Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПП «Світточ» про розірвання договору оренди землі, посилаючись на те, що «25» грудня 2008 р. між сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Миколай-Польської сільської ради Запорізького району Запорізької області, яка належить позивачці на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 27.02.2003 року, строком на десять років. Відповідно до договору, земельна ділянка передається в оренду для вирощування товарної сільськогосподарської продукції; цільове призначення земельної ділянки - землі сільськогосподарського призначення. Пунктом 9 договору оренди, укладеного між сторонами, розмір орендної плати визначено у грошовому вигляді в розмірі 1980 грн., або в натуральному вигляді: зерно очищене - 2 000кг., насіння соняшника - 100 кг., солома-1 причіп, тракторні послуги для обробку присадибної ділянки до 0,5 га безкоштовно, допомога на ритуальні послуги 300 грн. При цьому річна орендна плата не є меншою ніж 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Згідно з п. 11 Договору орендна плата вноситься у грошовому або у натуральному вигляді у такі строки: у випадку внесення плати в грошовій формі - один раз на рік до 20 числа першого за звітним роком місяця; у випадку внесення плати в натуральній формі - до 20 числа останнього у звітному році місяця. Однак, в порушення вимог Договору оренди землі відповідач порушив свої зобов'язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою, позивачка зазначає, що ніяких послуг або грошових коштів в рахунок орендної плати з 2012 р. по теперішній час від відповідача вона не отримувала. Позивачка неодноразово зверталася до відповідача з проханням про виконання його обов'язків за договором оренди, однак відповідач постійно ухиляється від такого виконання. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з наступних підстав. В судовому засіданні представник відповідача пояснила, що дійсно за 2012 р. орендна плата не сплачувалась, тому як, у 2012 році відповідач через погодні умови не отримав прогнозованого врожаю, оскільки несприятливі погодні умови станом на 25.04.2012 р, 21.05.2012 р. та 01.08.2012 р., а також протягом року саме і спричинили загибель сільськогосподарських культур на площах приватного підприємства «Світточ», що підтверджується висновком Торгово-промислової палати від 17.09.2012 р. про форс мажорні обставини. Відповідно до умов укладеного оренди землі, а саме розділу форс мажорні обставини сторонами за договором встановлено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов'язків по договору, якщо це невиконання відбулося за обставин, які виникли після укладання договору, внаслідок невідворотних дій надзвичайного характеру, які сторона не могла ні передбачити, ні попередити прийнятими заходами повінь, пожежа, землетрус, осідання ґрунту та інші явища природи, а також військові дії, які призвели до неможливості виконання цього договору, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини. В 2013 р. почали погашати заборгованість по орендній платі, про що свідчать платіжні відомості про отримання орендної плати, відповідно до яких позивачкою [PERSON] в 2013 р. за минулий та поточний рік отримано: 1 200 кг. зерна, 200 кг. соняшника та 5 400 грн. Окрім того, представник відповідача пояснила, що в 2014 р. позивачка відмовлялась від отримання орендної плати тому 26.02.2015 р. поштовим переказом їй було направлено орендну плату за 2014 р. у розмірі 6 391,04 грн., з яких 6 076,00 грн. - орендна плата за 2014 р. та 315,04 грн. заборгованість за недоданих 100 кг. соняшника за 2013 р., однак позивачка відмовилась від отримання орендної плати. Таким чином, представник відповідача вважає, що систематичного порушення орендної плати не вбачається, а є тільки затримка розрахунку за 100 кг. соняшника, що обумовлено об'єктивними причинами. Розглянувши матеріали справи, вислухавши сторони, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів цивільної справи вбачається і судом встановлено, що Позивачці на праві приватної власності відповідно до державного акту на землю серія [NUMBER] належить земельна ділянка площею 5,34 га, кадастровий номер [NUMBER], розташована на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області (арк.с. 7). 25 грудня 2008 року між сторонами укладений договір оренди земельної ділянки, строком на десять років, зареєстрований відповідно до вимог законодавства у ЗРФ "Центр ДЗК" 11.02.2010 року, що підтверджується договором оренди землі (арк.с. 9-11). Факт передачі в оренду земельної ділянки від позивача до відповідача підтверджується актом прийому - передачі об'єкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 25.12.2008 року, план - схемою земельної ділянки, яка передається в оренду, кадастровим планом, актом визначення меж земельної ділянки в натурі (а.с 11). Відповідно до п.п.1, 2 договору позивач (орендодавець) надав, а відповідач (орендар) прийняв у строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 5,34 га, яка знаходиться на території Миколай-Пільської сільської ради, ділянка [NUMBER], Запорізького району Запорізької області. Пунктом 9 договору оренди, укладеного між сторонами, розмір орендної плати визначено у грошовому вигляді в розмірі 1980 грн., або в натуральному вигляді: зерно очищене - 2 000кг., насіння соняшника - 100 кг., солома-1 причіп, тракторні послуги для обробки присадибної ділянки до 0,5 га безкоштовно, допомога на ритуальні послуги 300 грн. Згідно з п.п.11, 12 договору, орендна плата вноситься у такі строки: у випадку внесення плати в грошовій формі - один раз на рік до 20 числа першого за звітним роком місяця; у випадку внесення плати в натуральній формі - до 20 числа останнього у звітному році місяця; передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Земельний податок сплачується орендарем. Відповідно до умов договору оренди сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов'язків договору, якщо це невиконання відбулося за обставин, які виникли після укладення договору, внаслідок невідворотних дій надзвичайного характеру, які сторона не могла ні передбачити, ні попередити прийнятими заходами (повінь, пожежа, землетрус, осідання ґрунту та інші явища природи, а також війна або військові дії, які призвели до неможливості виконання цього договору (форс-мажорні обставини). Звертаючись до суду з позовом, позивачка як на одну з підстав розірвання договору посилалась на те, що не отримала орендну плату за 2012-2013 роки. Як вбачається з висновку Торгово-промислової палати від 17.09.2012 року, внаслідок сильних морозів у січні-лютому 2012 року на площах ПП "Світточ" загинули посіви озимої пшениці на площі 240 га., а внаслідок посухи весняно-літнього періоду 2012 року на площах ПП "Світточ" загинули посіви озимої пшениці на площі 162 га., проса на площі 170 га., соняшнику на площі 176 га., кукурудзи на зерно 137 га. ( а.с. 47). Таким чином, вищевказані несприятливі погодні умови, що спричинили загибель сільськогосподарських культур на площах ПП "Світоч" станом на 25 квітня 2012 року, 21 травня 2012 року та 01 серпня 2012 року є форс-мажорними обставинами. З огляду на викладене та відповідно до умов договору, враховуючи, що відповідач за вказаних форс-мажорних обставин не тільки не міг розрахуватись з позивачкою натуральною формою оплати, а і отримати дохід в наслідок загибелі посівів, відповідач не звільнений від сплати орендної плати за 2012 рік, проте мав право відтермувати остаточний розрахунок до нового врожаю та звільнявся від відповідальності за несвоєчасну оплату. За змістом ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають зазначення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. В матеріалах справи міститься платіжна відомість про сплату ПП «Світточ» орендної плати за оренду землі за 2012-2013 р., відповідно до якої [PERSON] в 2013 р. за минулий та поточний рік отримала: 1 200 кг. зерна, 200 кг. соняшника та 5 400 грн. Також було встановлено, що 26.02.2015 року на адресу позивачки, поштовими переказами, перераховано 6 391,04 грн. з яких 6 076,00 грн. - орендна плата за 2014 р. та 315,04 грн. заборгованість за недоданих 100 кг. соняшника за 2013 р., однак позивачка відмовилась від отримання орендної плати. Підписи під зазначеними платіжною та розрахунковою відомостями не спростовані належними доказами. Посилання позивача у судовому засіданні про те, що це є не її підписи суд до уваги не приймає тому як особисто позивач у судовому засіданні не змогла пояснити за які роки вона отримувала орендну плату та в якому розмірі, при цьому зазначила, що відповідач періодично привозив зерно, однак у якому розмірі не пам'ятає, була впевнена тільки в недоплаті 100 кг. соняшника. Окрім того, пояснила, що з 2014 р. її земельною ділянкою користується інший орендар, сплачує їй орендну плату, тому вона у 2015 р. відмовилась від отримання орендної плати за 2014 р. від ПП «Світточ». Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 Закону України "Про оренду землі" розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Підставою для припинення права користування земельною ділянкою згідно з п. "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України є систематична несплата орендної плати. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що положення закону, які регулюють спірні правовідносини вимагають систематичної несплати орендної плати як підстави для розірвання договору оренди. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Довід позивача про те, що розрахункова відомість про виплату орендної плати у натуральному виразі не є належним підтвердженням її отримання, на тій підставі, що відсутні відповідні акти, є безпідставним, оскільки згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Водночас, розрахункові відомості підтверджують факт отримання позивачем орендної плати за 2012-2013 роки відповідно до п. 9 умов договору оренди землі від 05 листопада 2008 року, що засвідчено її особистим підписом. Зворотне належними доказами з боку позивача не доведено. Таким чином, у даному випадку є не систематична несплата орендної плати, а затримка у виплаті орендної плати в повному обсязі за 2012 рік , а тому договір оренди, укладений між сторонами, не може бути розірваний з підстави, яка зазначена позивачем, а саме, систематична несплата, оскільки не є обґрунтованим, і не може відповідно до п."д" ч. 1 ст. 141 ЗК України бути підставою для дострокового розірвання договору оренди землі. Окрім того, хоча в позові цього і не зазначено, однак в своїх поясненнях представник позивача як на підставу розірвання договору оренди, посилається на те, що відповідач використовує земельну ділянку не за цільовим призначенням, вона є захаращеною бур'яном, на підтвердження чого надано акт обстеження земельної ділянки Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області від 09.04.2014 р. відповідно до якого земельна ділянка яка належить [PERSON] зорана та забур'янена. Відповідно до ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; своєчасного внесення орендної плати. Частиною 1 ст. 32 зазначеного Закону передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24, 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно з п. ґ ч.1 ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Під використанням земельної ділянки не за цільовим призначенням потрібно розуміти її використання з порушенням правил, передбачених ст.19 Земельного Кодексу України. З аналізу зазначеного вбачається, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме факт використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, а не власне невикористання земельної ділянки. Згідно з ч.1 ст.19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення;є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Як вбачається з матеріалів справи, землі, які передані в оренду ПП "Світточ" є землями сільськогосподарського призначення. Отже, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням означає здійснення на земельній ділянці з певним цільовим призначенням діяльності, яка виходить за межі цього цільового призначення (земельна ділянка використовується з метою яка передбачає досягнення результату, який відповідає іншому, ніж те цільове призначення, до якого віднесена земельна ділянка). Тобто, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням передбачає дію, натомість зі змісту позовних вимог та поданих доказів видно, що, як на підставу розірвання договору, позивач посилається на бездіяльність відповідача, а саме: на не використання ним у 2014 році земельної ділянки позивача, за що закон не передбачає позбавлення права користування земельною ділянкою. Тому, позивач фактично ототожнив різні поняття: «використання земельної ділянки не за цільовим призначенням» та «невикористання земельної ділянки», які по суті є різними поняттями та не охоплюються диспозицією ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» і є взаємовиключними. Верховний Суд України звернув увагу у листі від 01.07.2013 року на те, що використання землі не за цільовим призначенням (дія) є підставою для примусового припинення права користування земельною ділянкою в судовому порядку. А за невикористання земельної ділянки (бездіяльність), що фактично в даному випадку має місце, оскільки земельна ділянка не обробляється, не засіяна, заросла бур'янами, чинним законодавством не передбачається позбавлення права власності чи користування земельною ділянкою. Матеріали справи не містять доказів, що невикористання земельної ділянки за призначенням станом на 01.04.2014 рік унеможливлює подальше використання земельної ділянки для вирощування сільськогосподарських культур. Окрім того, як пояснила особисто позивач на теперішній час її ділянкою вже користується інший орендар, що позбавляє можливості відповідача належним чином обробляти земельну ділянку. Таким чином, суд вважає, що факт систематичного порушення відповідачем умов договору оренди земельної ділянки, щодо виплати орендної плати у 2013 році у спірних правовідносинах не доведений. Крім того, несвоєчасна виплата орендної плати по своїй правовій природі є простроченням платежу та не є систематичною несплатою орендної плати. Договором передбачені наслідки порушення строків виплати орендної плати, а саме наявність права на стягнення пені за неналежне виконання зобов'язань за договором. За таких обставин суд не вбачає порушення відповідачем обов'язків орендаря, а посилання позивача на наявність підстав для розірвання договору оренди землі, передбачених ст.ст. ст. 651 ЦК України, ст. 141 ЗК України вважає необґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed