Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

30.01.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди та уточнивши позовні вимоги просила стягнути з відповідача на її користь компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушення термінів її виплати з урахуванням індексу інфляції у розмірі 160 грн 78 коп. та 13072 грн 50 коп. у відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні позивач позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Представник відповідача в судове засідання подав письмові заперечення, позов визнав частково. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач з 22.07.2013 р. працювала на Державному підприємстві " 209 Управління начальника робіт" та обіймала посаду бухгалтера. 23.01.2014 року була звільнена з займаної посади за ст.38 КЗпП України відповідно до Наказу №3 від 23.01.2014 р. При звільненні частина заробітної плати та компенсація за не використану відпустку в сумі 1328 грн. 79 коп. були не виплачені. Після оскарження в суді та винесення Деснянським районним судом м. Чернігова судового наказу від 31 березня 2014 року було відкрито виконавче провадження про стягнення з 209 УНР заборгованості по заробітній платі . Згідно ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Розрахунок по заробітній платі з позивачем було проведено не вдень звільнення, а у вересні 2014 року. У відповідності до вимог ст. 34 Закону України "Про оплату праці", компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно з ч. 5 ст. 95 КзПП України, також передбачено виплату з урахуванням індексації. Рівень (індекс) інфляції - це показник середнього рівня зміни цін на товари та послуги відносно базисного періоду, який має вираз у відсотках. Беручи до уваги те, що відповідач не виплачував заробітну плату, починаючи з січня 2014 року до вересня 2014 року та враховуючи положення Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", загальна сума компенсації, з урахуванням індексу інфляції складає 160 грн. 78 коп., про що не заперечував представник відповідача по справі. Стаття 2З Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття № 1533 від 2.03.2000 р. визначає, що виплата допомоги по безробіттю особам, які звільнилися з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин починається з 91-го календарного дня. [PERSON] звільнилася за власним бажанням 23.01.2014 року згідно ст. 38 КЗпП України За змістом ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Звертаючись до суду з позовом про стягнення моральної шкоди, позивач заявлені вимоги мотивувала тим, що відповідач не перерахував єдиний соціальний внесок та має заборгованість перед Пенсійним фондом, а тому не отримана допомога в центрі зайнятості є моральною шкодою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з часу коли позивач звільнилася з роботи на протязі трьох місяців мала звернутися до суду з позовом про стягнення моральної шкоди, тобто позивачем пропущений строк звернення до суду з позовом про стягнення моральної шкоди у зв'язку з порушенням його трудових прав. Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Outcome: partial