Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.01.2007 року між ним та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено договір про надання невідновлювальної лінії № 899/06-034-14, відповідно до якого позичальником отримано кредитні кошти. 24.01.2007 року між ним та акціонерно- комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено іпотечний договір № 899/06-034-14, відповідно до якого іпотекодавець передав іпотекодержателю в якості забезпечення виконання договору про надання невідновлювальної лінії № 899/06-034-14 від 24.01.2007 р. нерухоме майно: приміщення жилого будинку, що знаходиться по [ADDRESS] та земельну ділянку з кадастровим номером 7124982500:01:001:0114, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, за тою ж адресою, що і житловий будинок. Як вбачається зі змісту протоколу № 446085 від 18.11.2019 року житловий будинок та земельна ділянка, що були предметом іпотеки було реалізовано через прилюдні торги в межах виконавчого провадження. Відповідно до ч.1 ст.41 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. З конструкції побудованої статті вбачається, що кредитору, виконавцям, іншим особам, забороняється звертати стягнення на іпотечне майно (житлове приміщення) за сукупності наступних правових підстав: 1) якщо майно виступає як забезпечення виконання зобов`язань за споживчими кредитами наданими позичальнику або майновому поручителю в іноземній валюті 2) майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя 3) у позичальника або майнового поручителя відсутнє інше нерухоме житлове майно 4) загальна площа житла не перевищує 140 кв. метрів для квартири. Варто зазначити, що дане майно є єдиним майном, яке існує на сьогоднішній день у власності. Іншого житлового майна позивач ніколи не мав. Дані обставини підтверджуються інформаційною довідкою за критерієм пошуку за відповідним кодом [PERSON] . Згідно до п.1.2. договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 899/06- 034-14 зазначається, що кредит надається позичальнику на споживчі цілі. Вищевказана квартира є єдиним постійним місцем проживання позичальника (іпотекодавець) починаючи з самого народження по теперішній час, а зареєстрований позивач в даному житловому приміщенні з 26.07.2008 р. що підтверджується копією паспорта позивача з реєстрацією місця проживання та довідкою виконавчого комітету Руськополянської сільської ради від 25.11.2019 р. Крім того, дана квартира була передана як забезпечення виконання зобов`язань за споживчим кредитом наданим в іноземній валюті. Загальна площа належної частини іпотекодавцю приміщення жилого будинку, що знаходиться по [ADDRESS] . Черкаська обасть складає 40.5 кв.м. Таким чином, наявні всі в сукупності правові підстави які забороняли акціонерному товариству «Укрсоцбанк», організатору торгів, приватному виконавцю реалізовувати майно. ч. 4 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземнім валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечені кредитів діють з урахуванням його норм. Позивач вказує, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу та при реалізації належного йому на праві власності майна, яке виступає забезпеченням кредитного договору було порушено вимоги частини 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. У зв`язку із вищевикладеним, просить суд, визнати недійсними електронні торги по лоту № 382327 з реалізації арештованого нерухомого майна - житлового будинку з надвірними спорудами літ. "А1", загальною площею 40,5 кв.м. та земельної ділянки з кадастровим номером 7124982500:01:001:0114 загальною площею 0,0818 га, що знаходяться за адресою [ADDRESS] , результати яких оформлені протоколом № 446085 від 18.11.2019 року. Від представника відповідача державного підприємства "Сетам" до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні, адже позивач не довів, що відбулося порушення вимог порядку при проведенні електронних торгів, ці порушення вплинули на результати торгів, законні інтереси позивача порушені. Крім того, представник відповідача ДП «СЕТАМ» зазначає, що для визнання електронних торгів недійсними позивачу необхідно довести порушення саме процедури проведення електронних торгів, встановленої Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 року за №2831/5, а неправомірні дії приватного виконавця оскаржуються в порядку, встановленому ЗУ «Про виконавче провадження». Справу просив розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, у матеріалах справи наявна заява відповідача про проведення судових засідань за її відсутності, просить відмовити у позовній заяві. Ухвалою суду від 25.11.2020 року замінено первісного відповідача акціонерне товариство "Укрсоцбанк" на його правонаступника- акціонерне товариство "Альфа Банк". Представником акціонерного товариства "Альфа Банк" на адресу суду направлено письмові пояснення на позовну заяву, в яких він просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, у зв`язку із тим, що предмет іпотеки було набуто 29.11.2006 року, тобто раніше укладення договору іпотеки, а кредитні кошти було надано не на купівлю нерухомості, а на споживчі цілі (п. 1.2 Договору), то дія ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не розповсюджується на відповідний предмет спору, а доводи позивача та його представника, які викладено у позовній заяві зводяться до власного тлумачення норм права. У судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати, а долю витрат, понесених на правову допомогу вирішити після ухвалення рішення по суті позовних вимог, про що у встановлений ЦПК строк буде подано відповідну заяву з доказами. Представник приватного виконавцяу судовому засіданні заперечував проти вимог позовної заяви, просив відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що позивач [PERSON] зареєстрований та проживає згідно паспорту громадянина України та даних сільської ради за адресою [ADDRESS] , а предметом іпотечного договору було майно за адресою [ADDRESS] , отже вказане іпотечне майно є не єдиним майном позивача, та проведені електронні торги є такими, що відповідають вимогам закону. Також, просив визнати недопустимим доказом копію облікової картки об`єкта погосподарського обліку за 2021-2025 роки щодо домогосподарства за адресою [ADDRESS] , адже ці дані є чинними станом на 2021-2025 роки, а не на час виникнення спірних правовідносин. Представник відповідача акціонерного товариства "Альфа Банк" у судове засідання не з`явився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення про вручення судової повістки. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали даної цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 899/06-034-14 від 24.01.2007 року, який укладено між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», позичальником отримано кредитні кошти у розмірі 20000,00 доларів США зі сплатою 13% річних на споживчі цілі на строк до 21.01.2022 року. Відповідно до іпотечного договору № ІД 899/06-034-14, який укладено між [PERSON] та Акціонерно- комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» 24.01.2007 року, іпотекодавець передав іпотекодержателю в якості забезпечення виконання договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 899/06- 034-14 від 24.01.2007 р. нерухоме майно: приміщення жилого будинку з надвірними спорудами, позначений на технічному плані літ. "А-1", загальною площею 40,5 кв.м., у тому числі житлової площі 22,4 кв.м., надвірні будівлі і споруди - гараж літ "В", погріб літ. "Д", вбиральня літ. "Е", ворота № 1, свердловина № 5, що знаходиться по [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору про поділ майна, посвідченого приватний нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Веліковою Н.А. 29.11.2006 року за р. № 8617, право власності на яке зареєстроване згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12743414 від 04.12.2006 року у ЧООБТІ у книзі № 1 під реєстраційним номером 66 та в реєстрі 16984121 та земельну ділянку площею 0,0818 га з кадастровим номером 7124982500:01:001:0114, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, за тою ж адресою що і житловий будинок та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ЯГ № 641237 від 05.12.2006 року. 05.09.2019 року приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Бурмага Є.А. звернувся із заявкою за № 1812 до ДП "СЕТАМ" щодо реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів у рамках виконавчого провадження № 59435318 з примусового виконання виконавчого напису № 24843, виданого 31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про стягнення на користь ПАТ "УКРСОЦБАНК" заборгованості, що виникла по договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 899/06-034-8 від 08.01.2008 року. У заявці також зазначено, що 01.07.2019 року приватним виконавцем винесено постанову № 59435318 про арешт майна боржника та 08.07.2019 року винесено постанову № 59435318 про опис та арешт майна боржника. Згідно протоколу № 446085 проведення електронних торгів від 18.11.202019 року по лоту № 382327, торги з реалізації жилого будинку з надвірними спорудами, літ. "А-1", загальною площею 40,5 кв.м. та земельної ділянки площею 0,0818 га з кадастровим номером 7124982500:01:001:0114, що знаходяться за адресою [ADDRESS] відбулися. Переміг учасник №10 з ціновою пропозицією 168404,08 грн., яким є [PERSON] . Супровідним листом від 10.12. 2019 року № 3811/21050-12-19/3 ДП "СЕТАМ" було направлено позивачу акт про реалізацію предмета іпотеки, проведені електронні торги (аукціон) від 29.11.2019 року, який складено приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Бурмагою Є.А. Згідно договору про поділ майна від 29.11.2006 року, який посвідчено приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Веліковою Н.А., та зареєстрованого у реєстрі за № 8617, [PERSON] та [PERSON] уклали договір та розподілили майно, яке є об`єктом спільної часткової власності, та складається з житлового будинку з прибудовою та надвірних будівель і знаходиться у [ADDRESS] таким чином: 1/2 частка - [PERSON] виділяються у власність приміщення житлового будинку літ. А-1 з прибудовою:2-1 кімната площею 22.4 кв.м., 2-2 кухня площею 10.1 кв.м., 2-3 санвузол площею 6.3 кв.м., 2-4 тамбур площею 1,7 кв.м., ганок та такі надвірні будівлі: гараж літ "В", погріб літ. "Д", вбиральня літ. "Е", ворота № 1, свердловина № 5, що разом складає 48% вартістю 40015,00 грн. [PERSON] виділяються у власність - приміщення житлового будинку літ. А-1 з прибудовою: 1-6 кімната площею 12,8 кв.м., 1-5 кімната площею 12,6 кв.м., 1-1 - коридор площею 11,2 кв.м., 1-2 - ванна площею 4 кв.м, 1-3 кладова площею 2,9 кв.м., ганок та такі надвірні будівлі: прибудова "б", літня кухня "Б",сарай "Г", вимощення I, огорожа №2, водоколонка № 4, що разом складає 52 % вартістю 43870,00 грн. Цим договором припинено право спільної часткової власності на майно, що є предметом цього договору. Згідно довідки виконавчого комітету Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 25.11.2019 року за № 1831/1, у домоволодінні по [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] [INFO] зареєстрований з 16.07.2008 року, [PERSON] [INFO] ; [PERSON] [INFO] зареєстрований з 16.07.2008 року. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 27.11.2019 року, у будинку за адресою [ADDRESS] , який рахується на праві приватної власності за [PERSON] зареєстровані та проживають: власник будинку [PERSON] [INFO] дружина - [PERSON] [INFO] ; син - [PERSON] [INFO] . Позивачем до позовної заяви додано копію технічного паспорту на домоволодіння по [ADDRESS] , який виготовлено станом на 06.10.2006 року, у якому вказано, що власниками домоволодіння є [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці. Стороною позивача долучено до матеріалів справи письмові докази, які у відповідь на запит адвоката надано КП "ЧООБТІ" та Геронимівською сільською радою Черкаського району Черкаської області. Згідно довідки КП "ЧООБТІ" від 11.05.2021 р. № 22346 о, по даним КП "ЧООБТІ" станом на 01.01.2013 року реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна за адресою [ADDRESS] не проводилася. Згідно довідки виконавчого комітету Геронимівської сільської ради від 20.08.2003 року № 1280, [PERSON] проживає у [ADDRESS] , присвоєно номер його частині житлового будинку № 50а . Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Геронимівської сільської ради від 19.10.2006 року № 82 "Про проведення реєстрації та видачу свідоцтва про право власності", а саме п 1.1 - доручено КП "ЧООБТІ" провести реєстрацію та видати свідоцтво про право власності [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку, що складається з: житлової кімнати, кухні, санвузлу, тамбуру та надвірні споруди: гараж, огорожа, вбиральня та скважина, замощення, які розташовані за адресою [ADDRESS] . У довідці, виданій виконавчим комітетом Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 320/1 від 28.04.2021 року зазначено, що [PERSON] [INFO] до 16.01.2007 р. був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , а з 16.07.2008 року за адресою [ADDRESS] . У довідці КП "ЧООБТІ" від 11.05.2021 року № 22345о вказано, що станом на 01.01.2013 року право власності на приміщення житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] зареєстровано у КП "ЧООБТІ" за [PERSON] на підставі договору про поділ нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Веліковою Н.А. 29.11.2006 р. р№ 8617, частка 1. За даними технічної інвентаризації станом на 21.12.2007 року домоволодіння складається з: приміщення житлового будинку з №2-1 по № 2-4, гаража, погребу, вбиральні, воріт, свердловини. Згідно облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2021-2025 роки № 0101531, а саме по [ADDRESS] , головою домогосподарства є [PERSON] [INFO] , також у домогосподарстві зареєстровані - [PERSON] [INFO] - дружина, [PERSON] [INFO] - син. Житловий будинок у приватній власності [PERSON] -1/2 частина та [PERSON] 1/2 частина. Як вбачається з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта та об`єкта нерухомого майна від 27.11.2019 р. за № 190547803 та за № 156577547 від 18.02.2019 р. так із довідок, які надійшли на запит суду від 30.08.2021 року за № 272452100, 272451937, 272451721, 272451587, 272450381, за [PERSON] , інших житлових приміщень окрім житлового будинку по [ADDRESS] на праві власності не зареєстровано. Також [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0818 га з кадастровим номером 7124982500:01:001:0114, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] та земельна ділянка з кадастровим номером 7124982500:02:003:0293 площею 1,2685 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території с. Геронимівка Черкаського району Черкаської області. Відповідно до ч.1 статті 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч.1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно із ч. 2 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином. Наведене узгоджується з нормами ч. 4 ст. 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону. За змістом ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що згідно з цим Законом підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження" реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Нерухоме майно, транспортні засоби, повітряні, морські та річкові судна реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах). Майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону. Порядок реалізації майна визначається Міністерством юстиції України. Документом, який розроблений на виконання Закону України "Про виконавче провадження" і визначає умови та порядок реалізації арештованого майна у разі невиконання боржником рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону, інших нормативно-правових актів підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, є Порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5 (далі - Порядок). Торги визнаються недійсними лише в тих випадках, коли під час їх підготовки і проведення були допущені порушення, що могли вплинути на результати торгів, та у зв`язку з цим були порушені права і законні інтереси особи, яка їх оспорює. Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів передбачено вимоги щодо проведення таких торгів, а саме: правила, які визначають процедуру підготовки до проведення електронних торгів; порядок реєстрації учасників електронних торгів; правила, які регулюють сам порядок проведення електронних торгів; правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів електронних торгів, тощо. Отже, реалізація арештованого майна шляхом проведення електронних торгів є спеціальною процедурою продажу такого майна, що складається з декількох етапів, які є невід`ємними один від одного та не можуть розглядатися окремо, адже вони є істотними умовами проведення торгів (правочину). Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (ч. 7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження»). Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог ст. 41 Закону України «Про іпотеку». При цьому норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному (приватному) виконавцю без окремого судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов`язань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку» (правова позиція Верховного Суду України, викладена в постановах від 28 вересня 2016 року у справі №6-1680цс16 та від 14 грудня 2016 року в справі №6-890цс16). Свій позов позивач обґрунтовує тим, що були порушені вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідно до п. 1 ч. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» у редакції станом на час проведення електронних торгів, тобто на 18.11.2019 року, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Доводи представника відповідача АТ "Альфа Банк", про те, що на майно, яке реалізоване шляхом проведення електронних торгів позивач набув право власності до укладення кредитного та іпотечного договорів, що свідчить про те, що вказане житло придбавалось не на кредитні кошти, а отже відсутня умова, яка передбачає мораторій на реалізацію іпотечного майна, передбачена ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а саме, що не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна, суд не бере до уваги, оскільки вказана умова була відсутня у ч.1 ст. 1 вказаного закону на час виникнення спірних правовідносин. Доводи представника приватного виконавця щодо визнання недопустимим доказом облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2021-2025 роки № 0101531, а саме по [ADDRESS] , який надано до суду представником позивача є безпідставними, оскільки вказаний документ завірено уповноваженою особою та на документі наявна гербова печатка сільської ради. Щодо доводів про те, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки вказаний житловий будинок є не єдиним майном позивача, тому що в іпотеку було передано майно за адресою [ADDRESS] , а позивач зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] , то суд не погоджується з вказаними доводами з огляду на наступне. Як вбачається з договору про поділ майна від 29.11.2006 року, який посвідчено приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Веліковою Н.А., та зареєстрованого у реєстрі за № 8617, [PERSON] та [PERSON] уклали договір та розподілили майно, яке є об`єктом спільної часткової власності, та складається з житлового будинку з прибудовою та надвірних будівель і знаходиться у [ADDRESS] . Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Геронимівської сільської ради від 19.10.2006 року № 82 "Про проведення реєстрації та видачу свідоцтва про право власності", а саме п 1.1 - доручено КП "ЧООБТІ" провести реєстрацію та видати свідоцтво про право власності [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку, що складається з: житлової кімнати, кухні, санвузлу, тамбуру та надвірні споруди: гараж, огорожа, вбиральня та скважина, замощення, які розташовані за адресою [ADDRESS] . Як вбачається з довідок КП "ЧООБТІ" вказане рішення сільської ради не було виконано, та КП "ЧООБТІ" не внесено відомостей до реєстру про те, що вказаній 1/2 частині житлового будинку, на яку [PERSON] набуто право власності як на окремий об`єкт нерухомості, та присвоєно номер [ADDRESS] , хоча згідно довідок сільської ради, саме за цією адресою позивач та члени його сім`ї зареєстровані з 16.07.2008 року. Про те, що це одна і таж сама частина домоволодіння з тим самим складом приміщень, свідчить і договір про поділ майна від 29.11.2006 року та іпотечний договір від 24.01.2007 року № 899/06-034-14, з якого вбачається, що в іпотеку передано аналогічні приміщення у будинку по [ADDRESS] з тими, які перейшли до позивача за договором про поділ майна. Ці розбіжності суд вважає технічною помилкою, яка виникла при перереєстрації домоволодіння. Вказане підтверджується й згаданими раніше інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, площа будинку, який було реалізовано на електронних торгах не перевищує площу визначену в одній з умов Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Докази реєстрації іншого нерухомого майна за [PERSON] в матеріалах справи відсутні. Даний будинок є постійним та єдиним місцем проживання позивача [PERSON] , оскільки останній там зареєстрований, що підтверджується відміткою у паспорті, довідками сільської ради та актом обстеження умов проживання. Отже, дана нерухомість підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому реалізація відбулась з порушенням встановленого мораторію і укладені за результатами торгів угоди не відповідають вимогам закону. У зв`язку з цим житловий будинок не міг бути примусово відчужений. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Тому приватному виконавцю виконавчого округу Черкаської області Бурмазі Є.А. слід було перевірити наявність обставин, які в силу закону виключають можливість примусового відчуження майна, що є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу, як це передбачено статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки, проводити стягнення на майно окремої категорії боржників, які підпадають під дію цього Закону на період його чинності. Вищевказане узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 06 липня 2016 року у справі № 6-969цс16. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Суд вирішує долю судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, тому судовий збір у сумі 768,40 грн. сплачений позивачем, слід стягнути з відповідачів на його користь по 192,10 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved