Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

Позивач - [PERSON] 15 грудня 2017 року звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Державного підприємства «Сетам» Міністерства юстиції України, [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Міглазова Юлія Олександрівна, про визнання електронних торгів недійсними, скасування протоколу електронних торгів, визнання недійсним свідоцтва про нерухоме майно, в якому просить суд: - визнати недійсними проведені Другим Суворовським відділом державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області та державним підприємством «СЕТАМ» Міністерства Юстиції України 23.11.2017 року електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна - садового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві власності; - визнати недійсним та скасувати протокол проведення електронних торгів №298968 від 23.11.2017 року, складений державним підприємством «СЕТАМ» Міністерства Юстиції України; - визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та номер [NUMBER] , видане 07.12.2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] ., згідно якого власником садового будинку [ADDRESS] , - є [PERSON] . В обґрунтування позову позивач посилається на те, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2016 року, по цивільній справі №522/3725/15-ц, стягнуто з [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 744048, 20 грн. 08 квітня 2016 року Другим Суворовським відділом ДВС м. Одеси Головного управління юстиції в Одеській області відкрито виконавче провадження ВП №50760590 з примусового виконання виконавчого листа №523/3725/15-ц, виданим 23.02.2016 року Суворовським районним судом міста Одеси про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової суми в сумі 744048 гривень 20 копійок. В ході виконавчого провадження, [PERSON] частково сплачував грошові кошти за виконавчим листом, шляхом перерахування на адресу виконавчої служби в 2016 році - 43000 грн., та в грудні 2017 року - 52000 грн. 11 грудня 2017 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] стало відомо, що нерухоме майно, яке йому належало на праві власності на підставі договору дарування, а саме: садовий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 54,9 кв.м., було перереєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (серія та номер [NUMBER] від 07.02.2017 року), за рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Міглазовою Ю.О. Ознайомившись в електронному варіанті з ходом виконавчого провадження ВП №50760590, позивач дізнався про проведення електронних торгів з продажу його нерухомого майна. Однак, позивач вважає дії державного виконавця Другого Суворовського відділу ДВС м. Одеса Головного управління юстиції в Одеській області та державного підприємства «СЕТАМ» незаконними та протиправними з наступних підстав. Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його у встановленому законодавством порядку. У червні 2017 року державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника - [PERSON] , а саме садового будинку, реєстраційний/кадастровий номер [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 54,9 кв.м., та призначено експертизу зазначеної нерухомості суб`єктом оціночної діяльності визначено ТОВ «Інвестиційне - консалтингове бюро «Тріада». Однак, як стверджує позивач, в матеріалах виконавчого провадження не міститься письмового звіту визначення вартості нерухомого майна позивача та на сайті Фонду Державного майна, ТОВ «Інвестиційне - консалтингове бюро «Тріада» не було розміщено результатів проведеної оцінки з визначенням вартості майна. Жодного повідомлення про визначення вартості та оцінки майна до [PERSON] не надходило, у зв`язку з чим позивач вважає, що фактично оцінка зазначеної нерухомості не проводилась, так як ніхто не звертався до нього з можливістю потрапити до садового будинку для проведення оцінки майна. 17 жовтня 2017 року державним виконавцем направлено заявку до Одеської філії ДП «СЕТАМ» на реалізацію арештованого вищезазначеного майна, проте, як стверджує позивач, заявка не відповідала вимогам закону, оскільки, крім іншого, не містила жодних відомостей про місце зберігання та демонстрації нерухомого майна. Лише з офіційного сайту Державного Підприємства «СЕТАМ» позивачу стало відомо, що в листопаді були організовані електронні торги з реалізації нерухомого майна. а саме садового будинку, реєстраційний/кадастровий номер [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , та сформовано лот № 247448. 23.11.2016 року о 09.00год. розпочались електронні торги з реалізації лоту № 247448 зі стартовою ціною 701038,00 грн., крок аукціону 14020,76 грн. Всього участі в електронних торгах зареєстровано 8 осіб, однак фактично згідно інформації на сайті ДП «СЕТАМ» брав участь лише один учасник. 23.11.2016 року о 18:00 год. електронні торги було завершено, переможцем прилюдних торгів став учасник № 8 - [PERSON], майно придбано за стартовою ціною - 701038.00 грн. Однак позивач вважає, що при розміщенні повідомлення про електронні торги організатором торгів ДП «СЕТАМ» було допущено порушення пп. 1 розділу III наказу від 29.09.2016 року за № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 р. за № 1301/29431 «Про реалізацію арештованого майна», а саме: в інформаційному повідомленні відсутня інформація щодо зберігача, контактний телефон, електронна адреса (за наявності), фактична адреса зберігання майна), строку підготовки до проведення електронних торгів; щодо реквізитів рахунку, на який вноситься гарантійний внесок; щодо порядку та умов отримання майна переможцем.; щодо реквізитів рахунку відділу державної виконавчої служби, на який, у разі визначення переможця Крім того, при розміщенні повідомлення про електронні торги організатором торгів ДП «СЕТАМ» було допущено порушення п. 9 розділу III Наказу, а саме: в інформаційному повідомленні відсутня інформація щодо призначення об`єкта нерухомого майна, який продається, відсутня інформація про правовий режим земельної ділянки та щодо встановлених обмежень. Відсутність вищезазначеної інформації суттєво звужує коло учасників торгів з вини їх організатора, що в свою чергу суттєво впливає на результат торгів та призводить до порушення прав позивача, адже чим більше учасників торгів, тим дорожче продається майно та збільшується сума коштів, яку отримує стягувач і, як наслідок зменшується борг позивача. З урахуванням вищевикладених порушень проведених прилюдних торгів, позивач вимушений звернутись до суду з відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу суду, цивільну справу за вказаною позовною заявою було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 18.12.2017 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання. Одночасно з позовною заявою, позивачем [PERSON] надано до суду заяву про забезпечення позову. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 19.12.2017 року вжито заходи забезпечення позову по цивільній справі №520/15541/17, а саме: - накладено арешт на нерухоме майно - садові будівлі, що розташовані за адресою: [ADDRESS] загальною площею 54,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1431076851101, що належить на праві власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); - встановлено заборону [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та будь-яким іншим особам, вчиняти будь-які дії направлені на виселення [PERSON] з садового будинку [ADDRESS] . Станом на 15.05.2018 року, з наданих до суду документів, судом було встановлено, що в провадженні Суворовського районного суду міста Одеси перебувала цивільна справа №523/17998/17 за скаргою [PERSON] на дії державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шевчук О.Ю., заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-консалтингове бюро «Тріада», [PERSON], [PERSON], про визнання дій неправомірними та скасування звіту про незалежну оцінку майна та проведення нової оцінки майна, в якій [PERSON] просить суд: визнати неправомірними дії державного виконавця другого Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шевчук О.Ю. у виконавчому провадження ВП №50760590 від 08.04.2016 р. по визначенню вартості майна відповідно до звіту про незалежну оцінку майна від 04.08.2017 р., що належить [PERSON] , а саме: садового буднику, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 54,9 кв.м.., складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно - консалтингове Бюро «Тріада» в особі оцінювача [PERSON].; визнати протиправним та скасувати звіт про незалежну оцінку майна [PERSON]., складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно - консалтингове Бюро «Тріада» в особі оцінювача [PERSON] від 04.08.2017 року в рамках виконавчого провадження ВП №50760590 від 08.04.2016 р. щодо нерухомого майна: садового буднику, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 54,9 кв.м., а також зобов`язати державного виконавця другого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шевчук О.Ю. провести повторну оцінку майна у виконавчому проваджені ВП №50760590, а саме садового будинку що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 54,9 кв.м. Станом на 15.05.2018 року, вказана цивільна справа №523/17998/17 перебувала в провадженні апеляційного суду Одеської області з розгляду апеляційної скарги державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шевчук Олени Юріївни на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 19 березня 2018 року у цивільній справі за скаргою [PERSON] на дії державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шевчук Олени Юріївни, заінтересовані особи - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-консалтингове бюро "Тріада", [PERSON] , [PERSON] . У зв`язку з вказаними обставинами, а також з урахуванням того, що суд дійшов висновку, що рішення суду по цивільній справі №523/17998/17буде мати важливе значення для вирішення спору в цій справі та надані до суду докази не дозволяють суду повноцінно та об`єктивно встановити і оцінити обставини, які є предметом судового розгляду в цій справі, 15 травня 2018 року Київським районним судом міста Одеси було постановлено ухвалу суду, якою клопотання представника позивача [PERSON] про зупинення провадження по справі - задоволено. Клопотання представника відповідача Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зупинення провадження по справі - задоволено. Зупинено провадження по цивільній справі №520/15541/17 за позовною заявою [PERSON] до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Державного підприємства «Сетам» Міністерства юстиції України, [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Міглазова Юлія Олександрівна, про визнання електронних торгів недійсними, скасування протоколу електронних торгів, визнання недійсним свідоцтва про нерухоме майно, до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі №523/17998/17 за скаргою [PERSON] на дії державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шевчук О.Ю., заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-консалтингове бюро «Тріада», [PERSON] , [PERSON], про визнання дій неправомірними та скасування звіту про незалежну оцінку майна та проведення нової оцінки майна. 17 січня 2019 року до суду надійшло клопотання від представника відповідача Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області - Шевчук В.В. про поновлення провадження по справі, посилаючись на те, що підстави які викликали зупинення провадження по справі №520/15541/17 усунуті. З наданих до суду документів, судом було встановлено, що 26 грудня 2018 року апеляційним судом Одеської області ухвалено постанову по справі №523/17998/17, якою в задоволенні скарги [PERSON] на дії державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шевчук О.Ю., заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-консалтингове бюро «Тріада», [PERSON] , [PERSON], про визнання дій неправомірними та скасування звіту про незалежну оцінку майна та проведення нової оцінки майна - відмовлено. Вказана постанова апеляційного суду Одеської області за наслідком розгляду справи №523/17998/17 набрала законної сили - 26 грудня 2018 року. У зв`язку з чим, 18 січня 2019 року Київським районним судом міста Одеси було постановлено ухвалу, якою поновлено провадження по справі №520/15541/17. 27 лютого 2019 року до суду надійшло клопотання від представника позивача [PERSON] про зупинення провадження по цій справі до набрання законної сили рішенням Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду за наслідком розгляду касаційної скарги [PERSON] на постанову апеляційного суду Одеської області від 26 грудня 2018 року по справі №523/17998/17-ц. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 28 лютого 2019 року клопотання представника позивача [PERSON] про зупинення провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Державного підприємства «Сетам» Міністерства юстиції України, [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Міглазова Юлія Олександрівна, про визнання електронних торгів недійсними, скасування протоколу електронних торгів, визнання недійсним свідоцтва про нерухоме майно - залишено без задоволення. Тієї ж дати, 28 лютого 2019 року судом було ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 29.03.2019 року о 09 годині 00 хвилин, про яке був особисто повідомлений представник позивача [PERSON] ., що підтверджується довідковим листом про сповіщення від 28.02.2019 року. У судове засідання призначене на 29.03.2019 року позивач [PERSON] та його представник не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлений представник позивача. Одночасно суд зазначає, що 29.03.2019 року до суду надійшла заява від [PERSON] , якою повідомлено, що [PERSON] розірвав з нею договір про надання правової допомоги, про що повідомив її листом від 20.03.2019 року. У той же час, суд зазначає, що представник позивача була повідомлена про дату і час проведення наступного судового засідання - 28.02.2019 року. Відповідно до ч.5 ст.130 ЦПК України, вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. На підставі положень ч.5 ст.130 ЦПК України, позивач [PERSON] є належним чином повідомленим про дату, час і місце проведення судового засідання, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Обізнаність позивача про дату, час і місце проведення судового засідання 29.03.2019 року свідчить також подана позивачем 29.03.2019 року до суду заява про відвід головуючому судді по справі. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 29.03.2019 року заяву [PERSON] про відвід головуючому по справі - судді Калініченко Любові Василівні подану по справі за позовною заявою [PERSON] до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Державного підприємства «Сетам» Міністерства юстиції України, [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Міглазова Юлія Олександрівна, про визнання електронних торгів недійсними, скасування протоколу електронних торгів, визнання недійсним свідоцтва про нерухоме майно - залишено без розгляду. Після розгляду зазначеної заяви, представник відповідача [PERSON] - [PERSON] та представник відповідача Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області - Мельничук Руслан Валерійович наполягали на проведенні розгляду справи, посилаючись на строки розгляду справи, обізнаність позивача про дату, час і місце проведення судового засідання, а також просили суд відмовити у задоволенні позову посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Представник відповідача Державного підприємства «Сетам» Міністерства юстиції України, та третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Міглазова Юлія Олександрівна у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Щодо розв`язання питання про продовження розгляду справи за відсутності позивача по справі, суд зазначає наступне. Як вже встановлено судом позивач [PERSON] є належним чином повідомленим про дату, час і місце проведення судового засідання, не повідомив суд про причини своєї неявки, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч.5 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Судом також враховується, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції. Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. Таким чином, неявка позивача, без надання жодних доказів поважності неприбуття у судові засідання, свідчить про зловживання позивачем наданими йому процесуальними правами та порушення строків розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням думки та згоди представників відповідачів по справі, судом в судовому засіданні було ухвалено провести розгляд справи за відсутності позивача, оскільки його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору, за наявними в ній матеріалами, з метою дотримання строків розгляду справи, а також з огляду на те, що підготовче провадження по справі, під якого у відповідності до положень ЦПК України надаються докази, тривало більше року, за час якого сторони мали можливість надати усі необхідні докази на підтвердження їх посилань та заперечень, заявити відповідні клопотання, на цей час судом закрито, а також з метою вирішення триваючого спору між сторонами по справі. Заслухавши пояснення представників відповідачів по справі, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов не підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Порядок реалізації арештованого майна регулюється Законом України "Про виконавче провадження" і Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016 року (далі Порядком), у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. За змістом ч.1 ст.48 зазначеного Закону, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Згідно з ч.5 ст.52 Закону України "Про виконавче провадження", у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів у обсязі, достатньому для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з обороту або обмежуваного в обороті) незалежно від того, хто фактично використовує це майно. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначено у ст.16 ЦК України, згідно з пунктом 2 частини 2 якої одним із таких способів є визнання правочину недійсним. Частинами 1-3, 5 статті 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Електронними торгами згідно Порядку є прилюдні торги, що здійснюються в електронній формі. Відтак, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних (електронних) торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення таких торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна, а відтак є правочином. Такий висновок узгоджується й з нормами ст. 650, 655 та ч.4 ст.656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги. Враховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами 1-3 та частинами 5, 6 статті 203 ЦК, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК та іншим актам цивільного законодавства (частина 1 статті 215 цього Кодексу). Разом із тим слід зазначити, що оскільки, виходячи зі змісту ч.1 ст.215 ЦК України, підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами торгів, то підставами для визнання прилюдних (електронних) торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів. З наданих до суду доказів, в судовому засіданні встановлено, що в провадженні Суворовського районного суду міста Одеси перебувала цивільна справа №522/3725/15-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованість за договором позики. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 09 лютого 2016 р. по цивільній справі №522/3725/15-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованість за договором позики в розмірі 744048, 20 грн. На виконання зазначеного рішення суду 23.02.2016 року Суворовським районним судом міста Одеси видано стягувачеві відповідний виконавчий лист №522/3725/15-ц. 08 квітня 2016 року Другим Суворовським відділом ДВС м. Одеси Головного управління юстиції в Одеській області відкрито виконавче провадження ВП №50760590 за виконавчим листом Суворовського районного суду м. Одеси від 23.02.2016 №523/3725/15-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошову суму у розмірі 744048,20 грн. Під час виконавчого провадження боржник [PERSON] передав стягувачу [PERSON] . п`ять тисяч п`ятсот доларів США, що підтверджуються розписками, які містяться в матеріалах виконавчого провадження, та заявою представника стягувача. В процесі виконавчого провадження державним виконавцем було встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить садовий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 54,9 кв.м., на підставі договору дарування від 11 листопада 2004 року, який посвідчений державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Петрушенко Т.А., зареєстрований в реєстрі за №2-4814. За результатами проведених електронних торгів з продажу зазначеного арештованого майна позивача, 23 листопада 2007 року переможцем електронних торгів щодо придбання вказаного майна з 8ми учасників, було визнано [PERSON] , за ціною лоту 701038 гривень 00 копійок, що підтверджується протоколом №298968 проведення електронних торгів від 23.11.2017 року. 07 грудня 2017 року за [PERSON] , на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 07.12.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Міглазової Ю.О., за реєстровим [NUMBER], було зареєстровано право власності на садовий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 54,9 кв.м., номер запису про право власності 23807047, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових парв на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна за №107081091 від 11 грудня 2017 року. Позивач будучи не згодним з порядком проведення і результатами зазначених електронних торгів, звернуся до суду з цим позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на те, що в матеріалах виконавчого провадження не міститься письмового звіту визначення вартості нерухомого майна позивача та на сайті Фонду Державного майна, ТОВ «Інвестиційне-консалтингове бюро «Тріада» не було розміщено результатів проведеної оцінки з визначенням вартості майна. Суд зазначає, що порядок визначення вартості майна боржника та оцінка майна боржника встановлено статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження». Так, визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться. Щодо посилань позивача про відсутність письмового звіту визначення вартості нерухомого майна позивача та не розміщення державним виконавцем результатів проведеної оцінки з визначенням вартості майна, суд вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивачем зазначені факти жодним документом не підтверджені, як і в період підготовчого провадження по справі, яке тривало в суді більше року, позивачем не було заявлено жодного клопотання про надання таких доказів або їх витребування, зокрема копії виконавчого провадження, з урахуванням того, що у відповідності до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Також вказані посилання позивача спростовуються наступними обставинами. Під час розгляду справи, судом було встановлено, що в провадження Суворовського районного суду міста Одеси перебувала справа № 523/17998/17 за скаргою [PERSON] на дії державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шевчук О.Ю., заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-консалтингове бюро «Тріада», [PERSON] , [PERSON] , в якій скаржник просив суд: визнати неправомірними дії державного виконавця другого Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шевчук О.Ю. у виконавчому провадження ВП №50760590 від 08.04.2016 р. по визначенню вартості майна відповідно до звіту про незалежну оцінку майна від 04.08.2017 р., що належить [PERSON] , а саме: садового буднику, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 54,9 кв.м.., складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-консалтингове Бюро «Тріада» в особі оцінювача [PERSON]., визнати протиправним та скасувати звіт про незалежну оцінку майна [PERSON]., складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-консалтингове Бюро «Тріада» в особі оцінювача [PERSON] від 04.08.2017 року в рамках виконавчого провадження ВП №50760590 від 08.04.2016 р. щодо нерухомого майна: садового буднику, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 54,9 кв.м., а також зобов`язати державного виконавця другого Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шевчук О.Ю. провести повторну оцінку майна у виконавчому проваджені ВП №50760590, а саме садового будинку що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 54,9 кв.м. За наслідком розгляду вказаної скарги, 26 грудня 2018 року апеляційним судом Одеської області ухвалено постанову, якою в задоволенні скарги [PERSON] на дії державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шевчук Олени Юріївни, заінтересовані особи - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-консалтингове бюро "Тріада", [PERSON] , [PERSON] - відмовлено. Також з вказаної постанови вбачається, що судом було встановлено, що на підставі встановленого державним виконавцем належного боржнику на праві власності нерухомого майна, державним виконавцем 22 березня 2017 року було винесено постанову про арешт майна боржника, а саме на садовий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 54,9 кв.м. 07 червня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому проваджені, а саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-консалтингове Бюро «Тріада». Зазначений суб`єкт оціночної діяльності склав звіт про оцінку нерухомого майна 04 серпня 2017 р. із визначенням вартості оцінки майна в розмірі 701038 грн. Згідно з ч.4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. З урахуванням того, що постанова апеляційного суду від 26 грудня 2018 року, ухвалена по справі № 523/17998/17 між тими самими сторонами, які приймають участь в цій справі, стосується похідних обставин спору, який розглядається в цій справі, постанова суду набрала законної сили, є чинною, дія якої касаційною інстанцією не зупинена, а відтак у відповідності до положень ст. 82 ЦПК України, вказані обставини додатковому доказуванню не підлягають. На підставі вищевикладеного, посилання позивача щодо відсутності письмового звіту визначення вартості нерухомого майна позивача та не розміщення державним виконавцем результатів проведеної оцінки з визначенням вартості майна, суд вважає безпідставними та необґрунтованими. Також в обґрунтування заявлених позовних вимог, [PERSON] посилається на те, що жодного повідомлення про визначення вартості та оцінки майна до [PERSON] не надходило та фактично оцінка зазначеної нерухомості не проводилась, так як ніхто не звертався до нього з можливістю потрапити до судового будинку для проведення оцінки майна. Однак зазначені посилання суд також вважає безпідставними і необґрунтованими, оскільки позивачем в порушення вимог ч.1 ст.81 ЦПК України не надано до суду жодного доказу на підтвердження викладених обставин, зокрема також не заявлялось жодного клопотання щодо витребування спірного виконавчого провадження, в рамках якого державним виконавцем було здійснено реалізацій належного позивачеві нерухомого майна через електронні торги, у зв`язку з чим, суд на підставі наявних в матеріалах справи документів позбавлений встановити дійсність таких посилань. Між іншим, з вищезазначеної постанови апеляційного суду Одеської області від 26 грудня 2018 року за наслідком розгляду справи № 523/17998/17 вбачається, що судом в апеляційній інстанції досліджувалось частково це питання, та встановлено наступне. Так, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-консалтингове Бюро «Тріада» склав звіт про оцінку спірного нерухомого майна 04 серпня 2017 р. із визначенням вартості оцінки майна в розмірі 701038 грн. Разом з тим, матеріали виконавчого провадження не містять доказів повідомлення боржника про виконавчі дії, оскільки в матеріалах виконавчого провадження міститься лист від 09.08.2017 року, який був направлений на адресу [PERSON] , однак повернутий без врученню адресату. Зазначеним листом державний виконавець зазначає про проведення оцінки майна, без зазначення результату проведеної оцінки. Частинами 5, 6 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться. Так, вказана стаття має імперативний характер та нею не передбачено право на поновлення термінів на оскарження результатів визначення вартості чи оцінки майна. Також нею унормовано, що належним повідомленням сторони є надіслання повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Така ж норма, міститься у п. 20 Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України №512/502 від 04.2012 року, а саме: у разі якщо оцінку майна проводив суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, виконавець надсилає сторонам повідомлення про оцінку майна не пізніше наступного робочого дня після отримання звіту про оцінку майна. У разі якщо оцінку майна проводив суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, виконавець надсилає сторонам повідомлення про оцінку майна не пізніше наступного робочого дня після отримання звіту про оцінку майна Саме на адресу, яка визначена у виконавчому документі було надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою [PERSON] , однак повернутий без врученню адресату. Зазначеним листом державний виконавець зазначає про проведення оцінки майна, без зазначення результату проведеної оцінки. На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що є хибним висновок, що [PERSON] не повідомлений з висновком, оскільки, державний виконавець другого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області не надав суду доказів вручення боржникові відомостей про призначення оцінки та висновок про оцінку нерухомого майна, з підстав того, що вказане приписами статті 57 Закону України не передбачено. Також апеляційний суд у зазначеній постаноі дійшов висновку про необґрунтованість посилань [PERSON] , що останньому стало відомо про оскаржувані виконавчі дії лише 21 грудня 2017 року після ознайомлення його представника, [PERSON], з матеріалами виконавчого провадження ВП №50760590, оскільки скаржником, самостійно у абзаці 3 скарги на дії державного виконавця наводиться посилання про те, що йому було відомо про відкриття ВП №507605908 8 квітня 2016 року Другим Суворовським відділом державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, дії з відкриття виконавчого провадження ним не оскаржувались, а отже відкриття виконавчого провадження було проведено з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження». Так, з постанови про відкриття №507605908 вбачається, що [PERSON] було надано реєстраційний номер виконавчого провадження: 50760590 та Ідентифікатор доступу: 18А75Д4ДБА7Е, та роз`яснено його права щодо можливості ознайомлення його з ходом виконавчого провадження та процесуальними діями виконавця. На підставі зазначеного апеляційний суд констатував, що скаржник на протязі всього ходу ВП №507605908 не був позбавлений можливості бути ознайомлений з постановами, яке має публічний характер та знаходиться у доступі в Автоматизованій системі виконавчих проваджень. З урахуванням зазначених обставин та відсутності у суду жодного доказу щодо проведеного виконавчого провадження, крім інформації лише про його наявність та результатів електронних торгів, суд вважає посилання позивача необґрунтованими. З підстав не обґрунтованості посилань, суд також вважає необґрунтованими посилання позивача щодо стверджень про невідповідність інформаційного повідомлення вимогам чинного законодавства. Суд знов зазначає, що відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Аналізуючи в сукупності досліджені докази, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Державного підприємства «Сетам» Міністерства юстиції України, [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Міглазова Юлія Олександрівна, про визнання електронних торгів недійсними, скасування протоколу електронних торгів, визнання недійсним свідоцтва про нерухоме майно, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Частинами 9,10 ст.159 ЦПК України передбачено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. З урахуванням того, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення в повному обсязі, суд вважає, що у відповідності до вказаних положень законодавства, вжиті заходи забезпечення позову, на підставі ухвали Київського районного суду міста Одеси від 19.12.2017 року по цивільній справі №520/15541/17, підлягають скасуванню, а саме слід скасувати арешт з нерухомого майна - садових будівель, що розташовані за адресою: [ADDRESS] загальною площею 54,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1431076851101, що належить на праві власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); скасувати встановлену заборону [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та будь-яким іншим особам, вчиняти будь-які дії направлені на виселення [PERSON] з садового будинку [ADDRESS] . Згідно з ч.1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (Заява №33949/02), відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром. Оскільки позов задоволенню не підлягають, підстави для відшкодування понесених позивачем судових витрат відсутні.

Outcome: dismissed