Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду з позовом, у якому просили визнати за кожною із них у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO], право власності на ? частку житлового буднику загальною площею 136,4 м2, житловою площею 83,1 м2, із господарськими будівлями та спорудами: господарська будівля, погріб, вбиральня, колонка, огорожа, ворота із хвірткою, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що у видачі їм як спадкоємцям першої черги за законом свідоцтв про право на спадщину на вказане вище спадкове майно після смерті їхнього чоловіка і батька [PERSON] нотаріальною конторою відмовлено, через відсутність належним чином оформлених правовстановлюючих документів на це спірне нерухоме майно. Позивачі [PERSON] і [PERSON] у судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви, у яких зазначали, що позов вони підтримують, просили суд розглянути дану справу за їхньої відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області у судове засідання теж не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за відсутності їхнього представника. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У ч. 3 ст. 1268, ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] у віці 49 років помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], який є чоловіком позивача [PERSON] і батьком позивача [PERSON], заповіту за життя він не складав. Із спадкової справи № 730 до майна померлого [INFO] [PERSON] видно, що 09 листопада 2002 року із заявами про прийняття спадщини за законом після його смерті до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області звернулися дружина померлого [PERSON] та його дочка [PERSON], позивачі у справі. Також того ж дня, 09 листопада 2002 року, дочка померлого [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про відмову від належної їй частки у спадковому майні після смерті батька [PERSON], проти оформлення спадщини за законом на ім'я дружини померлого [PERSON] та його дочки [PERSON] не заперечувала. 09 листопада 2002 року зазначеною нотаріальною конторою спадкоємцям першої черги за законом позивачам [PERSON] і [PERSON] у рівних частках кожній після смерті [PERSON] видано свідоцтва про право на належну останньому заробітну плату в розмірі 778,90 грн., що знаходиться у Філії Теплові розподільчі мережі Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго". Суд також встановив, що на день смерті спадкодавцю [PERSON] належав житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Факт належності померлому [PERSON] вказаного спадкового нерухомого майна підтверджується паспортом на забудову земельної ділянки в населеному пункті від 18 травня 1988 року № 114, виготовленим на ім'я [PERSON] проектом забудови земельної ділянки, актом приймання в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 09 листопада 1995 року, будинковою книгою, технічним паспортом на житловий будинок від 29 серпня 1988 року, довідками Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області за № 1124 від 27 вересня 2017 року та № 3449 від 12 жовтня 2017 року, з яких вбачається, що згідно із записами в погосподарських книгах [PERSON] значився головою домогосподарства, що розташоване за адресою: [ADDRESS], проживав і був зареєстрованим за цією адресою до дня смерті, у даному домоволодінні разом із ним на день його смерті були зареєстровані та постійно проживали дружина [PERSON] і дочка [PERSON] Відповідно до листа Комунального підприємства Київської обласної ради "Лівобережне бюро технічної інвентаризації" від 28 липня 2017 року за вих № Ф00196402 інформація про реєстрацію права власності на зазначений спірний спадковий житловий будинок за [PERSON] відсутня. Із технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS], видно, що за цією адресою знаходяться: житловий будинок - "А", загальною площею 136,4 м2, житловою площею 83,1 м2, із господарськими будівлями і спорудами: господарська будівля - "Б", погріб - "В", вбиральня - "Е", колонка - "№ 5", огорожа - "№ 4" та ворота з хвірткою - "№ 2". Листом за вих. № 3265/02-14 від 03 жовтня 2017 року у видачі позивачам свідоцтв про право на спадщину за законом на належний [PERSON] спірний житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що розташовані в [ADDRESS], Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області відмовлено, оскільки за життя спадкодавець право власності на цей спірний житловий будинок на своє ім'я не оформив та не зареєстрував. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи той факт, що позивачі [PERSON] і [PERSON] як спадкоємці першої черги за законом у рівних частках прийняли у встановленому законом порядку спадщину після смерті [INFO] їхнього чоловіка та батька [PERSON], якому на день смерті належав спірний житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved