Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідачки. Із позовних вимог вбачається, що 28.03.2006 року гр. [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №977186 площею 0,6328 га. в с. Тюдів Косівського району Івано-Франківської області в межах населеного пункту. Державний Акт зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010630600023. У державному Акті зазначено, що він виданий на підставі рішення XXII сесії IV демократичного скликання від 31.01.2006 року. Однак, даний запис не відповідає дійсності, оскільки рішення про передачу даної земельної ділянки у власність відповідачці сесією Тюдівської сільської ради не приймалося. Згідно довідки Тюдівської сільської ради №791/02-24 від 26.10.2010 року заява гр. [PERSON] про передачу їй у власність земельної ділянки до Тюдівської сільської ради не поступала, земельна ділянка відповідно у власність не передавалася, питання про передачу землі у власність на сесії Тюдівської сільської ради не розглядалося та рішення про передачу земель у власність не приймалося. Як встановлено досудовим слідством у кримінальній справі №321479 по обвинуваченню гр. [PERSON] за ст. ст. 364 ч. 2, 366 ч. 2, 28 ч. 2, 364 ч. 2, 28 ч. 2, 366 ч. 2 КК України, гр. [PERSON] та гр. [PERSON] за ст. ст. 28. ч. 2, 364 ч. 2, 28 ч. 2, 366 ч. 2 КК України та гр. [PERSON] за ст. ст. 364 ч. 1, 366 ч. 1 КК України [PERSON], будучи сільським головою с. Тюдів, зловживаючи службовим становищем в інтересах [PERSON], підробив рішення сесії Тюдівської сільської ради від 31.01.2006 року про те, що [PERSON] нібито виділено земельну ділянку площею 0,6328 га. Згідно вироку Косівського районного суду Івано-Франківської області №0910/1-14/2011 від 23.08.2013 року, який вступив в законну силу, вказану справу розглянуто з постановленням обвинувального вироку. Прокурор Беньковський В.А. та сільський голова с. Тюдів Довганюк О.І. в судове засідання не з'явились, звернулися до суду із заявами, в яких позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять позов задоволити, а розгляд справи проводити без їхньої участі. Не заперечують щодо розгляду справи в заочному порядку в разі неявки відповідачки. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоч про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. За згодою позивача суд ухвалює рішення в заочному порядку, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задоволити із наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи 28.03.2006 року гр. [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №977186 площею 0,6328 га. в с. Тюдів Косівського району Івано-Франківської області в межах населеного пункту. Державний Акт зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010630600023. У державному Акті зазначено, що він виданий на підставі рішення XXII сесії IV демократичного скликання від 31.01.2006 року. Однак, даний запис не відповідає дійсності, оскільки рішення про передачу даної земельної ділянки у власність відповідачці сесією Тюдівської сільської ради не приймалося. Згідно довідки Тюдівської сільської ради №791/02-24 від 26.10.2010 року заява гр. [PERSON] про передачу їй у власність земельної ділянки до Тюдівської сільської ради не поступала, земельна ділянка відповідно у власність не передавалася, питання про передачу землі у власність на сесії Тюдівської сільської ради не розглядалося та рішення про передачу земель у власність не приймалося. Як встановлено досудовим слідством у кримінальній справі №321479 по обвинуваченню гр. [PERSON] за ст. ст. 364 ч. 2, 366 ч. 2, 28 ч. 2, 364 ч. 2, 28 ч. 2, 366 ч. 2 КК України, гр. [PERSON] та гр. [PERSON] за ст. ст. 28. ч. 2, 364 ч. 2, 28 ч. 2, 366 ч. 2 КК України та гр. [PERSON] за ст. ст. 364 ч. 1, 366 ч. 1 КК України [PERSON], будучи сільським головою с. Тюдів, зловживаючи службовим становищем в інтересах [PERSON], підробив рішення сесії Тюдівської сільської ради від 31.01.2006 року про те, що [PERSON] нібито виділено земельну ділянку площею 0,6328 га. Згідно вироку Косівського районного суду Івано-Франківської області №0910/1-14/2011 від 23.08.2013 року, який вступив в законну силу, вказану справу розглянуто з постановленням обвинувального вироку. У відповідності до ст.116 ЗК України, в редакції, чинній станом на 2008 рік, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної форми власності за рішеннями органів виконавчої влади або місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом. Згідно п. 12 Перехідних положень ЗК України, до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель,переданих у приватну власність, та земель,зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Земельна ділянка відповідно до висновку Управління земельних ресурсів в Косівському районі №134 від 03.03.2006 року знаходиться в межах населеного пункту. У відповідності до ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад відноситься: 34) вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Таким чином, рішення про надання даної земельної ділянки у власність відповідачу мала приймати саме Тюдівська сільська рада. Згідно ст. 328 ЦК право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Форми державних актів на право власності на земельну ділянку, право постійного користування земельною ділянкою затверджуються Кабінетом Міністрів України. У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 року № 449 "Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою" підставою для видачі державного акту є рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, цивільно-правовий договір, рішення суду, свідоцтво про право на спадщину, про що зазначається в Акті. Аналогічно, згідно Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.99р. №43 Технічна документація зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою включає: виписку з рішення відповідної ради або державної адміністрації про надання у постійне користування, передачу у власність або продаж земельної ділянки. Згідно ст.ст. 13, 14, 16 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Незаконне вибуття земельної ділянки із власності Тюдівської сільської ради порушує економічні інтереси держави, що у відповідності до ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру" є підставою для представництва прокурором її інтересів в суді. У відповідності до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Беручи до уваги викладені обставини, суд вважає за доцільне визнати недійсним державний акт серії ЯБ №977186 на право власності на земельну ділянку площею 0,6328 га. в с. Тюдів Косівського району Івано-Франківської області, виданий 28.03.2006 року [PERSON], зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010630600023, а також повернути вказану земельну ділянку до земель запасу Тюдівської сільської ради. На підставі наведеного, ст.ст. 13, 14, 16 Конституції України, ст.ст. 116, 126 ЗК України, п. 12 Перехідних положень ЗК України, ст. 328, 1212 ЦК України, ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Постанови Кабінету Міністрів України від 2 квітня 2002 N 449 "Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою", Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.99р. №43 та

Outcome: approved