Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до Яготинського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в котрій зазначено, що 15 січня 2013 року та 8 лютого 2013 року між ним та відповідачем укладено усні договори позики, у відповідності до яких він передав [PERSON] кошти у розмірі 21 000 грн. та 14 000 грн., що підтверджується розпискою [PERSON] від 15 січня 2013 року на суму 21 000 грн. з терміном повернення через три місяці (15 квітня 2013 року) та розпискою від 8 лютого 2013 року на суму 14 000 грн. з терміном повернення через 3 місяці (8 травня 2013 року). Він виконав свої зобов"язання за договором позики та передав відповідачу кошти у загальному розмірі 35 000 гривень. Однак, станом на 3 березня 2016 року відповідач взяті на себе зобов"язання щодо повернення коштів в сумі 35 000 грн. не виконав, в зв"язку з чим просив стягнути з нього вказану суму. Посилаючись на положення ст. 625 ЦК України, також просив стягнути з відповідача на його користь три проценти річних, що складає 3 005 грн. 59 коп. та 28 455 грн. інфляційних витрат, нарахованих за період з 15 квітня 2013 року по 3 березня 2016 року на суму боргу 21000 грн. та за період з 8 травня 2013 року по 3 березня 2016 року нарахованих на суму боргу 14 000 грн. та судовий збір. В судове засідання позивач не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з письмовими поясненнями в підтвердження вимог позову та просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом опублікування оголошення в газеті "Урядовий кур"єр". Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). В силу ч.1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов"язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. В силу ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,-незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встанволені договором. Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. З розписок від 15.01.2013 року та від 08.02.2013 року (а.с. 45-46) вбачається, що [PERSON] позичив у [PERSON] 21 000 гривень строком на 3 місяці та 14 000 гривень строком на 3 місяці, зобов"язувався повернути вказані суми в повному обсязі. З вимоги, адресованої [PERSON] (а.с. 9) вбачається, що [PERSON] вимагав повернути позичену суму коштів у розмірі 35 000 гривень, оскільки строк повернення настав 13 квітня 2016 року на суму 21 000 грн., та 8 травня 2013 року на суму 14 000 грн. У випадку неповернення позики, він буде змушений звернутися до суду та з боржника будуть стягнуті інфляційні витрати в сумі 28 427 грн., 3 % річних в сумі 3 048 грн. 74 коп. за весь час прострочення виконання зобов"язання. З розрахунку суми боргу з урахуванням індексу інфляції (а.с.13) вбачається, що загальна сума 3 % річних від суми боргу становить 3 005, 59 грн. З розрахунку збитків від інфляції (а.с. 49-53) вбачається, що загальна сума збитків становить 28 206 гривень. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 15 січня 2013 року та 8 лютого 2013 року між сторонами в письмовій формі укладені договори позики. 15 січня 2013 року позивач передав відповідачу у власність кошти в сумі 21 000 грн., які зобов"язався повернути 15 квітня 2013 року. 8 лютого 2013 року позивач передав відповідачу кошти у розмірі 14 000 грн., який зобов"язався повернути 8 травня 2013 року. Проте, [PERSON] взяті на себе зобов"язання за договорами позики не виконав. Розмір збитків від інфляції за період з 08.02.2013 року по 03.03.2016 року складає 11 252,39 грн., за період з 15.01.2013 року по 03.03.2016 року -16 954,35 грн., та всього сума боргу з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення збільшилась на 28 206 гривень. 3 відсотки річних від простроченої суми складає 3 005 гривень 59 коп. (21000 х 3% /100% /365 днів х 1054 днів) +(14 000 х 3% /100% /365 днів х 1031 днів). В зв"язку з чим, суд вважає вимоги позову обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Проте, в розрахунках суми боргу з врахуванням індексу інфляції у позивача допущена помилка, а тому в цій частині вимоги підлягають до задоволення частково та на користь позивача необхідно стягнути 28 206 гривень.

Outcome: partial