Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

Позивач у квітні 2019 року звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що [PERSON] , яка є рідною тіткою позивача, була членом житлово-будівельного кооперативу № 106 "Комунальник-2" та була вселена у квартиру за адресою: [ADDRESS] на підставі ордеру. З серпня 1977 року позивач стала проживати разом зі своєю рідною тіткою у спадковій квартирі, а у 20.01.1988 року її було прийнято до членів кооперативу. [INFO] [PERSON] померла. Вартість (пай) вищезазначеної квартири [PERSON] було сплачено у повному обсязі, однак за життя право власності на неї остання не зареєструвала. [PERSON] за життя склала заповіт на користь своєї рідної племінниці [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] , яка знаходиться в обслуговуючому кооперативі "Житлово-будівельний кооператив № 106 "Комунальник-2", загальною площею 30,9 кв.м., яка складається з: коридору, загальною площею 4,2 кв.м.; санвузлу, загальною площею 2,7 кв.м.; кухні, загальною площею 5,9 кв.м.; житлової кімнати, загальною площею 17,3 кв.м.; балкону, загальною площею 0,8 кв.м. Після смерті [PERSON] , [PERSON] продовжує проживати і користуватись квартирою. 13 жовтня 2015 року позивач звернулась до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини за заповітом після померлої [PERSON] , однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із тим, що відсутня реєстрація права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Просить суд,визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті - [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 30,9 кв.м., яка складається з: коридору, загальною площею 4,2 кв.м.; санвузлу, загальною площею 2,7 кв.м.; кухні, загальною площею 5,9 кв.м.; житлової кімнати, загальною площею 17,3 кв.м.; балкону, загальною площею 0,8 кв.м. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 12 квітня 2019 року позов [PERSON] було залишено без руху. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 22 квітня 2019 року справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі. Призначено судове засідання у справі на 21.05.2019 року. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 11 червня 2019 року у Шостої дніпровської нотаріальної контори було витребувано належним чином завірену копію спадкової справи № 58060696, відкритої після смерті спадкодавця [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Представники відповідача у судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав щодо їх задоволення не заперечував. Третя особа державний нотаріус шостої дніпровської державної нотаріальної контори Карлова Тетяна Геннадіївна, у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявна заява завідувача шостої дніпровської державної нотаріальної контори про розгляд справи без участі представника. Представник третьої особи Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив № 106 "Комунальник-2" у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без участі представника. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] , яка є рідною тіткою позивача, була членом житлово-будівельного кооперативу № 106 "Комунальник-2" та була вселена у квартиру за адресою: [ADDRESS] на підставі ордеру (а.с. 13). З серпня 1977 року позивач стала проживати разом зі своєю рідною тіткою у спадковій квартирі. Згідно довідки голови ОК "ЖБК № 106 Комунальник-2" № 33 від 28.03.2019 року (а.с. 11) позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки голови ОК "ЖБК № 106 Комунальник-2" № 34 від 28.03.2019 року (а.с. 12) [PERSON] 20.04.1988 року була прийнята до членів ОК "ЖБК № 106 Комунальник-2". Згідно довідки голови ОК "ЖБК № 106 Комунальник-2" № 34 від 28.03.2019 року (а.с. 12) вартість квартири за адресою: [ADDRESS] сплачена у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Таким чином, відповідно до зазначених вище положень Закону України «Про власність», що діяв на той час, [PERSON] стала власником квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] за життя склала заповіт (а.с. 8) на користь своєї рідної племінниці [PERSON] , який було посвідчено державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Драпатою О.М. та зареєстровано 09.08.2000 року в реєстрі за № 3-4748, згідно якого усе майно [PERSON] заповіла [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 28 травня 2015 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] , яка знаходиться в обслуговуючому кооперативі "Житлово-будівельний кооператив № 106 "Комунальник-2", загальною площею 30,9 кв.м., яка складається з: коридору, загальною площею 4,2 кв.м.; санвузлу, загальною площею 2,7 кв.м.; кухні, загальною площею 5,9 кв.м.; житлової кімнати, загальною площею 17,3 кв.м.; балкону, загальною площею 0,8 кв.м. Після смерті [PERSON] , [PERSON] продовжує проживати і користуватись квартирою. 13 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась у шестимісячний строк для оформлення спадщини за заповітом після померлої [PERSON] , однак постановою державного нотаріуса шостої дніпровської державної нотаріальної контори Карлової Т.Г. від 22.01.2016 року (а.с. 10) позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із тим, що відсутня реєстрація права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилася внаслідок смерті. Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як роз`яснено у п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України, що відповідає правовій позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній у п. 3.1. Інформаційного листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року. Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, із аналізу вищевказаних правових норм, судом встановлено, що позивачем було дотримано всіх визначених законодавцем обставин для набуття права власності на спадщину. Однак своє право вона не може реалізувати, в зв`язку з чим дане право підлягає судовому захисту. Аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Outcome: approved