Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

до Ульяновського районного суду з позовом про визнання права власності на самочинно збудовані нежитлові будівлі звернулась [PERSON]., яка в заяві зазначила, що нею на власній земельній ділянці було самочинно збудовано нерухоме майно: сарай літ. "Д", загальною площею 134.0 кв.м, який складається з погріба літ."Д1" площею 13.30 кв.м. та гараж літ "Ж" загальною площею 44.0 кв.м, який складається із погріба під літ. "Ж1" площею 12.0 кв.м., які розташовані по вул.Горіховій 42 м.Благовіщенське Кіровоградської області, без порушення будівельних норм та правил, протипожежних вимог та жодним чином не порушує права та інтереси третіх осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст. 376 ЦК України, зокрема, за особою - власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 3,3, ч. 5 ст. 376 ІДК України). Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" визначено, що право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК України, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв'язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. Позивачка просить визнати за нею, [PERSON] право власності на нерухоме майно: сарай літ. "Д", загальною площею 134.0 кв.м, який складається з погріба літ."Д1" площею 13.30 кв.м. та гараж літ "Ж" загальною площею 44.0 кв.м, який складається із погріба під літ. "Ж1" площею 12.0 кв.м., який розташовані по вул.Горіховій 42 м.Благовіщенське Кіровоградської області Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просять його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦГІК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі»від 18.12.2009 року, за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до ст. 15 ч.1 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; ч.2 - кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно норм ст. 16 ч.1 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Положеннями ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до статті 26 Закону " Про основи містобудування" спори з питань містобудування вирішуються радами у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства . Таким чином, враховуючи викладене суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved