Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

[PERSON] (далі - [PERSON] ) та [PERSON] (далі - [PERSON] ) звернулись до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - [PERSON] ), [PERSON] (далі - [PERSON] ), Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області, в якій просять суд: - скасувати державний акт на право приватної власності на землю ХР-25-61-20715, виданий 26.05.1995 Безлюдівською селищною радою Харківського району Харківської області відповідно до рішення Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області від 09.03.1993 за № 90, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 26.05.1995 за № 225, щодо права власності на земельну ділянку площею 0,15 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] ; - визнати за [PERSON] та [PERSON] право на завершення приватизації земельної ділянки та державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, площею 0,15 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Позов мотивували тим, що [INFO] померла [PERSON] . Позивачі по справі, [PERSON] та [PERSON] , діти померлої [PERSON] . Після смерті [PERSON] спадщину прийняли вони - її діти, позивачі по справі. Позивач [PERSON] звернулася у встановлений законодавством 6-ти місячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а позивач [PERSON] проживав на день смерті [PERSON] разом з нею. 22.01.2020 року позивачі отримали свідоцтва на право на спадщину за законом після смерті. Їх батько, [PERSON] , відмовився від спадщини на користь дітей [PERSON] та [PERSON] . 26 травня 1995 року Виконавчим комітетом Безлюдівської селищної ради народних депутатів Харківського району Харківської області, згідно рішення Виконавчого комітету Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області від 09 березня 1993 року № 90, на ім`я [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю ХР-25-61-20715, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 26 травня 1995 року за № 225, щодо права власності на земельну ділянку площею- 0,15 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до рішення виконавчого комітету Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області від 30 січня 2001 року № 38 їх матері [PERSON] передано в приватну власність земельну ділянку з фонду земель Безлюдівської селищної ради площею 1500 кв.м в [ADDRESS] під будівництво індивідуального житлового будинку з видачею державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Цим же рішенням вирішено: Вилучити з приватної власності гр. [PERSON] земельну ділянку площею 1500 кв.м в [ADDRESS] , яка була надана йому для будівництва та обслуговування житлового будинку рішенням № 90 від 09.03.1993 р. Безлюдівської селищної ради в зв`язку з його відмовою. Відмінити п. 2 зазначеного рішення про надання дозволу гр. [PERSON] на забудову цієї ділянки, технічну документацію вважати недійсною. Державний акт про право приватної власності гр. [PERSON] на забудову цієї ділянки, технічну документацію вважати недійсною. Однак, державний акт на право приватної власності на землю ХР-25-61-20715 на ім`я [PERSON] скасовано так і не було. Відповідно до рішення ХХХХ1V сесії V11 скликання Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області від 25 лютого 2020 року позивачам рекомендовано звернутися до суду для скасування з аданим позовом. Починаючи з січня 2001 року [PERSON] користувалась земельною ділянкою, розробила будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, однак, у зв`язку зі смертю не встигла закінчити процедуру приватизації земельної ділянки. У зв`язку з тим, що [PERSON] за життя не встигла приватизувати земельну ділянку, нотаріус не може видати позивачам свідоцтво на право на спадщину на земельну ділянку. Власник земельної ділянки [PERSON] відмовився від вищезазначеної земельної ділянки, що зазначено в рішенні Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області від 30 січня 2001 року за № 38. Оскільки спадкодавець за життя розпочав процес приватизації земельної ділянки, однак її не завершив у зв`язку зі смертю, реалізація спадкових прав позивача можлива лише в судовому порядку з підстав, передбачених ст. ст. 1216, 1218 ЦК України Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04.02.2021 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження з викликом сторін та призначено дату проведення підготовчого судового засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21.04.2021 підготовче провадження закрито та призначено у судове засідання. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву, в яких позовні вимоги визнав, просив розглянути справу за його відсутності. В судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] не з`явилися, подали до суду заяву, в яких позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити та розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області подав заяву, в якій зазначено, що проти позовних вимог не заперечують та просять проводити розгляд справи у відсутність представника ради. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача [PERSON] , який не повідомив про причини неявки та не надав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 06.06.2019 Виконавчим комітетом Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області. [PERSON] та [PERSON] , діти померлої [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження, копії яких наявні в матеріалах справи. Відповідно до положень ст.ст. 1268-1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] спадщину прийняли її діти, позивачі по справі, [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] звернулася у встановлений законодавством 6-ти місячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а позивач [PERSON] проживав на день смерті [PERSON] разом з нею. 22.01.2020 року позивач [PERSON] отримав свідоцтво на право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , посвідчене Ольховською Л.М., державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області, р. № 1-49. 22.01.2020 року [PERSON] отримала свідоцтво на право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , посвідчене Ольховською Л.М., державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області, р. № 1-47. [PERSON] , відмовився від спадщини на користь дітей [PERSON] та [PERSON] . 26 травня 1995 року Виконавчим комітетом Безлюдівської селищної ради народних депутатів Харківського району Харківської області, згідно рішення Виконавчого комітету Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області від 09 березня 1993 року № 90, на ім`я [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю ХР-25-61-20715, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 26 травня 1995 року за № 225, щодо права власності на земельну ділянку площею- 0,15 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку ( присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до рішення виконавчого комітету Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області від 30 січня 2001 року № 38 нашій матері [PERSON] передано в приватну власність земельну ділянку з фонду земель Безлюдівської селищної ради площею 1500 кв.м в [ADDRESS] під будівництво індивідуального житлового будинку з видачею державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Цим же рішенням виконавчого комітету Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області вирішено: 1.Вилучити з приватної власності гр. [PERSON] земельну ділянку площею 1500 кв.м в [ADDRESS] , яка була надана йому для будівництва та обслуговування житлового будинку рішенням № 90 від 09.03.1993 р. Безлюдівської селищної ради в зв`язку з його відмовою. 2.Відмінити п. 2 зазначеного рішення про надання дозволу гр. [PERSON] на забудову цієї ділянки, технічну документацію вважати недійсною. 3.Державний акт про право приватної власності гр. [PERSON] на забудову цієї ділянки, технічну документацію вважати недійсною. Однак, державний акт на право приватної власності на землю ХР-25-61-20715 на ім`я [PERSON] скасовано так і не було. Відповідно до рішення ХХХХ1V сесії V11 скликання Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області від 25 лютого 2020 року нам рекомендовано звернутися до Харківського районного суду Харківської області для скасування державного акту на право приватної власності на землю, виданого на ім`я [PERSON] серія ХР 25-61-20715 від 26 травня 1995 року, зареєстрованого за № 225 на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка) на території Безлюдівської селищної ради за адресою: [ADDRESS] . Починаючи з січня 2001 року [PERSON] користувалась земельною ділянкою, розробила будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, однак, у зв`язку зі смертю не встигла закінчити процедуру приватизації земельної ділянки. У зв`язку з тим, що [PERSON] за життя не встигла приватизувати земельну ділянку, нотаріус не може видати свідоцтво на право на спадщину на земельну ділянку спадкоємцям. Спадкодавцем за життя було розпочато, але не завершено процедуру приватизації вищевказаних земельних ділянок. Зазначене рішення про приватизацію земельної ділянки прийнято в період чинності Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок». Згідно із статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення. За статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статті 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації (Лист спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Аналіз наведеної норми свідчить, що у разі, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку, а якщо приватизація земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України не завершена й право на її завершення. Відповідно до Постанови державного нотаріуса Харківської районної нотаріальної контори Харківської області Ольховської Л.М., про відмову у вчиненні нотаріальної дії, від 14.11.2020 року, документи, що стверджують право власності на земельну ділянку площею - 0,15 га , цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] спадкоємцями не надані, тому у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом в рівних частках кожному на земельну ділянку після смерті [PERSON] , померлої [INFO] - відмовлено. Окрім того, відповідно до рішення державного кадастрового реєстратора міськрайонного управління у Харківському районі та м. Люботині Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № РВ -6302426962020 від 14.07.2020 р. прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, оскільки електронний документ не відповідає встановленим вимогам, про що зазначено у протоколі проведення перевірки електронного документа. Відповідно до положень ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Згідно ч. 1ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За змістом ст. 1296 Цивільного кодексу України оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється у способи, передбачені ст. 152 ЗК України, в тому числі і шляхом визнання права. У Перехідних положеннях Земельного Кодексу України визначено, у разі коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно до ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. У п. 3.5 - вказано, що правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки яку розпочав за життя спадкодавець, та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право. Власник земельної ділянки [PERSON] відмовився від вищезазначеної земельної ділянки, що зазначено в рішенні Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області від 30 січня 2001 року за № 38. Відповідно до відповіді завідуючої Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Кормілец Ю.М. від 04.03.2021 № 679/02-14 згідно даних, наявних в держнотконторі, після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , місце проживання якої на день її смерті було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , заведена спадкова справа № 591/2019 згідно матеріалів якої в шестимісячний строк з дня смерті спадкодавиці до держнотконтори звернулися: дочка спадкодавиці - [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, чоловік спадкодавиці - [PERSON] з заявою про відмову від прийняття спадщини. Інші заяви про прийняття спадщини та/або про відмову від прийняття спадщини до держнотконтори не надходили. Заповіти від імені [PERSON] нотаріально не посвідчувалися. 22 січня 2020 року [PERSON] за реєстровим № 1-47 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею - 5,6472 га., кадастровий номер - 6320888100:02:001:0072, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сухининської сільської ради Богодухівського району Харківської області, а [PERSON] за реєстровим № 1-49 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 (одну третю) частку в праві спільної власності на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до п.а ч.1 ст.140 Земельного Кодексу України: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку є підставою для припинення прав на землю. Згідно з ч. 1 ст.142 Земельного Кодексу України: Припинення права власності на земельну ділянку у разі добровільної відмови власника землі на користь держави або територіальної громади здійснюється за його заявою до відповідного органу. Оскільки спадкодавець за життя розпочав процес приватизації земельної ділянки, однак її не завершив у зв`язку зі смертю, реалізація спадкових прав позивача можлива лише в судовому порядку з підстав, передбачених ст. ст. 1216, 1218 ЦК України Таким чином, державний акт на право приватної власності на землю ХР-25-61-20715, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 26 травня 1995 року за № 225, щодо права власності на земельну ділянку площею- 0,15 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] повинен бути скасований та за позивачами має бути визнане право на завершення приватизації земельної ділянки, яку розпочала за життя їх мати [PERSON] . Верховний Суд в Постанові від 21 березня 2018 року по справі № 623/633/17, провадження № 61-6243 св. 18 зазначив, що: «Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абзацу 2 пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139- V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абзац 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-V1). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (частина третя статті 116 Земельного Кодексу України).» Згідно п.7 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. У відповідності до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Враховуючи вищевикладене, а також повне визнання позовних вимог відповідачем [PERSON] , відповідачем Безлюдівською селищною радою Харківського району Харківської області, задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved