Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа: Орган опіки та піклування Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в обґрунтування якого вказує, що з 20 жовтня 2007 року по 08 березня 2012 року він перебував в шлюбі з [PERSON] , що підтверджується рішенням Попільнянського районного суду від 27 лютого 2012 року. Від шлюбу вони мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої в свідоцтві про народження записана [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження бланк серії [NUMBER] від 25 серпня 2012 року. Дочка [PERSON] проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 04 листопада 2019 року, довідкою виконавчого комітету Попільнянської селищної ради від 04 листопада 2019 року. З часу припинення спільного проживання та розірвання шлюбу з відповідачем, вона переїхала жити до м. Куп`янськ Харківської області та перестала цікавитися життям та матеріальним забезпеченням своєї дитини [PERSON] . За весь час окремого проживання, відповідач жодного разу не відвідувала дитини вдома, в навчальному та дошкільному закладі, не цікавилася та на даний час не цікавиться її фізичним та духовним розвитком, не бачиться та не спілкується з нею, утриманням та вихованням не займається, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться її умовами проживання, не сплачує аліменти. Відповідач навіть не вітає свою дочку з днем народження, новорічними та іншими святами. Таке відношення відповідача негативно позначається на самоствердженні дитини, як особистості та спричиняє їй душевні переживання. Орган опіки та піклування Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області за зверненням позивача надав висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету №21 від 20 лютого 2020 року, що з метою захисту прав та інтересів дитини, запобігання бездоглядності, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Позивач вважає, що всі перелічені ним обставини свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Крім цього, як зауважив вище позивач, відповідач проживає окремо та не сплачує аліменти на утримання дитини. Домовленості між ними щодо утримання дитини не досягнуто. Позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дочки [PERSON] , [INFO] ; Стягувати із [PERSON] , [INFO] , аліменти на його користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки її заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, та не більше десяти прожиткових мінімумів, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлена, відповідно до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, в тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомила, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі письмових доказів. Відповідно до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України судова повістка направляється фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно частини 11 статті 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до інформації, розміщеної на офіційному сайті Державної судової адміністрації України 29.01.2018 року щодо оголошень про виклик у суд учасників процесу, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що відповідач належним чином повідомлений про порядок розгляду справи. Відповідно до Судових викликів № 288/273/20/3327 від 06 травня 2020 року, № 288/273/20/4209 від 09 червня 2020 року, № 288/273/20/4702 від 25 червня 2020 року розміщених на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет, відповідач [PERSON] була повідомлена про розгляд справи. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, заперечень щодо ухвалення заочного рішення до суду не надходило, а тому суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи органу опіки та піклування Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області в судове засідання не з`явився, надав до суду лист в якому просив справу розглядати без участі представника органу опіки та піклування, позовні вимоги підтримують. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 27 лютого 2012 року, шлюб зареєстрований 20 жовтня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 84. між [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] -розірвано. При реєстрації розірвання шлюбу в органах ДРАЦС прізвище дружини залишено « [PERSON] ». Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 12, [PERSON] , [INFO] , її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки виконавчого комітету Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області від 04 листопада 2019 року № 488/Г-2019, [PERSON] , [INFO] , проживає без реєстрації, згідно акту депутата від 04 листопада 2019 року за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою також зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту обстеження житлового - побутових умов проживання дитини від 04 листопада 2019 року, дитині [PERSON] створені всі умови для проживання та повноцінного розвитку. [PERSON] , [INFO] , була зарахована до ДНЗ «Чебурашка» з січня 2014 року по серпень 2014 року. Також дитина зарахована до 1-го класу Попільнянського ліцею з 2014 року та вибула з 4-го класу 2017 року. Була зарахована до 4-го класу в 2018 році і навчається по даний час. Мати учениці 6-Б класу, [PERSON] не бере участі у вихованні доньки, не цікавиться її шкільним життям, не відвідує батьківські збори. Наведене підтверджується листами Попільнянської РДА Житомирської області служби у справах дітей від 30 жовтня 2019 року № 423/01-19 та Попільнянського ДНЗ «Чебурашка» Попільнянської селищної ради від 16 жовтня 2019 року № 32, Попільнянським ліцея від 15 жовтня 2019 року № 131. Відповідно до листа Куп`янської міської ради Харківської області служби у справах дітей від 10 лютого 2014 року № 89, [PERSON] запрошено до служби у справах дітей. Проведено бесіду, в якій вона пояснила, що має намір повернути дитину в сім`ю. Згідно листа Служби у справах дітей Куп`янської міської ради від 10 грудня 2019 року № 05-32/968 та довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб відділу державної реєстрації виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області від 03 грудня 2019 року № 12-13/9523, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Малолітня дитина [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку, як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах. Як вбачається з характеристики виданої уповноваженим виконкому КМР, [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю матір`ю, яка ніде не працює, живуть на кошти старшого брата, який їздить на заробітки до Польщі . Побутові умови в неналежному стані, будинок після пожежі, кришу відремонтували за рахунок міської ради. [PERSON] неодноразову викликали на розгляд заяви про доцільність позбавлення її батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , 2008 року народження, проте як вбачається з протоколів засідання опікунської ради від 19 січня 2020 року № 1 та від 05 лютого 2020 року № 2, [PERSON] на засідання не з`явилась. Рішеннями виконавчого комітету Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області від 20 лютого 2020 року № 21, затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , орган опіки та піклування вважає, за доцільне підняти клопотання перед судом, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно приписів статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Приписами частини 2 та 3 статті 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини та при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму ВС України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і допускається лише при наявності вини в діях батьків і належить до обов`язкових умов позбавлення батьківських прав. Пунктом 16 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного суду України визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками Відповідно до статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Крім того, статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" та статтею 150 СК України, передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно статей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Позбавлення батьківських прав є самим крайнім заходом впливу стосовно відповідача, але вона свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує її належними умовами для навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема не бере участі у забезпеченні дитини необхідного харчування, медичного догляду, лікування. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно приписів статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наведені позивачем обставини, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову та позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до її малолітньої дитини та стягнення з неї аліментів на утримання дитини. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved