Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість на свою користь за кредитним договором №\~75753-CRED від 12.07.2007 року у розмірі 6 826,34 дол. США, що за курсом 7,99 відповідно до повідомлення НБУ від 22.04.2013 року складає 54\~542 грн. 43 коп.; з ПАТ «Акцентбанк», [PERSON] солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10\~000 грн. 00 коп., з [PERSON] на свою користь стягнути витрати на юридичну допомогу у розмірі 3\~200 грн. 00 коп. та судовий збір. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору №\~75753-CRED від 12.07.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 6 000,00 дол. США зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.07.2009 року. Проте, в порушення умов договору [PERSON] зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до відповідача [PERSON], що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «Акцент банк» договору поруки №\~167 від 20.10.2010 року у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2013 року позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства «Акцентбанк», [PERSON] про стягнення заборгованостібула задоволена частково. Ухвалою суду від 05 листопада 2014 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2013 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства «Акцентбанк», [PERSON] про стягнення заборгованостіскасовано. При новому розгляді справи представник позивача в судове засіданнязявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявився, позовні вимоги не визнав. Вказав, що кредитний договір він не підписував, коштів за кредитним договором не отримував та оплату не здійснював. Представник відповідача ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» в судове засіданнязявився, позовні вимоги визнав. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як зазначає позивач 12.07.2007 року між відповідачем [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК») був укладений кредитний договір № 75753-CRED, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 6 000,00 дол. США зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.07.2009 року. Вимоги до відповідача [PERSON] були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «Акцент банк», договору поруки №\~167 від 20.10.2010 року. Відповідно до договору поруки № 167 від 20.10.2010 року ПАТ «Акцент-банк» зобовязався солідарно з боржником відповідати перед банком за виконання зобовязань за кредитним договором № 75753-CRED від 12.07.2007 року, розмір відповідальності 10\~000 грн. 00 коп. Строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом пяти років. Як вказав позивач, у звязку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору № 75753-CRED від 12.07.2007 року заборгованість за ним станом на 22.04.2013 року склала 8 077,90 дол. США, яка складається з наступного: 2 575,04 дол. США заборгованість за кредитом; 5\~088,40 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом; 31,29 дол. США - штраф (фіксована частина); 383,17 дол. США - штраф (процентна складова). Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 526,527,530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно та в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, законодавець визначає кредит, як грошові кошти, що видаються позичальнику банком, а зустрічне виконання за даним договором полягає у поверненні кредиту, тобто вказаних коштів та процентів. Факт надання грошових коштів, може бути підтверджений відповідним платіжним документом, який є єдиним можливим та належним доказом здійснення платежу, проте позивач не надав жодного доказу здійснення платежу, а тому вимоги позивача не обґрунтовані належними та допустимими доказами. Суд критично оцінює доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості, який не містить відомостей про отримання відповідачем кредитної картки зі встановленим лімітом коштів. До того ж цей розрахунок зроблений та підписаний невідомою особою без зазначення посади та прізвища, тому не може бути визнаний належним доказом отримання коштів позичальником. Також позивачем не надано належного розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором, з якого б вбачалося, яким саме чином та за який період пораховані кожна зі складових зазначеної позивачем загальної суми заборгованості станом на 22.04.2013 року у розмірі 8\~077,90 дол. США. Також у матеріалах поданих позивачем немає доказів переоформлення відповідачу кредитної картки чи умов кредитування. Стосовно вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" щодо стягнення суми з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» за договором поруки. Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. З урахуванням того, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" стосовно стягнення суми з ПАТ "Акцент-Банк" за договором поруки витікають з відносин, які виникли на підставі договору укладеного між юридичними особами, то такі вимоги не можуть бути розглянутими в порядку цивільного судочинства. Така правова позиція узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року\~ по\~ справі\~ №6-74515 та від 08 листопада 2015 року №6-1737цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.\~\~ Згідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Таким чином, провадження у справі за позовними вимогами ПАТ КБ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк" про стягнення заборгованості за договорами поруки підлягає закриттю. Також відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України необхідно повідомити ПАТ\~КБ\~ «ПриватБанк», що розгляд його позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» і про стягнення заборгованості за кредитним договором\~ віднесено\~до юрисдикції господарських судів. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України визначено, що докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Тому, з урахування вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк не знайшли свого підтвердження, оскільки в порушення вимог ст. 131 ЦПК України позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту отримання відповідачем кредитних карток та надання йому кредитних коштів, відповідно і заборгованість останнього не доведена, а тому вимоги банку є необґрунтовані та задоволенню не підлягають у зв'язку з недоведеністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові, то судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed