Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «РІВНЕАЗОТ», в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі14173,29, середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 18.07.2017 року по 21.02.2018 року в сумі 27105,84. Стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку здійснити на дату ухвалення рішення. Стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати в розмірі 3704,80, в тому числі по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що перебував у трудових відносинах з ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» з лютого 2014 року по липень 2017 року. Наказом №1729-ВК від 04.07.2017 року був звільнений з роботи з липня 2017 року за власним бажанням з підстав, передбачених ч. З ст. 38 КЗпП України, а саме у зв'язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору. Так, відповідно до довідки №1665 від 03.08.2017 року сума, що належала до виплати у день його звільнення складала 28774,20 грн. Однак, Відповідачем було виплачено лише 14600,91 грн. Заробітна плата в сумі 14173,29 грн., в тому числі: за лютий 2017 року - 2240,65 грн., за березень 2017 року - 5158,39 грн., за квітень 2017 року - 615,12 грн., за травень 2017 року - 1421,46 грн. та за червень 2017 року - 4737,67 грн. не виплачена до теперішнього часу. На день пред'явлення позову до суду (21.02.2018р.) сума середнього аробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на його користь за час затримки розрахунку складає: 27105,84 грн. (192,24 грн./ розмір середньоденної заробітної плати/ X 41 день/кількість робочих днів затримки/). Окрім того, порушення відповідачем його права на вчасне отримання заробітної плати та повний розрахунок при його звільненні, змусило його звертатися за правовою допомогою до адвоката. Витрати понесені ним на професійну правничу допомогу склали 3000,00 грн. Позивач в судове засідання викликався належним чином, проте не з'явився. Представник ПрАТ «Рівнеазот» С.І.Якименко в судове засідання не з'явився. Згідно поданого до суду відзиву, відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, покликаючись на ту обставину, що вини ПрАТ "Рівнеазот" у невиплаті належних звільненому працівникові сум немає, оскільки ПрАТ» Рівнеазот» не отримало всіх належних сум за надані послуги від РОВКП «Рівнеоблводоканал. Крім того, з 07 березня 2017 року на підприємстві повністю обмежили поставку природного газу, не давши змоги виробити продукцію. Вважає, що ПрАТ « Рівнеазот», порушуючи строки розрахунку із звільненими працівниками діяв у стані крайньої необхідності. ПрАТ "Рівнеазот" сплачувало єдиний внесок, а тому позивач не був позбавлений можливості звернутися в центр зайнятості після звільнення для отримання допомоги по безробіттю. Вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн . є необґрунтованими. Просив суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу, звільнити ПрАТ « Рівнеазот» від відшкодування шкоди заподіяної затримкою розрахунку при звільненні [PERSON] в повному обсязі. Дослiдивши письмовi докази по справi, та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов пiдлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював в ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» та з 17.07.2017 р. Наказом №1729-ВК від 04.07.2017 року був звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником законодавства про працю ( ст. 38 КЗпП України ) . Повного розрахунку по теперішній час з ним не проведено. Згідно довідки про суми , які належать до виплати при звільненні наданої ПрАТ «Рівнеазот» № 1665 від 03.08.2017 року вбачається, що ПрАТ "Рівнеазот" заборгувало позивачу заробітну плату на суму 28774,20 грн. Встановлено, що відповідачем було виплачено позивачу заробітню плату за липень в сумі 14600,91 грн. Заробітна плата в сумі 14173,29 грн., в тому числі: за лютий 2017 року - 2240,65 грн., за березень 2017 року - 5158,39 грн., за квітень 2017 року - 615,12 грн., за травень 2017 року - 1421,46 грн. та за червень 2017 року - 4737,67 грн. станом на теперішній час не виплачена. Відповідно до вимог частини 1 ст.115 КЗпП заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Таким чином, судом встановлено факт заборгованості відповідача перед позивачем по заробітній платі у сумі 14173,29 грн., яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до частини 1статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із ст.47, частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені встатті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як було встановлено судом, повного розрахунку при звільненні та по дату ухвалення рішення з позивачем не проведено, За таких обставин та враховуючи те, що мало місце порушення ст.ст. 115, 116,117 КЗпП , суд приходить до висновку , що позов в частині стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку підлягає до задоволення, та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.07.2017 р. по 08.05.2018р., що становить 202 робочих дні. З довідки про середню заробітну плату № 1466 від 26.04.2018 р. вбачається, що загальна сума доходу [PERSON] за березень-квітень 2017 року становить - 4231,92 грн., середньогодинна заробітна плата становить 31,4875 грн., виходячи з того, що в березні ним було відпрацьовано 134,40 годин, в квітні 0,00 години, а всього 134,40 годин за період березень-квітень 2017 року. Період затримки розрахунку з позивачем складає: з 18.07.2017 року по 08.05.2018 року включно, заборгованість становить 50883,80 грн. з розрахунку 202 робочих дні (період затримки) х 251,90 грн. (середньоденна зарплата з розрахунку 31,4875 середньогодинна зарплата х 8 год./день) = 50883,80 грн. Суд не приймає до уваги покликання представника відповідача на той факт, що невиплата заробітної плати позивачу відбулась у стані крайньої необхідності, а відтак на підставі ч.2 ст. 1171 ЦК України суд може звільнити ПрАТ «Рівнеазот» від відшкодування шкоди оскільки право позивача на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку є абсолютним і виникає із трудових правовідносин, і до вказаних правовідносин не можуть застосовуватись норми, які випливають із деліктних зобов'язань, оскільки правила ст. 1171 ЦК України застосовуються при вирішенні спору, що стосуються відшкодування шкоди. Суд визнає безпідставними і покликання представника відповідача на відсутність їх вини у невиплаті заробітної плати, оскільки подані ним докази, зокрема, рішення міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі про призупинення дії антидемпінгових мит та рішення Господарського суду Рівненської області про стягнення з ОВКПВ КГ «Рівнеоблводоканал» на користь ПрАТ « Рівнеазот» заборгованості, жодним чином не свідчать про відсутність вини відповідача щодо невиплати заборгованості із заробітної плати позивачу. Таким чином, судом встановлено факт заборгованості відповідача перед позивачем по заробітній платі у сумі 14173,29 грн., та середнього заробітку за період затримки розрахунку в розмірі 50883,80 грн., яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму ВСУ від 24.12.1999 р.№ 13 допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати не більше ніж за один місяць. Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати. Судовий збір у розмірі 704 грн.80 коп. за вимогу про стягнення заробітної плати підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати - судовий збір в сумі 704,80 грн., та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. сплачені позивачем , підлягають до стягнення з відповідача на його користь. Відповідно до ч. 4,5 ст. 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу в підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача в розмірі 1000,00 грн. враховуючи , що справа є незначної складності розглянута в спрощеному провадженні. На підставі вищевикладеного, ст. 115 ,116,117 КЗпП,

Outcome: approved