Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

Сільський голова Олександрівської сільської ради Ясенчук Т.В. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Тростянецької районної державної адміністрації, про відібрання дітей у батьків без позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що [PERSON] та [PERSON] розлучені, проте проживають спільно. Від шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У відповідачки є ще один старший син [PERSON] , [INFO] , батько якого записаний згідно ч.1 ст.135 СК України. З 06.09.2017р. діти [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку в службі у справах дітей Тростянецької районної державної адміністрації, як сім`я, що перебуває в складних життєвих обставинах. За час проживання на території Олександрівської сільської ради відповідачі зарекомендували себе не з кращої сторони: ніде не працювали, ведуть аморальний спосіб життя, не належним чином виконують свої батьківські обов`язки, не займаються вихованням своїх дітей. Батьки мають тимчасові заробітки, зловживають спиртними напоями, підсобного господарства не утримують, а отже не мають джерел забезпечення дітей одягом та повноцінним харчуванням. Працівниками служби у справах дітей та працівниками сільської ради неодноразово проводились обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї. У будинку було брудно, речі розкидано. Після перевірок проводилось прибирання, та за деякий час все знову повторювалось. Постійно проводилися бесіди з матір`ю та батьком про створення належних умов для проживання дітей та необхідність працевлаштування. Діти більше 5 років перебувають у Брацлавському навчально- виховному комплексі. Мати періодично навідується до дітей, забирає їх на канікули. Таким чином, відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, не прислухаються до порад чи зауважень, не до кінця усвідомлюють свою відповідальність за життя, здоров`я, утримання та виховання дітей, чим наражають своїх дітей на небезпеку для їх життя, здоров`я і морального виховання. Враховуючи вищезазначене, сільський голова Олександрівської сільської ради Ясенчук Т.В., просила суд відібрати у [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 02.10.2019р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 21.11.2019 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала та повідомила, що в подальшому має намір забрати дітей додому. У судові засідання, призначені на 21.11.2019 р., 27.12.2019 р. та 17.01.2020 р., відповідач [PERSON] не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. В судове засідання представник третьої особи не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити. Згідно з частиною третьою статті 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що заочним рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 07.04.2016 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 08.06.2007 р. виконкомом Олександрівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, актовий запис №6, розірвано. [INFO] в с. Демківка Тростянецького району Вінницької області народився [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , його батьками записано: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.15). Також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.13,14). Відповідно до довідки №369 від 28.08.2019 р., виданої виконкомом Олександрівської сільської ради, склад сім`ї [PERSON] , 1987 р.н. слідуючий: чоловік (розлучений) [PERSON] , 1986 р.н., син [PERSON] , 2005 р.н., син [PERSON] , 2007 р.н., син [PERSON] , 2008 р.н. (а.с.7). У акті обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] , 1987 р.н. від 12.08.2019 р., складеним комісією у складі: сільського голови Ясенчук Т.В., секретаря виконкому Козік Т.В., інспектора ВОС сільської ради Маланчук В.В. вказано, що на час перевірки, діти перебували на канікулах, але вдома їх не було, зі слів матері, пішли до бабусі. В процесі обстеження виявлено, що сім`я, у складі двох дорослих та трьох дітей, проживає в двох кімнатах, де розташовані два ліжка, один диван, стіл, стільці. В кімнатах прибрано. Продуктами харчування сім`я частково забезпечена, діти засобами гігієни не забезпечені. Батьки не працюють, перебиваються випадковими заробітками, зловживають спиртними напоями. Мати не отримує державних соціальних допомог, як малозабезпечена сім`я. Діти не забезпечені всім необхідним для навчання. Сім`я матеріально не забезпечена. Комісія вважає, що матеріальні, побутові умови сім`ї потребують покращення. Дітям не створено належних умов для проживання, розвитку, навчання, виховання. Батьки неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки, не бажають прислухатися до зауважень, не бажають розуміти про відповідальність по відношенню до виховання дітей (а.с.9). Згідно довідки-характеристи №367 від 28.08.2019 р., виданої виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради на [PERSON] та [PERSON] , які проживають в [ADDRESS] , за період проживання в селі Демківка, дана сім`я характеризується з не кращої сторони. Розлучені, але проживають спільно. Проживають у власному будинку, який документально не оформлений. Не працюють, перебиваються випадковими заробітками, підсобного господарства не утримують, город обробляють частково, зловживають спиртними напоями, ведуть аморальний спосіб життя. Матеріальні, побутові умови проживання даної сім`ї дуже скрутні. Діти перебувають у Брацлавському навчально - виховному комплексі. Батьки не належним чином виконують свої батьківські обов`язки щодо виховання дітей. Не бажають прислухатися до зауважень представників сільської ради влаштуватися на роботу, навести належний порядок в житловому будинку та присадибній території (а.с.6). Орган опіки та піклування Тростянецької РДА надав висновок про доцільність відібрання дітей у громадян [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав, з якого слідує, що відповідачі батьківські обов`язки відносно малолітніх дітей не виконують, зловживають алкоголем, не працюють. Неодноразово залишають дітей без нагляду на тривалий період часу. На території Олександрівської сільської ради характеризуються з негативної сторони, ведуть аморальний спосіб життя. Для дітей не створено жодних умов для проживання та розвитку. Хлопці не забезпечені шкільним приладдям, зошитами, книгами, одягом. Діти з 2013 року перебувають у Брацлавському навчально-виховному комплексі. На засіданні виконавчого комітету Олександрівської сільської ради від 15.08.2019 р. прийнято рішення №49 «Про неналежне виконання батьківських обов`язків та відібрання дітей без позбавлення батьківських прав гр.Федчишиних» (а.с.4,5). Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ) (далі - Конвенція) дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18 Конвенції). За змістом ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ч. 5 ст. 150 СК України). За правилами ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках передбачених п.п.2-5 ч.1 ст.164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь - яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. При цьому відібрання дитини - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд керується інтересами дитини. В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей (ч.ч. 1, 4 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Приймаючи до уваги встановлені обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дітей знайшов своє підтверження, оскільки вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток хлопчиків, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя; не забезпечує необхідними засобами гігієни, одягом, шкільним приладдям, не створюють для дітей жодних умов для проживання та розвитку. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про ухилення відповідачів від виховання дітей та свідомого нехтування ним своїми обов`язками. Суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування Тростянецької РДА, оскільки цей висновок узгоджується з іншими дослідженими судом доказами та встановленими обставинами. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги письмову заяву відповідача [PERSON] про згоду на відібрання від неї дітей без позбавлення батьківських прав, суд дійшов висновку про задоволення позову, та передання їх Службі у справах дітей Тростянецької районної державної адміністрації Вінницької області, для влаштування до державних дитячих закладів відповідно до віку та медичних показань дітей, що буде відповідати інтересам дітей, забезпечить можливість їх належного розвитку та виховання. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачам зміст ч. 3 ст. 170 СК України, якою визначено право батьків на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі коли відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на викладене необхідно стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь Держави судовий збір у розмірі 1921,00 грн.,

Outcome: approved