Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Заявники [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з заявою про скасування судового наказу, мотивуючи її тим, що 26 листопада 2014 року суддею Оболонського районного суду м. Києва було видано судовий наказ у справі №2-н/756/578/14, яким стягнуто з них на користь КП "Житлосервіс "Куренівка" Оболонського району у м. Києві заборгованість за надані житлово-комунальні послуги. [PERSON], [PERSON] стверджували, що в порушення вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" між боржниками та стягувачем не було укладено договору про надання житлово-комунальних послуг. Крім того, заборгованість за надані житлово-комунальні послуги визначена невірно, а вимоги, які стосуються стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з січня 2010 року по жовтень 2011 року, не підлягають задоволенню у зв'язку із спливом строку позовної давності, визначеного ст. 257 ЦК України. З цих підстав заявники просили суд скасувати судовий наказ, виданий 26 листопада 2014 року суддею Оболонського районного суду м. Києва у справі №2-н/756/578/14. У судовому засіданні [PERSON], [PERSON] заяву про скасування судового наказу підтримали, просили суд її задовольнити. Представник стягувача в судове засідання не з'явився, стягувач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомив. Згідно з ч. 6 ст. 105-1 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду заяви про скасування судового наказу, не перешкоджає розгляду такої заяви. Заслухавши думку заявників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 26 листопада 2014 року суддею Оболонського районного суду м. Києва було видано судовий наказ у справі №2-н/756/578/14, яким стягнуто солідарно з боржників [PERSON], [PERSON] на користь КП "Житлосервіс "Куренівка" Оболонського району у м. Києві заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у сумі 16849,17 грн за період з січня 2010 року по листопад 2014 року та судовий збір у сумі по 67,12 грн з кожного. У відповідності до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. П. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572 встановлено обов'язок власників квартир оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. [PERSON], [PERSON] як споживачі житлово-комунальних послуг, неналежним чином виконували взяті на себе зобов'язання щодо своєчасної та у повному обсязі оплати за спожиті житлово-комунальні послуги, допустили заборгованість з їх сплати у сумі 16849,17 грн. Наведені обставини підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи. Жодних доказів на підтвердження того, що розрахунок здійснений невірно чи на підтвердження того, що житлово-комунальні послуги надавалися неякісно чи не у повному обсязі, заявниками не надано. Згідно з п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23. грудня 2011 року №14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження", якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. Таким чином, суд вправі видати судовий наказ про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за наявності інших письмових доказів, окрім договору про надання житлово-комунальних послуг, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг, а також документів, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. За приписами ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають не лише з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з договорів, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Позаяк житлово-комунальні послуги надавалися заявнику [PERSON], [PERSON], а вони використовували їх для задоволення власних потреб, не відмовлялися від них, фактично між сторонами виникли цивільно-правові відносини щодо надання та споживання житлово-комунальних послуг. Сам факт відсутності письмового договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року №14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" наявність спору про право (п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (ч. 3 ст. 267 ЦК України). Разом із тим лише той факт, що договірні зобов'язання (наприклад, у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право. З матеріалів справи вбачається, що боржники здійснили останню сплату заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у червні 2010 року, тобто строк позовної давності до цих вимог слід обраховувати саме з цього місяця. Отже, заявник вправі був заявити вимоги про стягнення заборгованості за період з липня 2010 року по липень 2013 року, натомість він просив суд стягнути заборгованість з січня 2010 року по січень 2014 року, тобто поза межами строку позовної давності, визначеного ст. 257 ЦК України, Таким чином, суд вважає, що у даній справі вбачається спір про право щодо стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно з ч. 8 ст. 105-1 ЦПК України за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право: залишити заяву про скасування судового наказу без задоволення; скасувати судовий наказ та роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову; змінити судовий наказ. З огляду на вищевикладене,

Outcome: approved