Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом, який в подальшому уточнили про усунення перешкод в користуванні проїздом. Свої позовні вимоги мотивують тим, що проживають у селі Великий Дорошів. На [ADDRESS] у житловому будинку, під номером [NUMBER] проживає відповідачка - [PERSON]. Власником зазначеного житлового будинку разом з господарськими спорудами відповідачка стала, прийнявши спадщину за заповітом 6 лютого 2003 року. До складу спадщини увійшли : житловий будинок, літня кухня - сарай, вбиральня, що належали спадкодавцеві на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності виданого виконкомом Куликівської селищної ради. Після набуття права власності на садибу (будинковолодіння), відповідачка [PERSON] самочинно, без жодних на те дозволів та погоджень, здійснила будівництво господарської будівлі і гаража. При цьому відповідачка вийшла за межі свого будинковолодіння і самоправно захопила частину проїзду, вулиці. Тобто частину місця загального користування. Це вулиця, що з'єднує [ADDRESS] з вулицею [ADDRESS] Зазначають, що внаслідок будівництва вищезазначених споруд, вВідповідачка зменшила ширину проїзду з 4. 4 метра до 2.3 метрів. А це суперечить державним будівельним нормам - зокрема пункту 3.22 ДБН 360-92* .Окрім цього, відповідач [PERSON], земельна ділянка якого розташована за земельною ділянкою [PERSON], також самочинно, без дозволів та погоджень, встановив капітальну огорожу на існуючому проїзді.Ці факти встановила комісія Великодорошівської сільської ради в складі її голови, землевпорядника та голови земельної комісії. Вказує, що в результаті цієї незаконної забудови позивачі та інші мешканці села Великий Дорошів позбавлені можливості користуватися зазначеним проїздом.Колективні та індивідуальні звернення до Великодорошівської сільської ради, Жовківської районної державної адміністрації з вимогою привести проїзд до попереднього стану в раніше існуючому розмірі бажаних результатів не дали. Наголошують, що вичерпавши всі засоби досудового вирішення проблеми, вони вимушені для захисту своїх прав звернутися до суду.Просять позов задоволити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримав та зазначив , що встановлення відповідачем - [PERSON] господарської будівлі, а відповідачем - [PERSON], огорожі які накладається на проїзд загального користування та зменшення ширини проїзду є протизаконним та самовільним захопленням відповідачем - [PERSON] га відповідачем - [PERSON] земельної ділянки загального користування, в результаті чого порушуються права позивачів на користування даним проїздом які підлягають захисту. Просив суд, зобов"язати [PERSON], не чинити перешкод у користуванні проїздом, що з"єднує [ADDRESS] з [ADDRESS], шляхом джемонтажу за власний рахунок, самочинно збудованої господарської будівлі, яка накладається на частину проїзду, що з"єднує [ADDRESS] з [ADDRESS], площа накладання становить 111.12 м2. Зобов"язати [PERSON] , усунути перешкоди у користуванні проїздом що з"єднує [ADDRESS] з [ADDRESS], площа накладення становить 66.82 м2, шляхом демонтажу існуючої огорожі у межах площі накладення. Окрім того, просив стягнути з відповідачів судові витрати . Позивач та одночасно представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав , та просив суд такі задоволити та стягнути з відповідачів судові витрати. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні, щодо позовних вимог заперечила , мотивуючи таке тим, що обставни викладені в позовній заяві не відповідають дійсності . Повідомила , що [PERSON] отримала в спадок від діда [PERSON] по заповіту житловий будинок, літню кухню - сарай, вбиральню і ніяких інших будівель сама не будувала . Все це було побудовано її батьками і дідом ще у 1975-1980 роках. Жителі [ADDRESS] мають свої проїзди до двох дворів, а вуличка шириною 2 м. є проходом для з»єднання [ADDRESS] з [ADDRESS]. Окрім того, комісією з архітектури м.Жовква було зроблено висновок, що вулиця не закрита, людям є куди проходити. [PERSON] має і прохід і проїзд як з вулиці Л.Українки так із центру села. Відповідач [PERSON] щодо позовних вимог заперечив, та просив суду у задоволенні позовних вимог позивачів відмовити. Представник третьої особи Великодорошівської сільської ради подав в подальшому листа, просив справу розглядати за відсутності їх представника. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] повідомив , що він виїжджав на місце, з повідомленням сторін по справі , дослідження є ймовірним та частковом, оскільки надані неякісні та нечіткі документи. Заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з»ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення сторін, об»єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свободчи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, закріплюється право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Судом встановлено, а саме, що з копії листа Великодорошівської сільської ради Жовківського району від 03.03.2011 року № 57, вбачається, що [PERSON], успадкувала житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] за заповітом від 02.06.2003 року. При будинку є літня кухня-сарай, вбиральня. Щодо законності будівництва господарської будівлі та гаража виїжджавпредставник відділу регіонального розвитку містобудування та архітектури Жовківської РДА. При виході на місце була присутня земельна комісія Великодорошівськох сільської ради. Згідно копії листа Великодорошівської Жовківського району сільської ради від 04.03.2010 року, № 39, 16.06.2009 року, на адресу [PERSON] надіслано листа, щодо надання документів на будівництво господарської будівлі. Однак, дана громадянка документів не представила. 15.02.2010 року, Великодорошівська сільська рада, повторно звернулась до [PERSON] Одночасно Великодорошівська сільська рада звернулась у відділ архітектури та житлово-комунального господарства Жовківської РДА, з проханням провести перевірку законності будівництва [PERSON] господарської будівлі. Відповідно до копії листа Жовківської РДА, під час виходу на місце розглянуто колективну заяву мешканців села В. Дорошів, за участю сільського голови [PERSON], землевпорядника [PERSON], голови земельної комісії, в результаті розгляду якої за результатами обстеження встановлено, що забудова земельної ділянки проведена з відхилення від будівельного паспорта, самочинно захоплено частину проїзду та побудовано господарську будівлю і гараж. Крім цього, влаштування проїзду не можливе так як [PERSON] земельна ділянка якого знаходиться за земельною ділянкою [PERSON], встановив капітальну огорожу на існуючому проїзді. Відповідно до наявної в матеріалах справи відповіді на запит адвоката Мерза О., Відділ містобудування та архітектуру Жовківської райдержадміністрації повідомляє про те, що генеральний план с. В. Дорошів розроблений у 1980 році інститутом «Діпроміст» та по день звернення з запитом зміни у генеральний план не вносились, тим самим надав копію генерального плану с. В. Дорошів (в межах вул. А. Українки-Польова). По даному плану чітко видно наявний проїзд між вул. А. Українки та [ADDRESS]. Відповідно до висновку експерта № 137/14 судової інжерно - технічної експертизи від 31.07.2014 року, зазначено, що відповідно до Генерального плану населеного пункту (проекту забудови земельної ділянки гр. [PERSON]. погодженого районним архітектором 17.05.2000 року), ширина проїзду (вулиці), що з'єднує [ADDRESS] складає 8 м. Відповідно до діючих на даний час нормативних документів (ДБН), даний проїзд (вулиця) повинні складати від 4,5 м. (дорога господарського призначення) до 3,5-7 м. (проїзд), або 6 м. (житлова вулиця). Ширина проїзду (проходу), що з'єднує [ADDRESS] складає від 1,59 м до 2,47 м та зображена на Схемі.Окрім цього п. 3 даного висновку встановлено, що межі проектної вулиці «Проектна» (проїзду) у вказаному вище населеному пункті порушені суміжними землевланиками та землекористувачами. Дані порушення, з урахуванням фактичного землекористування, викладені в дослідницькій частині висновку по третьому питанню, та зображені на Схемі. Відповідно до висновку експерта № 954 будівельно-технічної експертизи від 21.12.2015 року, експертом встановлено наступне, що відповідно до Вимог ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудови міських і сільських поселень» мінімальна ширина даного проїзду повинна складати 3,5 м, ширина проїзду яка з'єднує вул. А. Українки та вул. Польова становить віл 1,50 м. до 2, 67 м. межі проїзду що з'єднує дані вулиці є порушеними. Встановити ким саме та яким чином порушені межі проїзду від земельної ділянки [PERSON] до вул. А. Українки не можливе. В частині накладення земельної ділянки гр. [PERSON] на частину проїзду, [PERSON] необхідно провести розміри своєї земельної ділянки до розміру зазначених у проекті забудови земельної ділянки [PERSON]. У матеріалах справи також наявний генеральний план с. В. Дорошів Жовківського району, який наданий за повторним адвокатським запитом. Даний план був у подальшому врахований експертом під час проведення додаткової експертизи у даній справі та підтвердив, факт наявності проїзду між вулицями, його конфігурацію, а також за допомогою цього плану було встановлено порушення меж Відповідачами у справі. Так, відповідно до висновку експерта № 2670 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 07.11.2016 року, експертом встановлено, що межі проїзду що з'єднує [ADDRESS] та [ADDRESS] є порушенні. Частина земельної ділянки відведеної [PERSON] накладається на частину проїзду, площа накладення становить 66.82 м2. Частина земельної ділянки якою користується [PERSON] та частина земельної ділянки на якій розташована господарська будівля, накладається на частину проїзду, що з'єднує [ADDRESS] з [ADDRESS], площа накладення становить 111,15 м2. Частина земельної ділянки якою користується [PERSON], накладається на частину проїзду, що з'єднує [ADDRESS] з [ADDRESS], площа накладення становить 248.96 м2. Через відсутність межових знаків на земельній ділянці, що розташована з протилежної сторони земельної ділянки [PERSON] (незабудована земельна ділянка) встановити чи єпорушення меж проїзду, що з'єднує [ADDRESS] з [ADDRESS] зі сторони даної земельної ділянки не надається можливим. Відповідно до ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, також спори щодо розмежування територій січ, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до ч. 4 ст. 83 ЗК України, до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізація відходів, тощо). Відповідно до ст. 39 ЗК України, використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. Згідно з наданого плану Відділу містобудування та архітектури Жовківського районної державної адміністрації, до якого як зазначалось не вносилось змін з 1980 року, чітко зазначено наявний проїзд загального користування. Встановивши господарські будівлі на проїзді загального користування відповідач - [PERSON] самовільно зайняла проїзд загального користування (проїзд), а відповідач - [PERSON] влаштував самовільно огорожу, яка накладається на проїзд загального користування, який відповідно до ч.4 ст. 83 ЗК України, належить до земель комунальної власності, що не можуть перебувати у власності відповідачів. Відповідно до норм ДБН 360-02** «Містобудування. Планування і забудови міських і сільських поселень», мінімальна ширина даного проїзду має становити 3.5. м. Проте згідно з висновком проведеної експертизи, фактична частина проїзду, що з'єднує [ADDRESS] та [ADDRESS] складає від 1,80 м. до 2, 67 м. Відповідно до ч. 1 ст. 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянко та землекористувачів. Встановлення Відповідачем [PERSON] господарських будівель на проїзді загального користування та зменшення проїзду порушує права позивачів, площа накладання згідно висновку будівельно-технічної експертизи № 2670 від 07.11.2016 року становить - 111.15 м2. Враховуючи дані обставини, суд приходить до висновку, що встановлення відповідачем - [PERSON], огорожі виходячи за межі своєї земельної ділянки та яка накладається на проїзд загального користування чим зменшує проїзд, порушує права позивачів, площа накладання згідно висновку будівельно-технічної експертизи № 2670 від 07.11.2016 року, становить - 66,82 m2. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до п. б ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Відповідно до п. б ч. 1 ст. 211 ЗК України, громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення: самовільне зайняття земельних ділянок. Відповідно до ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. У відповідності до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 200 4 р. № 7 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Отже, суд приходить до переконання, що встановлення відповідачем - [PERSON] господарської будівлі, а відповідачем - [PERSON], огорожі які накладається на проїзд загального користування та зменшення ширини проїзду є протизаконним та самовільним захопленням Відповідачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] земельної ділянки загального користування, в результаті чого порушуються права позивачів на користування даним проїздом які підлягають захисту. Таким чином, права позивачів порушені та підлягають захисту шляхом демонтажу за власний рахунок, самочинно збудованої господарської будівлі, яка накладається на частину проїзду, що з"єднує [ADDRESS] з [ADDRESS], площа накладання становить 111.12 м2 та усунення перешкод у користуванні проїздом, що з"єднує [ADDRESS] з [ADDRESS], площа накладення становить 66.82 м2, шляхом демонтажу існуючої огорожі у межах площі накладення. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує щ другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. А від так, з відповідачів в користь позивачів слід стягнути судовий збір, сплачений позивачами при подачі даного позову та вартість судових витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Outcome: approved