Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДО-ЦЕНТР» про визнання недійсним та розірвання договору №141301, укладеного між ним та відповідачем. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що у вересні 2014 року прочитав оголошення в газеті «Подільські вісті» про те, що ТОВ «КРЕДО-ЦЕНТР» надає кошти на будь-які потреби в день звернення з мінімальним пакетом документів. 20 вересня 2014 року він прибув до офісу відповідача у м. Хмельницькому, де в цей же день підписав договір, датований 8 вересня 2014 року, щоб отримати кредитні кошти в сумі 150000 грн. якнайшвидше. Представник відповідача пообіцяла, що кошти йому будуть перераховані протягом двох днів. Минуло три дні після підписання договору, однак кошти на його рахунок не надійшли. Він став з»ясовувати причину ненадходження коштів, однак чіткої відповіді не отримав. Представники відповідача запевняли, що кошти будуть, однак слід почекати. Після чергового звернення до центрального офісу він дізнався, що гроші йому не нададуть, оскільки він не сплатив щомісячний платіж. Крім того, компанія надає перевагу тим учасникам системи, хто сплатив більше 30% від основної суми. Це було для нього несподіваною новиною, оскільки перед підписанням договору його запевняли про чесність, прозорість та простоту отримання коштів. Вважає,що укладений між ним та відповідачем договір суперечить чинному законодавству та його правам та свободам. Так, в договорі має місце неспівмірний обсяг прав та обов»язків сторін. Через непослідовність, завуальованість та заплутаність окремих положень Умов програми «Кредо-центр», різницею між значеннями окремих термінів в договорі та загальновживаними поняттями у чинному законодавстві, відсиланням до інших пунктів договору, неможливо зрозуміти про справжній зміст укладеного договору. В умовах договору вбачаються ознаки нечесної підприємницької діяльності, яка вводить споживача в оману шляхом утворення пірамідальних схем. Крім того, відповідач, розміщуючи в друкованих засобах масової інформації рекламу, спонукає клієнта звертатися за привабливою позикою. Однак, згідно з Умовами договору, предметом договору є товар, оплату якого проводить відповідач за рахунок грошей позивача з подальшим розстроченням платежів. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того [PERSON] додатково пояснив, що оспорюваний договір перед підписанням не надавався позивачу на руки, тому він не зміг звернутися за допомогою до фахівця, щоб з»ясувати відповідність його вимогам закону. Відповідача притягнуто до відповідальності за нечесну підприємницьку діяльність, а тому укладений договір є недійсним. [PERSON] пояснив, що 20 вересня 2014 року разом із сином [PERSON] приїхав до офісу відповідача у м. Хмельницькому. Представник ТОВ «КРЕДО-ЦЕНТР» запевнила, що якщо позивач перерахує товариству 7500 грн. до обіду, то з 15 год. до 18 год. отримає кредитні кошти. Оскільки у позивача не було такої суми грошей, то в цей же день було перераховано 300 грн. та підписано відповідний договір, датований 8 вересня 2015 року. З укладеним договором приїхали додому. 30 вересня 2015 року перерахували відповідачу решту коштів в сумі 7200 грн. Вважає, що договір було укладено під впливом обману, просить задоволити позов. Представник відповідача ТОВ «КРЕДО-ЦЕНТР» в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надіслав заперечення, в яких просив залишити позов без задоволення. Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши представлені письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Так, судом встановлено, що 08 вересня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № 141301 про надання послуг, предметом якого є надання компанією, яка діє від свого імені в інтересах і за рахунок клієнта, системи послуг, спрямованих на придбання клієнтом товару, зазначеного в додатку № 1 до цього договору, на умовах (додаток № 2 до договору). Як вбачається із умов договору клієнт оцінює вигідність придбати товар за попередньо накопичені ним кошти, можливість отримання у власність лише частково сплаченого майна з наступним погашенням його залишкової вартості протягом достатнього для клієнта періоду часу з мінімальними адміністративними витратами. Відповідно до пункту 7.1 договору від 08 вересня 2014 року невід'ємними складовими договору є додатки № 1 та № 2. Додаток № 2 визначає загальні умови програми "Кредо-Центр", пункт 1.3 яких передбачає, що предметом договору є послуги, які надаються шляхом формування об'єднання учасників програми "Кредо-Центр" та створення фонду з метою придбання товарів у групах. У пункті 1.5 цих умов зазначено, що внесені клієнтом суми обов»язкових платежів використовуються для формування фонду з метою здійснення оплати товарів на користь клієнтів компанії. Процедура отримання товару учасником програми врегульована у статті 4 додатку № 2. Згідно з пунктом 4.1 цього додатку компанія організовує та проводить виплату коштів відповідно до розроблених правил. Клієнт набуває право брати участь у найближчій виплаті коштів після вчасної чергової проплати загального платежу. Згідно з пунктом 4.7 додатку № 2 право на отримання товару надається шляхом підсумкового підрахунку обов»язкових платежів з урахуванням графіку платежів. Пріоритетне становище має той клієнт, у якого оплачена найбільша кількість обов»язкових платежів з урахуванням графіку платежів, який своєчасно й відповідно до умов договору виконує свої зобов'язання. При укладенні договору про надання фінансових послуг 08 вересня 2014 року позивач підписав заяву, в якій вказано, що він уважно прочитав та зрозумів усі визначення, умови та зміст договору, додатків до нього, правові наслідки, отримав свій примірник договору та додатків до нього. Крім того підписанням вказаної заяви [PERSON] ствердив, що умови договору та додатків є справедливими та зрозумілими для нього, не містять двозначних тлумачень, не обмежують його прав, як споживача і компанією забезпечені всі необхідні умови щодо його можливості визначитися у необхідності укладання договору, щодо забезпечення можливості внесення пропозицій, зауважень чи змін до договору, або ж для додаткового узгодження прав та обов»язків сторін за договором. Зазначеною заявою спростовуються пояснення [PERSON] та його представників про незрозумілість, непослідовність та завуальованість умов договору. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Відповідно до положень, закріплених у частині першій, пункті 7 частини третьої, частини шостої статті 19 Закону України "Про захист прав споживачів", забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, згідно з пунктом 7 частини третьої статті 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, Законом України "Про захист прав споживачів"закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття "пірамідальної схеми" не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до "пірамідальної схеми". Аналіз пункту 7 частини третьої статті 19 Закону України "Про захист прав споживачів" дає підстави для висновку, що поняття "пірамідальна схема" у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення оплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару. Отже, для кваліфікації "пірамідальної схеми" необхідна наявність усіх зазначених ознак у сукупності. Відсутність будь-якої з вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як "пірамідальної", тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України. Висновок про саме таке застосування статті 19 Закону України "Про захист прав споживачів" міститься в постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року (справа № 6-14цс13). Так, пірамідальній схемі властива сплата коштів за можливість одержання окремим учасником грошової компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів. У той самий час предметом договору, укладеного в рамках функціонування системи придбання товару в групах "Кредо-Центр", є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним товару. Відповідно до статті 6 пункту 6.2 договору ТОВ "Кредо-Центр" гарантує надання кожному учаснику отримання товару за умови виконання ним усіх зобов'язань, передбачених договором. Крім того,законом України від 02.06.2011 року №3462-ІV «Про внесення змін до деяких законодавчих законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг» (введено в дію з 09.01.2012 року) внесено зміни до ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги а регулювання ринків фінансових послуг» та доповнено п.11-1, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Відповідач отримав 12 березня 2013 року відповідний дозвіл (ліцензію) на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Таким чином, посилання позивача та його представників на те, що діяльність ТОВ "Кредо-Центр" за угодою сторін є функціонуванням "пірамідальної схеми", суперечить змісту пункту 7 частини третьої статті 19 Закону України "Про захист прав споживачів" у зв'язку з відсутністю в діяльності товариства головних ознак "пірамідальної схеми" - безтоварності та отримання компенсації одним учасником за рахунок інших учасників, оскільки за програмою придбання товарів у групах товар придбають усі учасники за рахунок об'єднання грошових внесків кожного з них. Різниця між споживачами - учасниками цієї програми є тільки в часі одержання товару кожним із них, за умови виконання учасником своїх зобов'язань. Пояснення позивача та його представників про те,що договір про надання послуг укладався та підписувався 20 вересня 2014 року об»єктивними доказами не підтверджуються. Відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. [PERSON] та його представники стверджували про те, що позивача введено в оману шляхом поміщення відповідачем в засобах масової інформації неправдивого оголошення про можливість отримати кредитні кошти сьогодні і під впливом такого обману він уклав договір. Однак суд вважає, що таке оголошення в засобах масової інформації ніяким чином не зобов»язувало дієздатного позивача укладати 08 вересня 2014 року з відповідачем договір про надання послуг, з умовами якого він був ознайомлений перед його підписанням. Позивач посилався на несправедливість умов договору через неспівмірний обсяг прав та обов»язків сторін. Відповідно до положень ч. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Умови договору, які можуть бути несправедливими визначено у ч. 3 ст. 18 цього Закону. Для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Однак позивачем не доведено, що умови договору привели до істотного дисбалансу договірних прав та обов»»язків сторін та завдали йому шкоди. Враховуючи, що умови спірного договору не містять в сукупності вказаних ознак, тому відсутні підстави стверджувати про несправедливість умов укладеного договору. Таким чином під час вчинення оспорюваного правочину не існувало жодних обставин, та відповідачем не здійснювалось дій, які б порушували вимоги ЗУ «Про захист прав споживачів», цивільного законодавства. Зібрані по справі докази свідчать про досягнення сторонами договору згоди щодо істотних умов, повну зрозумілість умов договору позивачем та про те, що договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним і те, що умови договору не порушують прав та інтересів позивача як споживача. ТОВ «КРЕДО-ЦЕНТР» листом від 28 листопада 2014 року повідомило [PERSON] про розірвання договору від 08 вересня 2014 року в зв»язку з невиконанням позивачем договірних зобов»язань. На підставі наведеного суд вважає позовні вимоги [PERSON] безпідставними та необґрунтованими і таким, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed