Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок, розташований по [ADDRESS], який залишився після смерті [INFO] діда сторін [PERSON] та батька сторін [PERSON], померлого [INFO] Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в 1955 році дідом сторін [PERSON] побудований будинок за [ADDRESS], та відповідно внесений до особового рахунку [NUMBER] Книги погосподарського обліку Саксаганської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області, в 1978 році П'ятихатським БТІ проведена його інвентаризація та складений технічний паспорт житлового будинку. У вищевказаних документах власником будинку значився [PERSON], разом з тим свідоцтво про право власності на вказаний будинок на ім'я [PERSON] не виготовлялося і його право власності на будинок в органах БТІ після будівництва не реєструвалося. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді вищевказаного будинку, ніхто із спадкоємців першої черги за законом (його дружина [PERSON], їх діти - [PERSON] (батько сторін) та [PERSON] (дядько сторін) до нотаріальної контори не звертався та не оформлював свідоцтва про право спадщину за законом. [INFO] помер [PERSON], [INFO] померла [PERSON], [INFO] помер [PERSON], на день смерті всіх вказаних вище осіб зазначений житловий будинок вважався власністю [PERSON] та не перереєстровувався на іншу особу, таким чином після смерті батька сторін [PERSON] до останніх перейшло право на прийняття спадщини за законом на житловий будинок. Для оформлення свідоцтва на право на вищевказану спадщину позивач звернулася до П'ятихатської державної нотаріальної контори, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності померлих на нього. При зверненні позивача до державного реєстратора реєстраційної служби П'ятихатського районного управління юстиції з заявою про державну реєстрацію права власності на вищевказану спадщину рішенням державного виконавця їй відмовлено на підставі того, що заявник є неналежною особою для подання такої заяви, у зв'язку з чим позивач просить суд визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок в порядку спадкування за законом. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, 12.03.2015 року представником позивача за угодою про надання правової допомоги від 23.02.2015 року [PERSON] до суду надано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, 26.01.2015 року надав на адресу заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову на підставі викладених в ньому обставин не заперечував. З урахуванням заяв осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [INFO] в с. Саксагань П'ятихатського району Дніпропетровської області помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Саксаганської сільської ради П'ятихатського районну Дніпропетровської області 09.03.2006 року. Згідно копії Книги погосподарського обліку Саксаганської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області житловий будинок по [ADDRESS] внесений до особового рахунку [NUMBER], головою домогосподарства зазначено [PERSON], членами домогосподарства - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до копії технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS], виданого П'ятихатським бюро технічної інвентаризації 16.07.1987 року, власником будинку зазначено [PERSON]. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого виконкомом Саксаганським сільським комітетом П'ятихатського району Дніпропетровської області, 05.02.1957 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб (актовий запис №6). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.10.1961 року, виданого районним відділом ЗАГС м. Кривого Рогу, батьками [PERSON], [INFO] (актовий запис №1692), є [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00014543101 від 07.10.2014 року [PERSON] народився [INFO] в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. [INFO] в с.Саксагань П'ятихатського району Дніпропетровської області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Саксаганської сільської ради П'ятихатського районну Дніпропетровської області 26.12.2011 року. Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 27.02.1987 року та серії [NUMBER] від 30.07.1988 року, виданих Саксаганською сільською радою П'ятихатського району Дніпропетровської області, батьками [PERSON], [INFO] (актовий запис №5), та [PERSON], [INFO] (актовий запис №26), є [PERSON] та [PERSON]. [INFO] в с. Саксагань П'ятихатського району Дніпропетровської області померла мати сторін [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Саксаганської сільської ради П'ятихатського районну Дніпропетровської області 24.12.2002 року. [INFO] в с.Саксагань П'ятихатського району Дніпропетровської області помер батько сторін [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Саксаганської сільської ради П'ятихатського районну Дніпропетровської області [INFO] Відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 17.01.1995 року та серії [NUMBER] від 25.04.1996 виданих виконавчим комітетом Саксаганською сільською радою народних депутатів П'ятихатського району Дніпропетровської області, батьками [PERSON], [INFO] (актовий запис №3), та [PERSON]. [INFO] (актовий запис №11), є [PERSON] та [PERSON]. [INFO] в м.Дніпропетровськ помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Саксаганської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області 25.05.2009 року. Довідкою виконавчого комітету Саксаганської сільської ради П'ятихатської району Дніпропетровської області №892 від 15.10.2015 року посвідчено, що [PERSON], [INFO] був зареєстрований і проживав за адресою [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON], сином [PERSON], та онуками [PERSON] та [PERSON], заповіту [PERSON] в Саксаганській сільській раді П'ятихатського району Дніпропетровської області за життя не складав. Згідно звіту про незалежну оцінку виданого ТОВ «Бізнес-Експерт» від 06.11.2014 року ринкова вартість житлового будинку загальною площею 75,50м2 з будівлями та спорудами господарського призначення розташованого по [ADDRESS] становить 26634,89 грн. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №39490663 від 30.01.2015 року нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу №56893237 після смерті [PERSON] Відповідно до матеріалів спадкової справи №464/2014, відкритої після смерті [PERSON], 12.12.2014 року позивач звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але постановою державного нотаріуса П'ятихатської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шкуренко В.В. від 17.12.2014 року у видачі свідоцтва відмовлено, оскільки [PERSON] не надано правовстановлюючих документів про належність спадкового майна спадкодавцеві. Рішенням державного реєстратора реєстраційної служби П'ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області Рогач Т.В. №16752259 від 27.10.2014 року на заяву [PERSON] у державній реєстрації прав та їх обтяжень №8655108, а саме - у реєстрації права власності відмовлено з підстав звернення неналежної особи. Згідно заяв за №№26,27,28 від 10.03.2015 року, засвідчених секретарем Саксаганської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області, [PERSON] - дружина померлого [INFO] [PERSON], [PERSON] (дочка) та [PERSON] (син) останнього, заявили про те, що кожен із них не претендує на частку спадкового майна після смерті [PERSON], проти задоволення позову [PERSON] про визнання права власності на вищевказаний будинок в порядку спадкування за законом не заперечують. В судовому розгляді встановлено, що спадкова справи після смерті [INFO] [PERSON] не відкривалась, жодних із спадкоємців, в т.ч. спадкоємці першої черги за законом - дружина та діти до нотаріальної контори не зверталися, доказів іншого до суду не надано і судом не встановлено. Крім того суд зазначає, що згідно роз'яснень ВССУ від 16.05.2013 року при вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК України та інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК. За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно знаказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.4 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відтак, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року,Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26,Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Тому при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. За правилами ст.ст.1216,1217,1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-якого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ч.2 ст.1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Згідно ч.1 ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Положення ст.392 ЦК України передбачають, що власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину згідно положень ч.3 ст.1296 ЦК України. Суд зазначає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). З урахуванням вищевикладеного, оскільки право власності на вищевказаний будинок з господарськими побудовами померлий [PERSON] набув в установленому порядку, що підтверджується відповідним записом у по господарській книзі, копією технічного паспорту на будинок на ім'я [PERSON], проте за життя померлий дід сторін право власності не зареєстрував, померлі спадкоємці першої черги за законом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не зверталися, свідоцтва про право власності на спадщину не отримували, інші спадкоємці окрім сторін відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача, доказів іншого до суду не надано і судом не досліджено, проте позивачу відмовлено нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право на спадщину через ненадання правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцю, відповідачем як іншим спадкоємцем позов визнано у повному обсязі та визнано факт його відмови від спадщини, суд вважає заявлені вимоги позивача про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved