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін, ТОВ «АВТО ПРОСТО» безпідставно користується коштами позивача, такі умови договору завдають йому значної шкоди, погіршився його матеріальний стан, потерпає від знецінення коштів і не має права їх повернути протягом тривалого часу. Крім того, відповідно до п. 12.1.1 сума періодичних платежів, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці здійснення повернення зазначених внесків, за вирахуванням Відступного за відмову від Договору у розмірі 2 (двох) Періодичних платежів, розрахованих відповідно до Поточної ціни втомобіля, дійсної на дату повернення. Вказану умову договору позивач також вважає несправедливою та такою, що порушує принцип добросовісності. До судового засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] направили заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] направив заяву про розгляд справи у відсутності представника ТОВ «АВТО ПРОСТО», прохав у задоволенні позову відмовити, направив заперечення на позов. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що 27 серпня 2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «АВТО ПРОСТО» було укладено Договір №711467 з додатками № 1 , №2 до нього. Укладений між ТОВ "АВТО ПРОСТО»\~та позивачем договір складається з основного тексту договору, додатку №1 та додатку №2. Додатки підписані сторонами і є невід'ємною частиною договору. Статтею 1 Договору № 711467 передбачено, що предметом Договору є надання учаснику Фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання Автомобіля за рахунок об»єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак". Відповідно до п. 19.2 ст.19 договору, підписання цього договору та додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом договору та додатків до нього. П. 19.3 ст. 19 договору встановлює, що учасник підтверджує, що ТОВ «АВТО ПРОСТО» надало інформацію про суть фінансової послуги, що пропонується за цим договором, із зазначенням вартості цієї послуги для учасника групи, повідомило про порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги за договором, про правові наслідки та порядок здійснення розрахунків внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги, повідомило про механізм захисту фінансовою установою прав споживачів та порядок урегулювання спірних питань, що виникають у процесі надання фінансової послуги, повідомлено реквізити Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а також реквізити органів з питань захисту прав споживачів. Договір № 711467 містить опис послуг, що надаються ТОВ «АВТО ПРОСТО». Відповідно до ч. 1\~ст. 638 ЦК України:\~«Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору». Позивач поставив свій підпис в Договорі поряд із текстом наступного змісту:\~"Учасник заявляє, то отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ «[PERSON], проінформований про всі можливі витрати у зв'язку із укладенням Договору, уважно прочитав та зрозумів Договір та Додатки до нього. Учасник своїм підписом засвідчує факт ознайомлення та згоду з умовами Договору, підтверджує свої права та обов'язки за Договором, підтверджує здатність набувати прав та обов»язків за Договором, умови Договору йому зрозумілі та він вважає їх справедливими по відношенню до себе. Тому суд вважає, що даний факт є свідченням обізнаності позивача як відносно предмету договору, так і щодо його прав та обов»язків за договором. Додатковою гарантією повного усвідомлення кожним учасником своїх прав та обов»язків за договором виступає п. 12.1.5 ст. 12 договору, відповідно до якого якщо Учасник виявить бажання односторонньо відмовитись від договору про адміністрування протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів від дати підписання договору, договір вважається розірваним, і учасник звільняється від будь-яких зобов»язань за ним. Такому учаснику повертається вся сума коштів, сплачених за Договором про адміністрування. Тобто, підписавши Договір, Учасник має 14 днів на додаткове детальне ознайомлення з його умовами, а також прийняття остаточного рішення про участь чи відмову від участі в системі АвтоТак, причому у разі відмови йому були б повернуті всі сплачені ним кошти у 30-денний строк. Про своє рішення Учасник має повідомити ТОВ «АВТО ПРОСТО» шляхом подання заяви до центрального офісу. Отже, неподання своєї заяви про розірвання договору в порядку та в строки, передбачені п.12.1.5 ст. 12 договору та підпис позивача на договорі та додатках до нього є доказом того, що позивачу були повністю зрозумілі усі визначення, умови та зміст договору та додатків до нього, і що сторони досягли домовленості з усіх істотних для них умов, а також те, що позивач вважає дані умови договору справедливими по відношенню до себе. 02.06.2011 року Верховною Радою України був прийнятий Закон № 3462-ІУ від 02.06.2011 року, яким до Законом України\~Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг\~були внесені зміни до ч. 1 ст. 4 та вказану статтю було доповнено пунктом 11-1 відповідно до якого, фінансовими послугами вважається зокрема, і послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Таким чином послуги, що надаються відповідачем позивачу унормовані в Законі України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». 19.01.2012 року ТОВ\~«АВТО ПРОСТО»\~було зареєстровано як фінансову установу та видано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи. 12.11.2012 року набуло чинності Розпорядження Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг №1676 від 09.10.2012 року\~«Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у группах». Договір №711467 від 27.08.2014 укладено у відповідності до Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів. Типовий договір, який відповідає договору, укладеному з позивачем, було перевірено на його відповідність Ліцензійним умовам Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. На виконання умов договору та\~ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~договір було включено до групи №1215 та присвоєно номер 38 у групі. Позивач просить визнати пп. 12.1.1 та п.12.1.2 ст. 12 договору недійсними, оскільки вони є несправедливим. Перелік несправедливих умов договору закріплено в ч. 3 ст. 18 Закону Україени «Про захист прав споживачів». [PERSON], позивач не конкретизує, вимогам якого саме пункту ч. 3 ст. 18 «Про захист прав споживачів» не відповідають пп. 12.1.1. та пп. 12.1.2 п. 12.1 ст. 12 Договору У відповідності до\~ст. 907 ЦК України, якою встановлені наслідки розірвання договору про надання послуг, порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін. Порядок розірвання договору № 711467, а також розрахунок коштів, які підлягають поверненню та строк їх повернення, врегульовані ст. 12 договору, який підписаний позивачем. Відповідно до п.12.1 ст. 12 договору, учасник, який ще не отримав автомобіль\~має право розірвати договір за власним бажанням, про що має повідомити [PERSON] у письмовій формі. У строк, встановлений чинним законодавством, [PERSON] розглядає заяву учасника та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та наслідки його розірвання. Поверненню підлягають тільки періодичні платежі, сплачені за договором, з урахуванням положень, викладених в цій статті. П.п. 12.1.1 п. 12.1 ст. 12 договору передбачено, що сума періодичних платежів, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до Поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці здійснення повернення зазначених внесків, за вирахуванням відступного за відмову від Договору у розмірі двох періодичних платежів, розрахованих відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на дату повернення. Підпунктом 12.1.2 п.12.1 ст. 12 договору встановлено, що максимальний строк повернення періодичних платежів згідно з п.12.1.1 не може перевищувати двох років з дня отримання [PERSON] заяви про дострокове розірвання договору. Для здійснення повернення періодичних платежів учасник повинен надіслати письмову заяву із зазначенням власних банківських реквізитів, згідно яких повинні бути перераховані грошові кошти. Відповідно до ч. 1\~ст. 638 ЦК України:\~Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно п. 6.7 Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у группах, порядок дострокового розірвання договору за ініціативою учасника групи, що не отримав товар, який передбачає умову про те, що ліцензіат, у разі отримання від учасника групи, що не отримав товар, заяви про дострокове розірвання договору про адміністрування повертає суму періодичних платежів, сплачену таким учасником у фонд групи не пізніше двох років з дати отримання ліцензіатом такої заяви,\~а у разі, коли дата закриття групи настає раніше ніж через два роки з дати отримання ліцензіатом заяви про дострокове розірвання договору, - не пізніше двох місяців з дати закриття групи. Тобто, пп. 12.1.1, 12.1.2 п.12.1 ст. 12 повністю відповідають п. 6.7 Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у группах, затверджених Розпорядженням Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг №1676 від 09.10.2012 року. Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в ч. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Аналізуючи норму ст. 18\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак:\~ по-перше,\~умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст.\~3, ч.3 ст.\~509 ЦК України);\~по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов»язків сторін;\~ по-третє,\~умови договору завдають шкоди споживачеві. Такий правовий аналіз зазначених норм та обставин відповідає викладеним в постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі № 6-40цс13 висновкам. Вказане судове рішення згідно із положеннями\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Позивач не довів наявність ознак, що свідчать про несправедливість умов п.п. 12.1.1. 12.1.2. статті 12 Договору. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача суми внеску на придбання автомобіля за договором в розмірі 28596,83 грн.,\~\~суд\~\~приходить до наступного. Вимоги про стягнення з відповідачацих коштів на заявлених позивачем підставах є похідними від\~\~позовних\~\~вимог про визнання недійсними окремих частин договору. Підписавши договір, позивач та відповідач погодили, що повернення періодичних платежів, після розірвання договору в порядку п.12.1 ст. 12, буде здійснено протягом\~двох років\~з дня отримання [PERSON] заяви про дострокове розірвання договору та у вказаній сумі. Оскільки заяву про розірвання договору [PERSON] було подано 07 жовтня 2015 року, то вимога про стягнення з відповідача платежів є передчасною, та такою, що суперечить пп. 12.1.2 п.12.1 ст. 12 підписаного сторонами договору, тому не підлягає задоволенню. Враховуючи вищевказане суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.\~203,\~215,\~230\~Цивільного кодексу України,\~Закону України «Про захист прав споживачів», з урахуванням Постанови Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року,

Outcome: dismissed