Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до Придніпровського районного суду м.Черкаси з позовом до [PERSON], третя особа: Придніпровський відділ державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про зняття арешту з майна, вказуючи, що 22.06.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (у зв'язку зі зміною найменування юридичної особи згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») (далі - Банк) та фізичною особою - резидентом України, якою є - [PERSON] (далі - Позичальник), було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11174007000 (далі - Договір). На виконання умов Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит в іноземній валюті 52 200,00 Швейцарськіх франків, що дорівнює еквіваленту в національній валюті 212 579,49 грн. на дату укладання договору. Згідно розділу 2 Кредитного договору та відповідно до Договору іпотеки від 22.06.2008 року укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] у забезпечення виконання усіх грошових зобов'язань в повному обсязі Позичальник передав в іпотеку, а Банк прийняв наступне нерухоме майно, а саме: Трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], заг. площею 61,8 кв. м. та є власністю Іпотекодавця на підставі Договору купівлі-продажу під скасувальною угодою від 19.03.2003 року, за реєстровим номером 11010 та зареєстрованого Черкаським обласним ОБТІ за реєстраційним номером 140 від 20.03.2003. Предмет іпотеки складається з трьох житлових кімнат, кухні, ванної кімнати, туалету, коридору балкону, що розташовані на четвертому поверсі, п'ятиповерхового панельного будинку. Відповідно до інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців від 02.02.2015р. за № 85266093 Банку стало відомо, що 17.05.2012р. постановою державного виконавця Савісько В.В. Придніпровського ВДВС ЧМУЮ було накладено арешт на майно, що належить [PERSON], а саме на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], заг. площею 61,8 що є власністю [PERSON] Крім того, держвиконавцем Придніпровського відділу ДВС ЧМУЮ 06.02.2013 року накладено арешт на вказану квартиру шляхом складення акту опису й арешту майна. Проте, ПАТ «Укрсиббанк», вважає що дане іпотечне майно підлягає звільненню з-під арешту у зв'язку з тим, що накладення арештів на іпотечне майно, яке передано в іпотеку ПАТ «УкрСиббанку» порушує права останнього як іпотекодавця на переважне перед іншими кредиторами право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. А тому просять зняти арешт з іпотечного майна, а саме: трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], заг. площею 61,8, який було накладено: постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 30522082 від 17.05.2012 р. винесеної державним виконавцем Савісько В.В. Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ; актом опису й арешту майна від 06.02.2013 року складений державним виконавцем Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ. В судовому засіданні представник позивача Шульга П.М. уточнив позов та просив зняти арешт з іпотечного майна, а саме: трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], заг. площею 61,8, який було накладено: постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 30522082 від 17.05.2012 р. винесеної державним виконавцем Савісько В.В. Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ; актом опису й арешту майна від 26.02.2013 року складений державним виконавцем Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ. Представник [PERSON] - [PERSON], в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Представник Придніпровського ВДВС ЧМУЮ Зосіменко Т.В. при вирішенні позову покладалась на розсуд суду. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідачів, представника третьої особи, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як передбачено ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950р., ратифікованої ЗУ від 17.07.1997р., передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК). За змістом ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно до положень ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 22.06.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (у зв'язку зі зміною найменування юридичної особи згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») (далі - Банк) та фізичною особою - резидентом України, якою є - [PERSON] (далі - Позичальник), було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11174007000 (далі - Договір). На виконання умов Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит в іноземній валюті 52 200,00 Швейцарськіх франків, що дорівнює еквіваленту в національній валюті 212 579,49 грн. на дату укладання договору. Згідно розділу 2 Кредитного договору та відповідно до Договору іпотеки від 22.06.2008 року укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] у забезпечення виконання усіх грошових зобов'язань в повному обсязі Позичальник передав в іпотеку, а Банк прийняв наступне нерухоме майно, а саме: Трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], заг. площею 61,8 кв. м. та є власністю Іпотекодавця на підставі Договору купівлі-продажу під скасувальною угодою від 19.03.2003 року, за реєстровим номером 11010 та зареєстрованого Черкаським обласним ОБТІ за реєстраційним номером 140 від 20.03.2003. Предмет іпотеки складається з трьох житлових кімнат, кухні, ванної кімнати, туалету, коридору балкону, що розташовані на четвертому поверсі, п'ятиповерхового панельного будинку. Відповідно до інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається, що 17.05.2012р. постановою державного виконавця Савісько В.В. Придніпровського ВДВС ЧМУЮ було накладено арешт на майно, що належить [PERSON], а саме на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], заг. площею 61,8 що є власністю [PERSON] Крім того, держвиконавцем Придніпровського відділу ДВС ЧМУЮ 26.02.2013 року накладено арешт на вказану квартиру шляхом складення акту опису й арешту майна. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є обов'язковим для виконання сторонами, але на даний момент Позичальник, в порушення вимог ст.1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором повністю не повернув. Згідно зі статтями 1, 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення. З 01.01.2013 року з набранням чинності Закону України Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" почала функціонувати нова система державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Пунктом 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 визначено, що державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб"єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об"єкти та суб"єктів цих прав. Абзацом 1 пункту 5розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України" від 11.02.2010 року № 1878-VI, встановлено, що державна реєстрація в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек, надання інформації із зазначених реєстрів здійснюється до 1 січня 2013 року. Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила, щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов»язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Згідно ст.ст. 3, 14, 21, 23, 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяженням є право обтяжувача (кредитора по забезпеченим рухомим майном зобов'язанням) на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Як передбачено ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» - пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до статей 12, 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обмежень» в даному випадку Банк має вищий пріоритет, так як право застави у Позивача виникло з моменту укладення договору іпотеки, а саме 22.06.2007 року, і має переважне право на звернення стягнення на предмет іпотеки в тому числі і в позасудовому порядку. Ст. 22 Закону - За рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням у повному обсязі або в частині. Статтею 15 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що обтяжувач рухомих речей, які є предметом купівлі-продажу в кредит з відстроченням або розстроченням платежу, набуває пріоритет з моменту реєстрації відповідного обтяження. Такий пріоритет є вищим за інші обтяження майна боржника, встановлені на користь інших обтяжувачів, навіть якщо такі обтяження були зареєстровані раніше. Статтею 20 Закону «Про Заставу», передбачено, що Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Зважаючи на порушення Позичальником умов кредитного договору, Кредитор на підставі Кредитного договору набув право вимоги до Позичальника, а у Позичальника, згідно Кредитного договору виникло зобов'язання повернути кредит, сплатити відсотки за його користування, виконати інші зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі. Відповідно до ст. 30 Закону, обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. Обтяжувач в праві витребувати відповідне рухоме майно з володіння боржника (ст. 36 Закону). Відповідно до п. 16 Пленуму верховного суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості (ст. 24 ЦПК, ст. 12 ГПК) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», кошти отримані від реалізації заставленого майна використовуються, насамперед, для задоволення зобов'язань боржника перед заставодержателем. Згідно статті 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду з позовом про зняття арешту з заставленого майна. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.08.1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володінні ним і відповідачами і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. З огляду на наведене на момент накладення арешту на все нерухоме майно [PERSON] 17.05.2012 року та 26.02.2013 року, заставодержателем іпотечного майна, а саме квартири за адресою [ADDRESS] є саме ПАТ "УкрСиббанк", у зв'язку з чим, накладанням арешту порушуються саме права позивача, як заставодержателя, а тому позов є обгрунтованим та підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved