Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що між позивачем та відповідачем було укладено строковий однорічний трудовий контракт, за умовами якого відповідач зобов'язався виплачувати щомісячну заробітну плату в розмірі 12 430,00 грн., а після сплати податків - 10 000,00 грн.; щомісячну винагороду у розмірі 15 000,00 доларів США та щомісячну вартість житла у розмірі 500,00 доларів США. 30.06.2016 року укладений контракт припинив свою дію, але відповідач не виплатив заборгованість по заробітній платі, винагороду, витрати на оренду житла та відпускних. На підставі цього просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з заробітної плати у розмірі 120 000,00 грн., винагороду у розмірі 180 000,00 доларів США, витрати на оренду житла у розмірі 6 000,00 доларів США, середній заробіток за затримку виплати заборгованості, зобов'язати відповідача провести розрахунок відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України та судові витрати, пов'язані з розглядом справи. Представник позивача та позивач в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Додатково надано пояснення з приводу заперечень відповідача, в яких вказано, що ненормований робочий час було визначено умовами укладеного контракту, зміна умов праці не була доведена до відома позивача, а отримані премії не входять до складу заробітної плати. Просять задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, надав суду письмові заперечення, в яких позовні вимоги визнав частково - в частині заборгованості по заробітній платі у розмірі 105 266,68 грн. та компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати у розмірі 27 291,1 грн., а всього - 132562,78 грн. В іншій частині позовні вимоги не визнано, вказано, що у зв'язку з фінансовим становищем підприємства та скороченням робіт ПАТ «ФК «Металіст» було введено режим неповного робочого часу (протягом липня, серпня, вересня 2015 року, січня, лютого, березня 2016 року) та бухгалтерією підприємства здійснювалося нарахування та виплата заробітної плати пропорційно відпрацьованому часу відповідно до наказів генерального директора ПАТ «ФК «Металіст» про введення режиму неповного робочого часу. За даними бухгалтерського обліку підприємства за ПАТ «ФК «Металіст» рахується заборгованість перед [PERSON] за період у загальному розмірі 105 266,68 грн., що відображено у довідці про заборгованість по заробітній платі. Наприкінці 2015 року відповідач виплатив позивачу премію у розмірі 381 000,00 грн. Зважаючи на вищевикладене, відповідач заперечує щодо решти позовних вимог позивача та просить суд відмовити у їх задоволенні. В судове засідання представник відповідача не зявився, будучи належним чином повідомленим про день слухання справи, причини неявки суду не повідомив, тому згідно ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що відповідно до контракту між професійним футбольним клубом та футболістом-професіоналом від 01 липня 2015 року (далі - Контракт), укладеного між ПАТ "Футбольний клуб "Металіст" та [PERSON], останній прийнятий на роботу футболістом професійної футбольної команди ПАТ "ФК "Металіст" з 01 липня 2015 року по 30 червня 2016 року з виплатою заробітної плати у розмірі 12 430,00 грн. щомісячно, а після сплати всіх податків - 10 000,00 грн. щомісячно (п. 5.1 Контракту). Відповідно до Угоди про порядок та умови виплати винагороди від 01.07.2015 року, що укладена відповідно до Контракту, ПАТ "ФК "Металіст" зобов'язався виплачувати щомісячну заробітну плату у розмірі 15 000,00 доларів США (п. 1 Угоди), на період дії Контракту щомісячно сплачувати вартістю оренди житла в м. Харків у розмірі 500,00 доларів США (п. 2 Угоди) та визначений курс сплати винагороди у розмірі 20 грн. за 1 долар США (п. 3 Угоди). Статтею 43 Конституції України гарантовано, що кожен громадянин має право на працю що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї відповідно до актів законодавства і колективного договору на підстав укладеного трудового договору. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівнику, регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох раз на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно положень ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. День звільнення - це останній робочий день, за який повинно нарахувати заробітну плату. Згідно наказу ПАТ "ФК "Металіст" від 01.07.2015 року № 375 [PERSON] на час оренди з футбольного клубу "Шахтар" м. Донецьк зарахований до штату ПАТ "ФК "Металіст" на посаду футболіста-професіонала футбольної команди "Металіст". Згідно наказу ПАТ "ФК "Металіст" від 30.06.2015 року № 167 [PERSON] звільнено зі штату ПАТ "ФК "Металіст" з займаної посади футболіста-професіонала футбольної команди "Металіст" у зв'язку з закінченням дії Контракту та за власним бажанням. З довідки ПАТ "ФК "Металіст" від 19.10.2016 року № 19/10/2016/1 встановлено, що заборгованість ПАТ "ФК "Металіст" перед [PERSON] станом на 12.10.2016 року складає 105 266,68 грн., з яких - за грудень 2015 року у розмірі 50 252,79 грн., за січень 2016 року - 3 802,34 грн., за лютий 2016 року - 3 802,34 грн., за березень 2016 року - 3 802,34 грн., за квітень 2016 року - 10 006,15 грн., за травень 2016 року - 23 594,57 грн. та червень 2016 року - 10 006,15 грн. Суд не може прийняти до уваги докази відповідача стосовно встановлення в ПАТ «ФК «Металіст» скороченого робочого часу, виходячи з наступного. Відповідно абзацу 3 ст. 32 КЗпП України, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Згідно абзацу 4 ст. 32 КЗпП України якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом б статті З6 КЗпП України. Надані суду відповідачем накази ПАТ «ФК «Металіст» про встановлення скороченого робочого часу не відповідають абзацу 3 ст. 32 КЗпП України, так як вони не містять підпису позивача - [PERSON] про ознайомлення з ними, та відповідно - погодження із змінами істотних умов праці на ПАТ «ФК «Металіст». Таким чином, надані в якості доказів по справі накази ПАТ «ФК «Металіст» про встановлення режиму неповного робочого часу не відповідають нормам трудового законодавства, та не є допустимими та належними доказами, що мають свідчити про встановлення режиму неповного робочого часу для позивача та його ознайомлення з ними. У зв'язку з викладеним, судом не приймається до уваги наданий відповідачем розрахунок заборгованості, оскільки він складений з урахуванням скороченого робочого часу, а тому не є належним та допустимим доказом. При розрахунку заборгованості судом приймається до уваги п. 5.1 Контракту, згідно якого заробітна плата позивача після сплати податків складає 10 000,00 грн., а тому суд погоджується з доводами представника позивача щодо заборгованості по заробітній платі у розмірі 120 000,00 грн. (10 000,00 грн. Х 12 міс.). Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що був затверджений Постановою Кабінету міністрів України №100 від 08.02.1995 року нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Термін розрахунку - останні два повних робочих місяці (ч. 2,3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100), тобто березень 2016 року та квітень 2016 року. Середньоденна заробітна плата складає: 12 430,00 грн. (березень 2016 року) + 12 430,00 грн. (квітень 2016 року) / 43 робочі дні (22 дні у березні 2016 року та 21 день у квітні 2016 року) = 578,14 грн. Відповідно до розяснень викладених у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.99 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Згідно вимог ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, обовязок із проведення з працівником розрахунку покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану плату. Стаття 117 КЗпП України застосовується у разі несвоєчасної виплати належних працівнику від підприємства сум незалежно від наявності клопотання працівника про таку виплату. Судом встановлено, що при звільненні позивача, відповідач свій обовязок із проведення з працівником розрахунку не здійснив, а тому є підстави для застосування до відповідача відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, передбачену ст. 117 КЗпП України. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Належних та допустимих доказів того, що невиплата заробітної плати спричинена не з його вини, відповідачем не надано. Враховуючи лист Мінсоцполітики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу в 2016 році» від 20.07.2015 року № 10846/0/14-15/13 , кількість святкових та вихідних днів, кількість робочих днів позивача по день ухвалення рішення виходячи із зазначеного листа за 01 липня 2016 року (оскільки позивача було звільнено 30.06.2016 року) та по 23 грудня 2016 року (день ухвалення рішення) складає - липень 2016 року 21 день + серпень 2016 року 22 дні + вересень 2016 року 22 дні + жовтень 2016 року 20 днів + листопада 2016 року 22 дні + грудень 2016 року 17 днів = 124 дні. Загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки складає 71 689,36 грн. (578 грн. 14 коп. Х 124 робочі дні). \~Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирішуючи вимогу щодо стягнення з відповідача винагороди у розмірі 180 000,00 доларів США суд вважає, що в її задоволенні слід відмовити, оскільки згідно п. 5.4 Контракту виплата винагороди відбувається в залежності від індивідуальних результатів професійної діяльності футболіста та його вкладу в результат виступу команди, а належних та допустимих доказів щодо результатів позивача та його внеску у результати виступів команди суду не надано. Вирішуючи вимогу щодо стягнення з відповідача сплати за оренду житла у розмірі 6 000,00 доларів США, то в її задоволенні слід відмовити, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів з приводу оренди житла у м. Харкові. Таким чином , суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення заборгованості заробітної плати у розмірі 120 000,00 грн. та середнього заробітку за час затримки по день винесення рішення суду у розмірі 71 689,36 грн. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial