Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом про визнання укладеним Договору купівлі-продажу нерухомого майна в редакції запропонованій та надісланій на адресу відповідача [PERSON] з урахуванням положень Попереднього договору купівлі-продажу, посвідченого 13.11.2017року приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу В.Я. Петрів, реєстраційний номер 2776. В обґрунтування вимог вказує, що відповідно до умов Попереднього договору купівлі-продажу від 13.11.2017 року, сторони погодили у строк до 13.11.2019 року укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: 1/2 ідеальної частки нежитлової будівлі: будівлю матеріально-технічного складу " Й-1"загальною площею 409.6 кв.м., будівлю гаражу " К-1" загальною площею 1384.2 кв.м., будівлю заправочної " М-1" загальною площею 71.8 кв.м., що знаходяться під [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 757924946106, запис про речове право за номером 11737762 Однак, у визначений строк відповідач не з`явився для укладення договору купівлі-продажу, жодним чином не заперечивши проти запропонованого та отриманого листа-пропозиції з проектом договору купівлі-продажу, поислаючись на сімейні обставини та зайнятість на роботі, а тому позивач вважає, що має право на захист прав в судовому порядку. Від учасників судового процесу надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Позивачі підтримують позовні вимоги, а відповідач зазначив про визнання позовних вимог у даному спорі. Відповідно до ст.247ЦПК України, судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 13.11.2017 року між позивачами та відповідачем було укладено Попередній договір купівлі-продажу, який посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу В.П. Петрів, реєстраційний номер 2776, у відповідності до якого сторони домовились у строк не пізніше 13.11.2019 року укласти Договір купівлі-продажу нерухомого майна, предметом якого буде нежитлова будівля 1/2 ідеальної частки нежитлової будівлі: будівлю матеріально-технічного складу " Й-1"загальною площею 409.6 кв.м., будівлю гаражу " К-1" загальною площею 1384.2 кв.м., будівлю заправочної " М-1" загальною площею 71.8 кв.м., що знаходяться під [ADDRESS] , та належить відповідачу на підставі Договору дарування від 23.10.2015 року приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Петрів В.М.., за реєстровим номером 2060, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів за № 46238012 від 23.10.2015 року. Відповідно до п. 5. Попереднього договору, сторони домовились, що ціна продажу нерухомого майна за Основним договором купівлі-продажу, визначається у розмірі 1325500.00 гривень, які позивач сплатив відповідачу до підписання Даного Основного договору купівлі-продажу, тобто повністю проведено розрахунок до моменту укладення Основного Договору, що підтверджується відповідними розписками. У подальшому, на виконання умов Попереднього договору купівлі-продажу від 13.11.2017 року до кінця визначеного попереднім договором строку до 13.11.2019 року включно, відповідачем так і не було представлено на адресу нотаріуса всіх документів необхідних для укладення основного договору купівлі-продажу нерухомого майна, як і не було забезпечено особисту присутність чи присутність повноважного представника для підписання основного договору. Відповідно до ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. В силуст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно п. 4ст. 203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, а відповідно до п. 1ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною 3 ст. 635 ЦК України визначається, що зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Згідно із ч. 2 ст. 635 ЦК України, сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Частина 2 ст.16ЦК України передбачає, що суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом. Визнання договору укладеним відповідає встановленому способу захисту цивільних прав та інтересів, що визначені уст. 16 Цивільного кодексу Українита у відповідності до правових висновків Верховного Суду України, а зокрема постанови від 25.09.2012 року у справі №3-39гс12. Згідно з частинами 1 та 2 ст.642ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. У силу ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 526ЦК України зазначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст.525 Цивільного кодексу України). Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на те, що відповідач уклавши та підписавши Попередній договір купівлі-продажу фактично погодився на укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна на визначених сторонами умовах та отримав грошові кошти, які еквівалентні вартості предмета договору, і тому відмова останнього від підписання договору на попередньо визначених та погоджених умовах порушує права позивачів як покупців, а отже суд приходить до переконання про підставність позовних вимог, які підлягають до задоволення. Оцінивши наведене, суд приходить до переконання, що позивачами правомірно заявлено вимоги до [PERSON] про визнання укладеним договору купівлі-продажу, однак, враховуючи положення ч. 2 ст. 5 ЦПК України, для повного та ефективного захисту порушених прав позивачів, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визначити спосіб захисту прав позивачів, що не суперечить чинному законодавству. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.141ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача слід стягнути 704,80 гривень понесених судових витрат.

Outcome: dismissed