Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07 липня 2021 року, через сайт tehnoskarb.ua, у Львівському відділенні № 6 ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ ТРЕЙД ЛТД», оформив купівлю частинами від Monobank (замовлення №340259) на телефон марки Аррlе ірhоnе х 64gb, ІМЕІ: [NUMBER] , артикул: 01-18515317 на суму 10220 гривень. 08 липня 2021 року позивач отримав товар у відділенні нової пошти (ТТН: 20 4002 3902 3083), де товар перевірив, загальний стан добрий, телефон вмикався. Активовувати телефон не став, тому що це довго (створення айклауд, налаштування і т.п.). Суттєвих фізичних пошкоджень, які б вплинули на бажання придбати товар, виявлено не було. Коли позивач приїхав додому, активувати телефон так і не вийшло, на екрані зазначалось про те, що: «Не вдалося активувати Айфон. Щоб активувати ваш Айфон, його слід оновити». Відновити роботу телефону позивач самостійно не зміг. Всі спроби активувати телефон були марні. Однак, при покупці телефону відповідачем (продавцем) було вказано, що товар повністю в робочому стані (як новий) і купляв позивач його як робочий телефон. Звернувшись по телефону вказаному на сайті в магазин де позивач купував телефон, отримав відмову у поверненні (обміну) товару, що має істотні недоліки та будь-якого іншого виду відшкодування. 12 липня 2021 року позивач звернувся до сервісного центру Айфон у Черкасах: iZoomer (бульвар Шевченка, 266, Черкаси, Черкаська область, 18001). Спеціаліст з ремонту підтвердив, що є недоліки товару які прямо впливають на його працездатність та використання за призначенням. Провівши попередню діагностику приладу спеціаліст назвав суму ремонту близько 3000 гривень і строк виконання до 4 тижнів. 13 липня 2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою про відшкодування вартості ремонту товару. 27 липня 2021 року співробітниками iZoomer було повідомлено позивача, що телефон ремонту не підлягає (слуховий динамік відновлювати не рентабельно), і наразі його збирають після ремонту для повернення позивачеві. 27 липня 2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою про розірвання договору купівлі-продажу від 7 липня 2021 року та повернення сплаченої за товар суми в розмірі 10220 гривень. Після спливу 14-ти денного строку, а саме 06 серпня 2021 року позивач отримав телефон з ремонту. Відповідно до акту виконаних робіт № 11128, співробітниками сервісного центру було проведено відновлення модему та діагностику несправності слухового динаміка. Слуховий динамік ремонтувати не рентабельно у зв`язку з тим, що необхідна заміна материнської плати. 24 серпня 2021 року телефон взагалі перестав працювати. Телефон перебуває у не робочому стані та не включається, використовувати його за призначенням не можливо, з огляду на те, що він не включається. Позивач вважає, що телефон містить істотні недоліки не застережені продавцем, врегулювати виникле питання з відповідачем в досудовому порядку не вдалось, а тому позивач для відновлення свого порушеного права був змушений звернутися із позовом до суду, у якому просить розірвати договір купівлі-продажу телефону, марки Iphone X, 64 gb, ІМЕІ: [NUMBER] , арт. 01-18515317, укладений 07 липня 2021 року між ним та ТОВ "Юніверсал Трейд ЛТД» в особі відокремленого підрозділу Львівське відділення №6, а також повернути сплачениі за телефон та його ремонт кошти. Ухвалою суду від 12.11.2021 року постановлено проводити розгляд справи за привилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача по справі в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», причину неявки не повідомив. Відзив на позов від відповідача до суду не надходив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 6 ст. 223 ЦПК України наслідки, визначені частинами третьою - п`ятою цієї статті, настають і в разі, якщо учасник справи (його представник) залишить залу судового засідання. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 липня 2021 року, через сайт tehnoskarb.ua, у Львівському відділенні № 6 ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ ТРЕЙД ЛТД», позивач [PERSON] оформив купівлю частинами від Monobank (замовлення №340259) на телефон марки Аррlе ірhоnе х 64gb, ІМЕІ: [NUMBER] , артикул: 01-18515317 на суму 10220 гривень, що підтверджується фіскальним чеком № 10473 від 07.07.2021 року та накладною № 333-0000294 від 07.07.2021 року (а.с. 11). Як вбачається з роздруківки оголошеня про продаж телефона на сайті відповідача при покупці телефону відповідачем (продавцем) було вказано, що товар повністю в робочому стані (як новий) і купляв позивач його як робочий телефон (а.с. 13). Позивач в своєму позові зазначає, що після придбання товару у нього були виявлені недоліки, а саме: активувати телефон не вийшло, на екрані зазначалось про те, що: «Не вдалося активувати Айфон. Щоб активувати ваш Айфон, його слід оновити». Звернувшись по телефону вказаному на сайті в магазин де позивач купував телефон, отримав відмову у поверненні (обміну) товару, що має істотні недоліки та будь-якого іншого виду відшкодування. У зв`язку з вказаними недоліками, 12 липня 2021 року позивач звернувся до сервісного центру Айфон у Черкасах: iZoomer (бульвар Шевченка, 266, Черкаси, Черкаська область, 18001). З акта прийому передачі товару № 11128 від 12.07.2021 року, вбачається, що [PERSON] передав, а сервісний інженер iZoomer - ФОП [PERSON] прийняв мобільний телефон Аррlе ірhоnе х Grey для передачі до сервісного центру з метою проведення ремонту. Скарга власника: немає прошивки модема. Наявні дефекти: потертості, подряпини (а.с. 15). Згідно Акта виконаних робіт № 11128 від 06.08.2021 року, сервісним центром було здійснено ребол плат, відновлення модема, діагностика несправності слухового динаміка. Примітки: подальший ремонт слухового динаміка нерентабельний, необхідна заміна материнської плати. Вартість робіт 3000 грн. (а.с. 16). Після покупки 07.07.2021 року мобільного телефону марки Iphone X, 64 gb, ІМЕІ: [NUMBER] , арт. 01-18515317, позивач 13.07.2021 року та 27.07.2021 року звертався із заявами до відповідача з приводу того, що придбаний товар має недоліки в роботі та вимагав розірвання договору купівлі-продажу телефону, повернення за товар сплаченої грошової суми та відшкодування витрат на усунення недоліків товару (а.с. 17-18, 20-21). Звернення позивача відповідачем було проігноровано. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до статті 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. Частинами 2, 4 статті 678 ЦК України передбачено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Положення цієї статті застосовуються, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншим законом. Верховний суд вказав на те, що тлумачення пункту 1 частини другої статті 678 ЦК України свідчить, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару покупець має право вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми лише за умови, якщо він відмовився від договору (постанова від 30.01.2019 у справі № 164/882/15-ц). Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виконавця: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Як зазначено у частині першій статті 679 ЦК України, продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Таким чином, умовою відповідальності продавця за недоліки товару є виникнення цих недоліків до моменту передання товару покупцеві. При виявленні недоліків товару після переходу до покупця ризику його випадкового знищення або випадкового пошкодження саме на нього покладається обов`язок доведення того, що недоліки виникли до передання йому товару. Частиною першою статті 679 ЦК України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Згідно з частиною другою статті 679 ЦК України, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили. За змістом ч. 1 ст 680 ЦК України, покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 681 ЦК України, до вимог у зв`язку з недоліками проданого товару застосовується позовна давність в один рік, яка обчислюється від дня виявлення недоліків у межах строків, встановлених статтею 680 цього Кодексу, а якщо на товар встановлено гарантійний строк (строк придатності), - від дня виявлення недоліків у межах гарантійного строку (строку придатності). У постанові Верховного Суду від 28.02.2018 у справі №215/46/16-ц викладено висновок про те, що «Визначення поняття гарантії якості товару міститься у частині першій статті 675 ЦК України, якою передбачено, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Отже, наслідки, які встановлені частиною другою статті 678 ЦК України та частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» при реалізації продавцем неякісної продукції настають у випадку, коли недоліки товару мали місце на час його передання покупцеві, але не були і не могли бути виявлені останнім у момент передання. Тобто вказані недоліки стосуються експлуатаційних (споживчих) властивостей товару та не пов`язані з його механічним пошкодженням, які можна виявити шляхом візуального огляду. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець зобов`язаний прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. ВС/КЦС нагадав, що відповідно до ч. 14 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець або виробник доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Проте відповідачем не доведено, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Враховуючи характер спірних правовідносин, дослідивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення з урахуванням наданих сторонами доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що виявлений позивачем недолік товару (телефону) є істотним та спричиненим не з вини позивача, а тому позовні вимоги в частині розірвання укладеного 07 липня 2021 року між позивачем та відповідачем договору купівлі-продажу телефону (марки Iphone X, 64 gb, ІМЕІ: [NUMBER] , арт. 01-18515317), стягнення з відповідача на користь позивача коштів сплачених за товар неналежної якості в сумі 10220 грн. та витрат на проведений ремонт телефону в сумі 3000 грн. підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3200 грн., суд зазначає наступне. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України). Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Судом встановлено, що 12.07.2021 року між [PERSON] та адвокатом Гнатюк А.І. укладено договір про надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: - копію договору № 12/07/21 від 12.07.2021 року про надання правничої допомоги; - акт приймання-передачі послуг за договором № 12/07/21 від 12.07.2021 року, з якого вбачається, що позивачем сплачено 3200 грн., а саме за: 400 грн. - консультація, кількість витраченого часу - 30 хв.; 600 грн. - написання заяви до продавця про відшкодування шкоди, кількість витраченого часу - 1 год.; 600 грн. - написання заяви до продавця про розірвання договору купівлі-продажу, кількість витраченого часу - 1 год.; 1200 грн. - написання позовної заяви, кількість витраченого часу - 2 год.; 400 грн. - написання клопотання про розгляд справи у спрощеному провадженні, кількість витраченого часу - 30 хв.; - квитанцію до прибуткового касового ордеру № б/н від 27.08.2021 року (підстава договір № 12/07/21 від 12.07.2021 року), згідно якої [PERSON] сплатив адвокату Гнатюк А.І. 3200 грн. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) із запровадженням з 15.12.2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності, що діє у цивільному процесі, знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності. Суд визнає, що з наданих позивачем документів у сукупності можливо зробити висновок про обсяг професійних правничих послуг, які адвокат погодився надати позивачу та обсяг фактично наданих послуг та їх вартість, яку позивач сплатив. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення вимог в частині стягнення з відповідача ТОВ «Юніверсал Трейд ЛТД» на користь позивача [PERSON] понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3200 грн., оскільки вказаний розмір витрат є співмірним із складністю справи, підтверджується відповідним розрахунком витрат за надану правову допомогу та належно оформленим платіжним документом. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн., з огляду на звільнення позивача від сплати судового збору при поданні позовної заяви. На підставі наведеного,

Outcome: approved