Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ОКП "Торговий дім (об"єднання) "Галичина" про надання довідки про нараховану та невиплачену заробітну плату при звільненні, розмір компенсаційних виплат за невикористані відпустки, мотивуючи позов тим, що в період з 14.06.2004 року по 06.10.2014 року працював в ОКП "Торговий дім (об"єднання) "Галичина". В день звільнення адміністрація підприємства видала йому трудову книжку, але не виплатила нараховану заробітну плату, компенсіційні виплати за невикористані відпустки. На даний час позивач немає можливості звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористані відпустки, оскільки, відповідач не надає довідки про розмір такої заборгованості. На неодноразові звернення про видачу довідок відповідач не реагує, а тому, змушений був звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Позивач у судове засідання не з'явився, попередньо подав до суду заяву, відповідно якої просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.38). Представник відповідача в судове засідання не з'явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.32-37). З урахуванням думки позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, докази, які надані суду на обґрунтування позовних вимог, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про наявність між сторонами спору з приводу ненадання відповідачем позивачу документів. За змістом ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до копії трудової книжки [NUMBER] заповненої 01.04.1986 року [PERSON] 14.06.2004 року прийнятий в ОКП ТД (О) "Галичина" на посаду директора автотранспортного господарства, про що видано наказ №54-К від 11.06.2004 року. 06.10.2014 року позивач звільнений з роботи у зв"язку із скороченням (п.1. ст. 40 КЗпП України), про що видано наказ №2-К від 06.10.2014 року (а.с.6). Позивач [PERSON] зазначає, що в день звільнення з роботи йому було видано трудову книжку, однак, відповідач не провів виплату заробітної плати, а також компенсації за невикористані відпустки. Оскільки, позивач має намір звернутись за захистом своїх прав щодо невиплати заробітної плати, а також компенсації за невикористані відпустки в судовому порядку, то він звертався до відповідача із заявами про видачу довідок про розмір заборгованісті по вищевказаним виплатам (а.с.27, 28). Крім цього, на ім"я генерального директора обласного комунального підприємства "Торговий дім (об"єднання) "Галичина" [PERSON] 01.12.2014 року було надіслано адвокатський запит щодо видачі позивачу довідки про нараховану та невиплачену заробітну плату при звільненні з роботи у зв"язку з скороченням чисельності працівників (п.1. ст. 40 КЗпП України) (а.с.7, 8). Однак, такі звернення як самого позивача, так і адвоката Бортника О.С. залишились відповідачем позаувагою, що є порушенням чинного законодавства України. Відповідно до ст. 49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 60 ЦПК Україн на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до переконання, що ОКП "Торговий дім (об"єднання) "Галичина" порушило права [PERSON], а тому, для поновлення вказаних прав позов підлягає до задоволення. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судові витрати по справі слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивача було звільнено від його сплати. На підставі наведеного, ст. 124 Конституції України, ст. 15 ЦК України, ст. 49 КЗпП України,

Outcome: approved