Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернулась із позовом до суду до [PERSON] про визнання права власності на частину майна подружжя та поділ спільного майна подружжя шляхом стягнення компенсації, а також про повернення безпідставно набутого майна. Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що вона з 2 травня 2009 року по 10 січня 2013 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по даній справі. Рішенням Кам"янського районного суду від 10 січня 2013 року шлюб був розірваний. 12 жовтня 2013 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка. 24 квітня 2008 року між [PERSON] та ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" був укладений кредитний договір на суму 10 198,45 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на той час становило 52500 грн. для придбання автомобіля Gherу А15 Amulet. За вказані кредитні кошти відповідно до договору купівлі-продажу від 23.04. 2008 року він у ТОВ "Сі Ей Автомотів" придбав вказаний вище автомобіль. З 01.07. 2008 року до 02.05. 2009 року сторони проживали без реєстрації шлюбу однією сім"єю, а з 02.05. 2009 року по 10.01. 2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Частину вказаного кредиту в розмірі 420 доларів США було погашено [PERSON] до 01. 07. 2008 року, а решту ними спільно до 08. 10. 2010 року, частково в період часу їх проживання без реєстрації шлюбу, а решту після шлюбу, який був зареєстрваний ними. Після розірвання шлюбу з [PERSON] автомобіль залишився у нього, у зв"язку з чим у червні 2013 року вона звернулася до Кам"янського районного суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу та визнання права спільної сумісної власності на легковий автомобіль Gherу А15 Amulet Рішенням Кам"янського районного суду Черкаської області від 27.09. 2013 року її позовні вимоги задоволено частково, а саме встановлено факт їх проживання однією сім"єю, як чоловіка та жінки без зареєстрованого шлюбу з 01 липня 2008 року,а в частині її позовних вимог щодо визнання права спільної сумісної власності на автомобіль відмовлено, окільки договір купівлі-продажу автомобіля було оформлено [PERSON] 23 квітня 2008 року, тобто в той час, коли вони ще не проживали однією сім"єю. Як зазначив суд, в даному випадку вона має право на стягнення з відповідача частини коштів, які були спільно нею з відповідачем витрачені на погашення кредиту, починаючи з 01 липня 2008 року і до погашення кредиту. Разом з тим, судом встановлено, що до липня 2008 року [PERSON] було самостійно погашено частину кредиту двома платежами в розмірі 420 доларів США, що становить 2700 грн., а всю іншу суму кредиту було погашено ними разом під час проживання як чоловіка та жінки однією сім"єю без реєстрації шлюбу та під час перебування в офіційному шлюбі. Крім того, 7800 грн., що становить 996,22 долари США за офіційним курсом Нацбанку України станом на 19.08. 2009 року, витрачених на погашення кредиту, належали особисто їй, які були у неї ще до проживання з відповідачем однією сім"єю на депозитному рахунку. Решту кредиту було виплачено за рахунок їх з відповідачем спільних коштів. Таким чином, із загальгної суми кредиту, а саме 10198,45 доларів США, отриманого [PERSON] для придбання належного йому автомобіля, за рахунок належних йому коштів погашено 420 доларів США, за рахунок її особистих коштів-996,22 доларів США. Решта кредиту, а саме 8782,23 доларів США (10198,45-420-99,22=8782,23), що становить за офіційним курсом Нацбанку України станом на 22.01.2014 року 70 196,36 грн, які погашено за рахунок коштів, які їм належали на правах спільної сумісної власності як подоружжю. [PERSON] звернулась із заявою до суду про збільшення позовних вимог, мотивуючи тим, що станом на 14.07.2014 року, згідно з даними Національного банку України, офіційний курс гривні щодо долара США становить 1169, 38 грн. за 100 доларів США. Отже, 4391,11 доларів США в даний час в перерахунку становить 51 348,76 грн., а тому просила стягнути зазначену вище суму на її користь. [PERSON] свої позовні вимоги підтримала повністю, просила зодовольнити позов. [PERSON] з позовними вимогами не згідний, просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що у травні 2014 року [PERSON] звернулась із позовом до суду до [PERSON] про визнання права власності на частину майна подружжя та поділ спільного майна подружжя шляхом стягнення компенсації, а також про повернення безпідставно набутого майна. З 2 травня 2009 року по 10 січня 2013 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Кам"янського районного суду від 10 січня 2013 року шлюб був розірваний. 12 жовтня 2013 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка. 24 квітня 2008 року між [PERSON] та ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" був укладений кредитний договір на суму 10 198,45 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на той час становило 52500 грн. для придбання автомобіля Gherу А15 Amulet. За вказані кредитні кошти відповідно до договору купівлі-продажу від 23.04. 2008 року він у ТОВ "Сі Ей Автомотів" придбав вказаний вище автомобіль. З 01.07. 2008 року до 02.05. 2009 року сторони проживали без реєстрації шлюбу однією сім"єю, а з 02.05. 2009 року по 10.01. 2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Частину вказаного кредиту в розмірі 420 доларів США було погашено [PERSON] до 01. 07. 2008 року, а решту ними спільно до 08. 10. 2010 року, частково в період часу їх проживання без реєстрації шлюбу, а решту після шлюбу, який був зареєстрваний ними. Після розірвання шлюбу з [PERSON] автомобіль залишився у нього, у зв"язку з чим у червні 2013 року позивачка звернулася до Кам"янського районного суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу та визнання права спільної сумісної власності на легковий автомобіль Gherу А15 Amulet Рішенням Кам"янського районного суду Черкаської області від 27.09. 2013 року її позовні вимоги задоволено частково, а саме встановлено факт їх проживання однією сім"єю, як чоловіка та жінки без зареєстрованого шлюбу з 01 липня 2008 року,а в частині позовних вимог щодо визнання права спільної сумісної власності на автомобіль відмовлено, окільки договір купівлі-продажу автомобіля було оформлено [PERSON] 23 квітня 2008 року, тобто в той час, коли вони ще не проживали однією сім"єю. Як зазначив суд, в даному випадку позивачка має право на стягнення з відповідача частини коштів, які були спільно ними витрачені на погашення кредиту, починаючи з 01 липня 2008 року і до погашення кредиту. Разом з тим, судом встановлено, що до липня 2008 року [PERSON] було самостійно погашено частину кредиту двома платежами в розмірі 420 доларів США, що становить 2700 грн., а всю іншу суму кредиту було погашено ними разом під час проживання як чоловіка та жінки однією сім"єю без реєстрації шлюбу та під час перебування в офіційному шлюбі. Крім того, 7800 грн., що становить 996,22 долари США за офіційним курсом Нацбанку України станом на 19.08. 2009 року, витрачених на погашення кредиту, належали особисто позивачці, які були у неї ще до проживання з відповідачем однією сім"єю на депозитному рахунку. Решту кредиту було виплачено за рахунок їх з відповідачем спільних коштів. Таким чином, із загальної суми кредиту, а саме 10198,45 доларів США, отриманого [PERSON] для придбання належного йому автомобіля, за рахунок належних йому коштів погашено 420 доларів США, за рахунок її особистих коштів-996,22 доларів США. Решта кредиту, а сме 8782,23 доларів США (10198,45-420-99,22=8782,23), що становить за офіційним курсом Нацбанку України станом на 22.01.2014 року 70 196,36 грн, які погашено за рахунок коштів, які їм належали на правах спільної сумісної власності як подоружжю. [PERSON] звернулась із заявою до суду про збільшення позовних вимог, мотивуючи тим, що станом на 14.07. 2014 року, згідно з даними Національного банку України, офіційний курс гривні щодо долара США становить 1169, 38 грн. за 100 доларів США. Отже, 4391,11 доларів США в даний час в перерахунку становить 51 348,76 грн., а тому просила стягнути зазначену вище суму на її користь. Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім"єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Згідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власнолсті незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до положень ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об"єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Пленум Верховного Суду України в постанові №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" зазначив у п. 22, що поділ спільного майна подружжя здійснююється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Крім того, відповідно до рішення Кам»янського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2013 року, позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання як чоловіка та жінки однією сім"єю без шлюбу та визнання права спільної сумісної власності був задоволений частково. Зазначене рішення суду є преюдиціальним для суду, який розглядає цивільну справу. Це випливає з положення ч. 3 ст. 61 ЦПК України, яка вказує, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У рішенні зазначено, що з 1 липня 2008 року до 2 травня 2009 року сторони проживали однією сім"єю без реєстраії шлюбу. 2 травня 2009 року сторони зареєстрували шлюб. Починаючи з 1 липня 2008 року, сторони спільно стали погашати кредит, який відповідач отримав від ВАТ "Райффайзхен Банк Аваль" 24 квітня 2008 року в сумі 10 198,45 доларів США на придбання лекового автомобіля, уклавши договір кредиту, за які купив автомобіль. До липня 2008 року відповідач сам погасив 2700 грн. кредиту, а решту кредиту сторони погасили разом.Крім того, відповідач твердив, що 7800 грн. позивачка дала на погашення кредиту своїх коштів, які у неї були ще до шлюбу. Вказані вище факти сторони підвердили під час судового засідання. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині поділу майна шляхом стягнення компенсації підлягають до задоволення повністю. Зокрема, станом на 14.07. 2014 року, згідно з даними Національного банку України, офіційний курс гривні щодо долара США становить 1169, 38 грн. за 100 доларів США. Отже, 4391,11 доларів США в даний час в перерахунку становить 51 348,76 грн., а тому вказану суму підлягає стягненню на користь позивачки. Суд вважає, що позовні вимоги в частині повернення безпідставно набутого майна не підлягають задоволенню, оскільки позивачка в позовній заяві дала правову оцінку, яка не відповідає чинному законодавству. Крім того, суд вважає, що строк позовної давності можна буде рахувати тільки після розірвання шлюбу, а шлюб був розірваний у січні 2013 році, а тому строк позовної давності позивачкою не був пропущений.

Outcome: partial