Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

08 грудня 2017 року, ПАТ "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції звернулось із позовом до [PERSON] в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь 28808 грн. 94 коп. заборгованості за житлово-комунальні послуги, а також 1 600 грн. понесених витрат по сплаті судового збору за подання позову до суду. В обґрунтування заявлених позовних вимог ПАТ "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції зазначено[ADDRESS] розташована по вул. Лермонтова, буд. 12, сел. Слобожанське (колишнє сел. Комсомольське), рахується за [PERSON] Між Зміївською ТЕС ПАТ «Центренерго» та відповідачем склалися фактичні договірні відносини з приводу надання комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку№7365. Відповідач прострочила виконання свого зобовязання, в звязку з чим станом на 31.10.2017 року виникла заборгованість яка, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, складає 28808,94 грн., що підтверджується відповідними розрахунками. Заборгованість складається із наступного: сума основного боргу (вода + стоки + опалення +гаряча вода) (3097,80+3703,54+9560,20+8889,81 = 25251,35 грн.) + інфляційні нарахування 2845,94 грн. + 3% річних 711,65 грн. = 28808,94 грн. 09.11.2017 року позивач звернувся до Зміївського районного суду Харківської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у розмірі 26169,61 грн. 10.11.2017 року ухвалою Зміївського районного суду Харківської області відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з Відповідача на користь Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго" заборгованості за житлово-комунальні послуги. Оскільки відповідач [PERSON] зобовязання щодо оплати наданих послуг не виконує, а позивач має право на отримання вказаної плати за житлово-комунальні послуги, ПАТ "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції змушене звернутись до суду з вказаним позовом про стягнення заборгованості. Відповідно до п. 9 Розділу VIII Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. До канцелярії суду подала заяву, в якій підтримала в повному обсязі заявлені позовні вимоги та просила провести судовий розгляд без її участі. На фіксуванні судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не наполягала. Просила ухвалити заочне рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить в матеріалах справи поштове повідомлення про отримання судової кореспонденції. Причин своєї неявки суду не повідомила, заперечень проти позову (відзиву на позов) не надала. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, на підставі п. 4 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи позицію представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 10.11.2017 року, відмовлено у прийнятті заяви ПАТ "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги. (а.с. 6) Із розрахунку нарахування оплати за житлово-комунальні послуги по особовому рахунку №7365 за адресою: [ADDRESS] вбачається, що заборгованість на 31.10.2017 року становить 25251,35 грн. (а.с. 7 - 9) Із розрахунку заборгованості за особовим рахунком №7365 [PERSON] з урахуванням інфляційних та 3% річних, вбачається, що сума заборгованості становить 28808,94 грн. (а.с. 10 - 11) Згідно з ч. 4 ст. 319, ч. 1 ст. 322 ЦК України власність зобов'язує. Власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" регулює відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується обєктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Статтею 7, 8 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" визначені права та обовязки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а обовязком оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Стаття 12 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" передбачає, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється на договірних засадах. В ході судового розгляду встановлено, що договір про надання комунальних послуг між сторонами не укладався. Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В силу ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказаний висновок міститься у Постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у цивільній справі № 6-59цс13, що відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись судами всіх інстанцій при здійсненні ними правосуддя. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ПАТ "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за комунальні послуги з урахуванням інфляційних та 3% річних. В силу ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак, з відповідача на користь ПАТ "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції належить стягнути судовий збір в розмірі 1600 грн. Виходячи з вищенаведеного,

Outcome: approved