Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовною заявою до [PERSON] за участю третьої особи Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори про встановлення проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та зміну черговості одержання права на спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що він з 1996 року проживав однією сім»єю з [PERSON], вони були пов»язані спільним побутом, мали взаємні права та обов»язки, спільний бюджет, за час спільного проживання купували майно та спільно ним користувались, але шлюб зареєстрований не був. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] . За життя спадкодавця, нею не був складений заповіт, останні роки вона не працювала та хворіла, однак він мав стабільний дохід, піклувався про неї, сторонньої допомоги ніхто не надавав. Він оплатив усі витрати пов»язані з похованням [PERSON], померла дітей не мала, а мати померлої - [PERSON], через похилий вік участі у організації поховань ніякої не брала. Вважає, що є таким , що прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки проживав з нею як чоловік і жінка, за свої кошти утримував її, купував ліки , оплачував комунальні послуги та квартирну плату , оскільки остання не працювала. Відтак, змушений звернутися до суду за захистом своїх прав, простить встановити факт його проживання однією сім»єю чоловіка та жінки з [PERSON] без реєстрації шлюбу та надати йому право на спадкування після її смерті разом із спадкоємцем першої черги, згід но положень ст.ст.1259, 1264 ЦК України. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та крім того суду пояснив, що з померлою [PERSON] познайомився у 1996 році у м. Львові, де був студентом. З того часу проживали однією сім»єю. Три роки проживали у м. Львові, а після закінчення навчання він переїхав у м. Дрогобич, влаштовувався на нафтопереробний завод у м. Дрогобичі, де працював до 22.05.2012 року, та був звільнений за скороченням штату чисельності. А [PERSON] залишилася проживати у м. Львові в гуртожитку від Університету « Львівська політехніка», оскільки там працювала в санаторії-профілакторії Національного університету « Львівська політехніка» на посаді сестри -господині. Однак він кожні вихідні приїжджав до неї . Всі свята святкували разом, разом їздили на відпочинок. Коли [PERSON] переїхала проживати у м. Дрогобич , він взяв у кредит гроші в розмірі 7000 тисяч доларів США і вони разом придбали квартиру [ADDRESS], де проживали там однією сім"єю без реєстрації шлюбу останній рік, вели спільне господарство, були пов"язані спільним побутом та інтересами. Померла [PERSON] у нього дома, не проснулась, тобто раптово. А тому просить визнати факт проживання з [PERSON] однією сім»єю без шлюбу з 1996 року по день смерті [INFO]. Крім того вважає, що він має право і на квартиру [ADDRESS], оскільки за спільні кошти з [PERSON] вони придбали вище вказану квартиру. Так як вона останній рік ніде не працювала, а була хвора, причину смерті родичі скрили , він змушений був її утримувати, купувати ліки, оплачувати комунальні послуги, відтак просить надати йому право на спадкування після її смерті разом із спадкоємцем першої черги. Оскільки родичі покійної [PERSON], майном забезпечені, а у нього є племінники, яким потрібно покращити свої житлові умови. Представник відповідачки [PERSON] позовні вимоги не визнала, пославшись на обставини викладені у письмових запереченнях на позовну заяву та крім того суду пояснила, що всі слова позивача [PERSON] є видумками. Жодних ні шлюбних ні фактичних відносин між ним та померлою [PERSON] не було . У останньої був чоловік, який помер та вона стала вдовою . З позивачем вона була тілька знайома . 10 років вони проживали окремо. Не вели спільне господарство, не були пов"язані спільним побутом та інтересами. Померла [PERSON] була здоровою жінкою, не хворіла , не була пенсійного віку. Вона достатньо заробляла , після переїду у м. Дрогобич, вона продовжувала працювати на допоміжних роботах в театрі тощо. Смерть настала раптово, похоронами займалися її рідні, позивача не було похороні, а тому просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON], яка є сестрою померлої [PERSON], та яка дала пояснення як свідок , суду пояснила, що сестра була здоровою жінкою, померла вона раптово. Позивача вона не знає, ніколи з ним не спілкувалася , сестра в сім»ю його не приводила. Може вони були знайомі, ще за часів студентства позивача, однак як сім»я вони не ніколи не проживали, не вели спільне господарство, не були пов"язані спільним побутом та інтересами. Сестра постійно проживала у м. Львові , оскільки там працювала. Всі свята вони проводи разом , разом приїжджали до мами в гості. Останній рік перед смертю покійна переїхала у м. Дрогобич та придбала за свої кошти квартиру [ADDRESS], вона достатньо заробляла, у неї були кошти на депозитах. Вона не хворіла, можливо трохи зловживала спиртними напоями, адже в молодому віці залишалася вдовою, дітей не мала, та могла собі таке позволити. Однак вона була повністю адекватною жінкою, до останнього працювала. Вважає, що жодних шлюбних та фактичних відносин між позивачем та померлою [PERSON] не було. Вони були просто знайомі. До майна, яке було придбане її сестрою, він теж немає ніякого відношення, а тому просить задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів, свідків та перевіривши матеріали справи, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, з таких міркувань. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Що стосується позовних вимог про визнання факту проживання однією сім»єю, то ці спірні правовідносини регулює ст. 256 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема п.5 проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК «сім'ю утворюють особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки». Виходячи із ст. 3 СК, можна виокремити такі ознаки фактичної сім'ї, що складає фактичний шлюб між чоловіком та жінкою: спільне проживання чоловіка і жінки; спільний побут; взаємні права і обов'язки. Відповідно до ч.2 ст.18 СК України способом захисту сімейних прав та інтересів є встановлення правовідношення. Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Судом було встановлено і цього сторони по справі не заперечили, що позивач [PERSON] та померла [PERSON] були знайомі. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 09.10.2012 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO]. У матеріалах справи відсутні належні докази, які б вказували на те, що позивач [PERSON] і померла [PERSON] проживали разом , вели спільне господарство мали спільний побут та інтереси. Позивач не зміг надати суду докази, які б підтвердили факт його проживання з померлою [PERSON], як сім»я. Навпаки судом встановлено , що [PERSON] і померла [PERSON] познайомилися у м. Львові , коли позивач був студентом. Після закінчення навчання позивач переїхав у м. Дрогобич, влаштовувався на нафтопереробний завод у м. Дрогобичі, де працював до 22.05.2012 року, та був звільнений за скороченням штату чисельності. А [PERSON] залишилася проживати у м. Львові в гуртожитку від Університету « Львівська політехніка», оскільки там працювала в санаторії - профілакторії Національного університету « Львівська політехніка» на посаді сестри - господині. Даний факт стверджується довідкою № 21 від 17.04.2013 року виданої головним лікарем Санаторію-профілакторію, з якої вбачається, що [PERSON] працювала в санаторіїї- профілакторії Національного університету « Львівська політехніка» на посаді сестри -господині з 01. 10.1995 року по 17.01. 2011 року. Звільнена за власним бажанням. Це і не заперечує, сам позивач [PERSON] , який суду пояснював, що кожні вихідні приїжджав у м. Львів до [PERSON], про що свідчить, що разом вони не проживали, що у них не було спільного господарства, адже кожний жив окремо, кожний отримував свою заробітну плату та розпоряджався нею на власний розсуд. Спільно вони нічого не купували, адже квартира [ADDRESS] була придбана покійною [PERSON] у 2010 році, коли вона проживала ще у м. Львові, а переїхала у м. Дрогобич у 2011 році , коли звільнилась з роботи. Факт проживання однією сім»єю не змогли і підтвердити допитані в судовому засіданні свідки . Зокрема, свідок [PERSON], який є другом позивача, суду пояснив, що [PERSON] і померла [PERSON] проживали окремо. Він у Дрогобичі, оскільки тут працював, а вона у Львові , бо там теж працювала. Знав, що [PERSON] була його жінкою, однак де проживали разом йому не відомо. Допомогав перевозити речі зі Львова на квартиру. Хто купив квартиру та за чиї гроші йому теж не відомо. Коли померла [PERSON] йому теж не відомо. Де її ховали за чиї гроші йому теж не відомо. На похороні його теж не було. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача дала суду пояснення, які містили ряд протиріч. Зокрема , те що дуже добре знає позивача та його батьків. Знає, що [PERSON] була дружиною [PERSON], що проживали вони разом близько 2-3 років разом у [PERSON]. Разом ходили на роботу, їздили на відпочинок. Ярослава там готувала їсти. Однак у них дома ніколи не була , оскільки вони для них є чужа людина. Коли померла [PERSON] їй теж не відомо. Де її ховали , хто її ховав, за чиї гроші їй теж не відомо. На похороні вона теж не була. Свідок [PERSON], який є чоловіком сестри покійної суду пояснив, що сестра жінки була здоровою жінкою, померла вона раптово. Позивача він не знає, ніколи з ним не спілкувалася , сестра в сім»ю його не приводила. Може вони були знайомі, ще за часів студентства позивача, однак як сім»я вони не ніколи не проживали, не вели спільне господарство, не були пов"язані спільним побутом та інтересами. Ярослава постійно проживала у м. Львові , оскільки там працювала. Всі свята вони проводи разом , разом приїжджали до мами в гості. Останній рік перед смертю покійна переїхала у м. Дрогобич та придбала за свої кошти квартиру [ADDRESS], вона достатньо заробляла, у неї були кошти на депозитах. Вона не хворіла, можливо трохи зловживала спиртними напоями, адже в молодому віці залишалася вдовою, дітей не мала, та могла собі таке позволити. Однак вона була повністю адекватною жінкою, до останнього працювала. Похоранами займалися вони, поховали по місцю проживання мами і там де вона народилася. Позивач на похороні не був. Щодо долучених позивачем [PERSON] до матеріалів справи фотографій, то суд до уваги їх не бере з тих підстав, що позивач не зміг пояснити суду в якій період його життя ці фотографії було зроблено. Де вони були зроблені, та ким вони були зроблені. Суд не бере до уваги і пояснення позивача , щодо взяття у кредит гроші в розмірі 7000 тисяч доларів США для придбання квартири [ADDRESS] та проведення там ремонту за власні кошти, оскільки такі нічим не підтверджується ( договір кредиту з метою придбання квартири, чеки, квитанції, накладні для придбання будівельних матеріалів тощо.) Таким чином, суд вважає, що факт проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу не знайшов своє підтвердження, відтак в тій частині позовних вимог слід відмовити. Щодо решта позовних вимог, зокрема щодо зміну черговості одержання права на спадкування, то частиною 2 ст. 1259 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування (п. 6 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7). При цьому судова практика виходить із того, що суди при вирішенні спорів про зміну черговості спадкування зобов'язані вивчати обставини справи, враховуючи не тільки показання свідків, але й письмові докази та фактичні обставини справи. Згідно зі ст. 1259 ЦК України підставою для зміни черговості спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, вста новлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) мате ріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізований вираз - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах і обов'язково - 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. А у матеріалах справи відсутні належні докази, які б вказували на те, що покійна [PERSON] через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво була у безпорадному стані і, що у зв'язку з цим ним матеріально опікувався і матеріально забезпечував та надавав іншу допомогу спадкодавцеві позивач [PERSON] Навпаки судом було встановлено, що [PERSON] не була особою пенсійною віку, якщо і хворіла, то була активним хворим, ходила, рухалася сама, працювала. Також жоден з свідків, які були допитані судом по клопотанню позивача, не підтвердили тієї обставини, що [PERSON] перебувала у безпорадному стані і потребувала допомоги, яку б надавав їй позивач. Не надав позивач [PERSON] і письмових доказів (медичних документів), які б підтверджували цей факт. Як не було ним надано й доказів, які б свідчили про те, що покійна потребувала матеріальної допомоги, оскільки при житті остання отримувала заробітну плату, а після звільнення перебувала на обліку як безробітна в Дрогобицькому МРЗЦ з 18.02.2011 року та отримувала допомогу. Не давав позивач і доказів того, що він займався похоранами померлої [PERSON], навпаки це спростовуюється долученою до матеріалів справи довідкою № 364 виданою виконавчим комітетом Верхньогусненської сільської Ради про те, що [PERSON] ( мати померлої) за власні кошти похоронила свою дочку [PERSON], яка померла [INFO] , а позивач на похороні не був, цього він і сам не заперечив. Частиною 2 ст. 21 СК України передбачено, що проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Крім того, у ч. 4 п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008р. роз'яснено, щопроживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК. З огляду на викладене відсутні законні підстави для зміни черговості спадкування майна [PERSON] та надання позивачу [PERSON] права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги. Враховуючи викладене, зазначені позовні вимоги про зміну черговості одержання права на спадкування, задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed