Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та в обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 26.07.2013 року між\~ ПАТ «АКТАБАНК»\~ та відповідачем був укладений кредитний договір № 0861899601/Т/972128.\~ 23.03.2018 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір № 2 про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого ПАТ «АКТАБАНК» відступає шляхом продажу ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ПАТ «АКТАБАНК» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Додатку № 1. Відповідно до реєстру боржників - Додатку 1 до Договору відступлення права вимоги № 2 від 23.03.2018 року\~ позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 15101,00 грн., з яких: 6134,00 грн. - заборгованість за основним боргом; 6817,00 грн. - заборгованість за комісією; 2150,00\~ грн. штрафи, пені. Відповідач, яку повідомлено про відступлення права вимоги, з моменту відступлення права вимоги жодного платежу не здійснила, у зв`язку з чим представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 15101,00 грн. в рахунок погашення заборгованості та судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій просив судове засідання провести без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.106-107). Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] до суду не з`явилися, від представника надійшла заява, в якій він просив справу розглянути за його відсутності та відсутності відповідача. Позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволені посилаючись на незрозумілість розрахунку позовних вимог,\~ в зв`язку з чим не можливо відстежити суть даних вимог. Статтею 2 Договору позивачем передбачено комісію за обслуговування\~ кредиту та комісію за видачу кредитних коштів, що є протизаконним. Крім того, вказує, що розрахунок позовних вимог не дає можливості встановити термін утворення заборгованості, що виключає можливість встановлення фактичних обставин справи. Просить застосувати строки позовної давності, оскільки відповідач\~ останній платіж за кредитом вносила завідомо раніше, аніж можливий період трирічної позовної давності (а.с. 109). Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних законних підстав. Судом встановлено, що 26.07.2013 року між Публічним Акціонерним Товариством «АКТАБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0861899601/Т/972128, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 10000,00 грн., в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню\~ кредиту, сплати процентів та комісії, в обумовлені цим договором строки.\~ (а.с. 17-18). Процентна ставка за кредитом\~ встановлюється у розмірі\~ 0,01% річних та включається в суму щомісячного платежу (пункт 2.1.1 Договору).\~ Відповідно п. 2.1.2 Договору позичальник сплачує банку\~ щомісячну комісію за супроводження кредиту в розмірі 325,00 грн, що розраховується, як 3,25 % від суми кредиту вказаного в 2.1 цього договору, та включається в суму щомісячного платежу.\~\~ Пунктом 2.1.3 Договору визначено погашення кредиту, сплата нарахованих процентів за користування кредитом, сплата комісії за супроводження кредиту здійснюється позичальником щомісячно, починаючи з місяця наступного за місцем надання кредиту 15 числа кожного місяця рівними частинами, в сумі 741,71 грн. «щомісячний платіж» який включає в себе частину заборгованості за кредитом, нараховані проценти за користування кредитом, комісією за супроводження кредиту та з кінцевою датою погашення всієї заборгованості за кредитом 25 липня 2015 року (включно).\~ У разі прострочення позичальником строків погашення щомісячного платежу/частини щомісячного платежу банк має право\~ вимагати від клієнта\~ сплату штрафу у розмірі 150,00 грн., за кожний прострочений щомісячний платежі, або його частину (п. 5.1 Договору). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між ПАТ «АКТАБАНК» та [PERSON] , є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) вимагати їх повернення. Відповідно до ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. В п. 4.2.8 Договору визначено, що банк має право здійснювати відступлення права вимоги за даним договором третім особам, повідомивши про даний факт\~ позичальника протягом\~ п`яти днів\~ після такого\~ відступлення (а.с. 17-18),\~ про що позичальник надала згоду підписавши\~ кредитний договір. Відповідно до ст. 1077-1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно договору\~ № 2 про відступлення права вимоги від 23.03.2018 укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - новий кредитом, Кредитор передав\~ (відступив) Новому кредиторові за плату належні кредиторові права грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами вказаними в реєстрі боржників, укладеними між кредитором та боржниками, серед яких вимоги до відповідача на загальну суму 15101,00 грн, що складається з заборгованість за основним боргом - 6134,00 грн;\~ заборгованість за комісією - 6817,00 грн.; штрафи, пені - 2150,00\~ грн. (а.с. 23-24, 25). Про відступлення права вимоги відповідач повідомлялася шляхом направлення на її адресу 27.03.2018 року повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору № 0861899601/Т/972128 від 26.07.2013, в якому повідомлено про борг станом на 23.03.2018 (дату відступлення права вимоги) в розмірі 15101,00 грн., що складається з заборгованість за основним боргом - 6134,00 грн;\~ заборгованість за комісією - 6817,00 грн.; штрафи, пені - 2150,00\~ грн.\~ (а.с. 26), що спростовує доводи представника відповідача про ненадання позивачем повного розрахунку заборгованості.\~\~ Таким чином, оскільки, позичальник свої зобов`язання не виконала належним чином, будучи повідомлено про зміну кредитора, не сплачуючи кредит, в результаті чого станом на 27.03.2018 утворилась заборгованість за основним боргом - 6134,00 грн, а також за штрафом, пенею - 2150,00\~ грн, які передбачені п. 5.1 кредитного договору від 26.07.2013 року № 0861899601/Т/972128 , яку суд вважає обґрунтованою та доведеною обсягом наданих доказів, у тому числі наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с. 27), а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення комісії у розмірі\~ 6817,00 грн., суд дійшов наступного висновку. За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Кредитний договір від 26.07.2013 року № 0861899601/Т/972128, укладений між Публічним Акціонерним Товариством «АКТАБАНК» та [PERSON] , є споживчим кредитом, тому на нього розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно абзаців 2, 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, що діяла на час укладення зазначеного вище кредитних договорів, встановлено, що споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із зазначеним вище Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі № 6-2071цс16. Також Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Нараховуючи заборгованість за щомісячну комісію за супроводження кредиту від 26.07.2013 року № 0861899601/Т/972128 на суму 6817,00 грн., позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються споживачу. Тому суд приходить до висновку про нікчемність відповідної умови (пункту 2.1.2) кредитного договору від 26.07.2013 року № 0861899601/Т/972128 та відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованості по комісії. Таким чином, суд вважає, що у задоволенні вимоги про стягнення комісії необхідно відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю, враховуючи, що банк не вправі встановлювати у кредитному договорі комісію у вигляді плати за управління кредитом, тобто дій, які банк вчиняє на власну користь, оскільки отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами. Щодо клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності, в якому він зазначає, що\~ останній платіж за кредитом відповідач вносила завідомо раніше, аніж можливий період трирічної позовної давності, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство встановлює два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 258 ЦК України,\~ для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Частиною 1 статті 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як вбачається п. 5.3 кредитного договору від 26.07.2013 року № 0861899601/Т/972128 передбачено, що термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів за користування\~ кредитом, комісії, пені та/або штрафів за даним договором\~ встановлюється сторонами тривалістю\~ 10 (десять) років. Вказаний договір підписаний сторонами, а отже позовна давність в 10 років встановлена за домовленістю сторін (а.с.18). Таким чином, аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, встановивши обставини неналежного виконання відповідачем кредитного договору від 26.07.2013 року № 0861899601/Т/972128, часткову обґрунтованість розміру заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, а саме по заборгованості за основним боргом - 6134,00 грн, та за штрафом, пенею - 2150,00\~ грн., суд вважає за необхідне позовні вимоги в цій частині задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 8284,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, тому згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (а.с. 3) пропорційно розміру задоволених вимог 54,85 %, що становить відповідно 1053,67 грн. (8284,00 грн.\~ розмір задоволених вимог х 100% /15101,00 грн.\~ загальний розмір вимог = 54,85 %; 1921,00 грн. загальна сума судових витрат х 54,85 % / 100% = 1053,67 грн.)

Outcome: partial