Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

[PERSON] (позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (відповідач), в якому просить визнати об'єктом сумісної власності подружжя [PERSON] і [PERSON] житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель та споруд, який знаходиться в [ADDRESS], та визнати за ним право власності на ? частину вказаного житлового будинку. В обґрунтування позову зазначає, що 15 жовтня 1983 року зареєстрований шлюб між ним і [PERSON]. Після реєстрації шлюбу Позивач і Відповідач продовжили проживати за адресою: [ADDRESS]. Відповідач 06.04.1983 успадкувала у рівних з [PERSON] частках майно, яке складалось з будинку [ADDRESS] 20 травня 1999 року Відповідач успадкувала ? частину спірного житлового будинку. Відповідачка весь час ніде не працювала. За сімейного життя Позивач зробив капітальний ремонт вищезазначеного домоволодіння: вирив льох, добудував гараж, дві теплиці, провів мережу газопостачання, водопостачання до житлового будинку, внаслідок чого істотно збільшилася вартість будинку. Починаючи з 1983 року, всі ремонтні роботи проводились особисто Позивачем і за його кошти, таким чином, були вкладені значні власні кошти та трудові затрати. Згідно зі ст. 62 СК України, роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п. 23 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Представником відповідача надано письмові заперечення проти позову (а.с. 22, 23), в яких вона вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки сторони протягом багатьох років не вели спільне господарство та фактично шлюбні відносини між ними були припинені; доказів того, що за роки подружнього життя позивач зробив капітальний ремонт спірного домоволодіння, суду не надано; спірне домоволодіння є особистою власністю відповідача, оскільки ? його частина була успадкована до шлюбу, а іншу ? частину відповідач успадкувала після смерті своєї матері в період, коли шлюбні відносини практично були припинені. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечувала з підстав, викладених у письмових запереченнях, просила у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини. Рішенням Харківського районного суду від 02 жовтня 2013 року розірвано шлюб між [PERSON] і [PERSON], в якому сторони перебували з 15 жовтня 1983 року (а.с. 7). Відповідач є власником будинку за адресою: [ADDRESS], - в ? частині на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району 07.11.2012 р. (а.с. 10), в ? частині на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району 19.12.1985 року (а.с. 8, 9), що підтверджується також листом КП «Харківське районне БТІ» від 23 вересня 2015 року та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 241). Згідно з технічним паспортом на спірне домоволодіння (а.с. 48-54), на його території є наступні самочинно збудовані споруди - гараж Е, теплиця Ж, підвал Жпд, вбиральня З, душ Л, зливна яма К1; також самовільно виконано переобладнання у будинку А-1 кімнат 2-1, 1-5, 1-4. Згідно з наданим позивачем переліком проведених робіт у спірному домоволодінні (а.с. 179), ним здійснено: - будівництво підвалу літ. "Жпд"; - будівництво гаражу літ. "Е»; - будівництво теплиці літ. "Ж" та теплиці розміром 7.0 м х 22,3 м., яка не зазначена в технічній документації, яка знаходиться на земельній ділянці; - будівництво вбиральні літ. "З"; - будівництво душу літ. "Л"; - будівництво зливної ями літ. "К1"; - перекриття даху житлового будинку літ. "А-1" та прибудови літ. "А 1-І" азбестоцементними хвилястими листами, закладення цеглою фронтону на житловому будинку літ. "А-1"; - заміна газового котла та заміна опалення в житловому будинку літ. "А-1" та прибудові літ. "А 1-1"; - проведення водопостачання та каналізації в житловий будинок літ. "А-1" га прибудову літ. "А1-1»; - проведення робіт зі шпаклювання та улаштування шпалер на стінах та стелі в житловому будинку літ. "А-1"; - заміна проводки в приміщеннях 11, 2-1; - улаштування перегородок в 1/2 цегли між приміщеннями І та 1-1, 1-2 та 1-3, 1-5 та 1-3, 1-5 та 1-4; - закладення 2-х дверних пройомів між приміщеннями 2-6 та 2-1, 1-2 та 2-1; - установка дверних блоків в приміщеннях 1-3, 1-4, 1-5, 1-1, І, ІІ; - влаштування частково підлоги у місцях знаходження демонтажу пічі; - улаштування віконних блоків у приміщенні II та 1-1. Згідно з Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 1014/6312/6313 від 24.06.2015 року (а.с. 181-209), ринкова вартість будинку [ADDRESS], станом на 02 жовтня 2013 року складає 423 748 грн. Загальна вартість будівельних робіт по ремонту та добудові будинку [ADDRESS], станом на листопад 2014 року складає 301 533 грн., станом на червень 2015 року 427 977 грн. Проаналізувавши спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, що належало дружині, чоловікові, врегульовано статтею 62 СК України, згідно з частиною 1 якої, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як встановлено судом, сторони перебували у шлюбі з 15 жовтня 1983 року по 02 жовтня 2013 року, до шлюбу відповідач стала власником ? частини спірного домоволодіння, під час шлюбу відповідач стала власником іншої ? частини спірного домоволодіння; тобто вказане домоволодіння відповідно до частини 1 статті 57 СК України є її особистою приватною власністю. Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання спірного майна спільною сумісною власністю подружжя, суд виходить з наступного. Згідно з техпаспортом на спірне домоволодіння, на його території є самочинно збудовані споруди - гараж Е, теплиця Ж, підвал Жпд, вбиральня З, душ Л, зливна яма К1, також самовільно виконано переобладнання у будинку А-1 кімнат 2-1, 1-5, 1-4. Згідно з переліком робіт, наданих позивачем, усі вищевказані самочинні споруди та перепланування зроблені ним, і саме з проведенням вказаних будівельних робіт позивач пов'язує суттєве збільшення вартості спірного майна та необхідність визнання цього майна спільною сумісною власністю подружжя. Згідно з частиною 2 статті 376 ЦК України, особа, що здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Враховуючи, що позивач обґрунтовує позовні вимоги здійсненням ним самочинних прибудов і перепланувань у спірному будинку, які не уведені в експлуатацію у встановленому законом порядку і право власності на які ні за ким не визнано, підстави для визнання спірного будинку об'єктом права спільної сумісної власності подружжя відсутні.

Outcome: dismissed