Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Згурівського районного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина за законом на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,6000 га, яка розташована на території Згурівської селищної ради та має кадастровий номер 3221955100:12:006:0004. Земельна ділянка була набута [PERSON] у власність в результаті виділу в натурі земельної частки (паю) згідно Сертифікату серії КВ 024179. Земельна ділянка передана у власність на підставі розпорядження Згурівської райдержадміністрації № 453 від 17.08.2017 року. Земельна частка (пай) була успадкована [PERSON] після смерті батька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.07.2017 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1589. Земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі, що підтверджується відповідним витягом від 07.08.2017 року. Право власності на земельну ділянку пройшло державну реєстрацію, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.09.2017 року. З 2012 року по день смерті [PERSON] - 07 лютого 2018 року позивач проживав з ним однією сім`єю, вони мали спільний побут та бюджет. Позивач спадщину після смерті [PERSON] прийняв. Оскільки проживав разом з ним на момент відкриття спадщини. На момент смерті [PERSON] разом з ним за однією адресою був зареєстрований відповідач [PERSON] Відповідач на спадщину не претендує, спадкові права позивача ніким не оспорюються. Позивачу було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку у зв"язку з ненаданням доказів спільного проживання з померлим на момент відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд встановити факт його проживання однією сім"єю не менше п"яти років з померлим [PERSON] до часу його смерті, визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на спірну земельну ділянку та не стягувати з відповідача судові витрати. В підготовчому судовому засідання преставник позивача - адвокат Костенко О.М. позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити В підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, направив до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Суд визнав можливим розглядати справу без участі відповідача, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та його неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, враховуючи визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Обставини, викладені в позові підтверджуються наступними доказами, дослідженими судом. В підготовчому судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є матір"ю позивача. Свідок підтвердила, що з 2012 року її син проживав однією сім"єю з [PERSON] , по день смерті останнього. Свідок неодноразово відвідувала їх за місцем спільного проживання. Позивач [PERSON] та [PERSON] мали спільний побут, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Факт спільного проживання позивача [PERSON] однією сім"єю з [PERSON] в період з 2012 року по 07 лютого 2018 року також підтверджується показами свідка [PERSON] . Положення ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначає перелік юридичних фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 21 Потанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, роз"яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Дослідженими судом письмовими доказами встановлено, що [PERSON] згідно Сертифікату серії КВ № 024179 належало право на земельну частку (пай) без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка знаходиться на території Згурівської селищної ради Згурівського району Київської області (копія Сертифікату - а.с.13). Після смерті [PERSON] земельна частка (пай) була успадкована його сином [PERSON] (копія свідоцтва про право на спадщину за законом - а.с.14). [PERSON] , як особі, яка мала право на земельну частку (пай), на підставі розпорядження Згурівської районної державної адміністрації від 17.08.2017 року № 453 передано у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,6000 га, яка розташована на території Згурівської селищної ради Згурівського району Київської області. Земельній ділянці визначений кадастровий номер 3221955100:12:006:0004. Право власності [PERSON] на земельну ділянку пройшло державну реєстрацію, що встановлено з копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.15). Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. В силу ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є, зокрема, громадяни. Відповідно до положення ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки шляхом виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України). Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Позивач [PERSON] є спадкоємцем майна померлого [INFO] [PERSON] Позивач належить до спадкоємців четвертої черги, як особа, яка проживала із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менше п"яти років до часу відкриття спадщини. Позивач спадщину за законом у встановленому законом порядку прийняв, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, спадкові права позивача не оспорюються. Спадкоємець другої черги, брат померлого - відповідач [PERSON] на час відкриття спадщини був зареєстрований за однією адресою з померлим [PERSON] , проте спадщину не прийняв та на спадщину не претендує. Інші спадкоємці відсутні. Визначений законом строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , закінчився. Спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилась, заповіти ним не складались, що встановлено з копії свідоцтва про смерть (а.с.7), довідки Згурівської селищної ради (а.с.17), копій свідоцтв про народження (а.с.33,34), копій свідоцтв про укладення шлюбу та про розірвання шлюбу (а.с.35,36), інформаційних довідок із Спадкового реєстру (а.с.26,27). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. В силу ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. До складу спадщини за законом входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,6000 га, кадастровий номер 3221955100:12:006:0004, яка розташована на території Згурівської селищної ради Згурівського району Київської області та належала на праві власності [PERSON] В силу ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Позивачу було відмовлено державним нотаріусом Саркісян Л.М. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку у зв"язку з ненаданням доказів належності до кола спадкоємців померлого, а також доказів спільного проживання з померлим на момент відкриття спадщини (нотаріальна відмова - а.с.6). В силу п. «а» ч. 2 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Згідно ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Судом встановлено, що позивач [PERSON] належить до спадкоємців четвертої черги за законом померлого [INFO] [PERSON] , як особа яка проживала разом з померлим однією сім`єю не менше п"яти років до часу відкриття спадщини. Факт спільного проживання позивача [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю не менше п"яти років до часу відкриття спадщини підтверджується показами свідків, які були допитані в ході судового розгляду. Встановлення даного факту безпосередньо впливає на спадкові права позивача та необхідне позивачу для підтвердження належності до кола спадкоємців померлого та факту прийняття спадщини. Позивач є єдиним спадкоємцем померлого, який спадщину прийняв, його спадкові права не оспорюються. Спадкоємець другої черги [PERSON] спадщину не приймав та на спадщину не претендує, про що свідчить його заява про визнання позову, подана до суду. Інші спадкоємці попередніх черг, спадкоємці за заповітом чи спадкоємці, які мають право на обов"язкову частку в спадщині, відсутні. Встановлений законом строк для прийняття спадщини закінчився. Позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права в нотаріальних органах, а тому його порушені спадкові права підлягають судовому захисту. Суд вважає за необхідне встановити факт проживання позивача [PERSON] однією сім"єю не менше п"яти років з померлим [PERSON] до часу його смерті - 07 лютого 2018 року, визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку з кадастровим номером 3221955100:12:006:0004. Враховуючи клопотання позивача, суд вважає за можливе не застосовувати до відповідача [PERSON] . ст. 141 ЦПК України та не стягувати з відповідача судові витрати на користь позивача. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову за вимогою майнового характеру, а саме грошові кошти в розмірі 471,79 грн.

Outcome: approved