Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] , через свого представника адвоката Шуліку-Гункулову А.Г., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Свій позов мотивує тим, що являється власником однокімнатної квартири [ADDRESS] . У даній квартирі з 29 серпня 2016 року зареєстрована відповідачка [PERSON] , яка з 20 липня 2020 року фактично не проживає за вказаною адресою, що підтверджується довідкою за підписом голови правління ОСББ «Платан» Покидько В.В. за №003 від 11 лютого 2021 року. Наявність зареєстрованої особи позбавляє позивачку права розпорядитися своїм нерухомим майном. Посилаючись на викладене, позивачка просить визнати відповідачку [PERSON] , [INFO] , (паспорт [NUMBER] , виданий Очаківським МРВ УМВС України в Миколаївській області 22 травня 2000 року) такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та стягнути судові витрати. У судовому засіданні представник позивачки адвокат Шуліка-Гінкулова А.Г. підтримала позовні вимоги у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин її відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивачки, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . (а.с.6). Право власності на вказаний будинок зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 10.09.2019 року за № 33146477 (а.с.7). Згідно довідки № 003 від 11.02.2021 року, виданої головою правління ОСББ "Платан", [PERSON] , 23.10.1961 року була зареєстрована 29.08.2016 року за адресою: [ADDRESS] , але з 20.07.2020 року по теперішній час за вказаною адресою не проживає. (а.с.11). Згідно акту про підтвердження факту не проживання осіб в житловому приміщенні від 11.02.2021 року, складеного комісією у складі голови правління ОСББ "Платан" [PERSON] та сусідів [PERSON] та [PERSON] , у квартирі [ADDRESS] згідно запису будинкової книги зареєстрована [PERSON] , [INFO] , але фактично більше пів року не мешкає, а саме: 20.07.2020 року вона виїхала разом зі своїми речами. (а.с.21). Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснив, що він є головою ОСББ"Платан" з 2012 року. Дійсно відповідачка [PERSON] проживала у квартирі [ADDRESS] зі своїм співмешканцем [PERSON] з літа 2016 року. В 2019 році, після його смерті, відповідачка залишилася проживати в квартирі, за комунальні послуги не сплачувала, і в кінці липня 2020 року вона попросила допомогти їй перевезти речі до іншого співмешканця. З того часу за вказаною адресою не проживає. Відповідно до частини 1\~статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно\~ст. 383 ЦК України,\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім ї. Відповідно до\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом частини першої статті 16\~ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 7 Закону № 1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як вбачається із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. З огляду на те, що Закон №\~1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7\~цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена Верховним Судом України у постановах від 30 червня 2015 року № 21-1438а15 та від 1 березня 2016 року № 21-5446а15 (825/1335/13-а). Згідно п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до частини 1 ст.71\~ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або його членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Даний строк може бути продовженим наймодавцем, а в разі спору судом, якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у вищевказаній квартирі з 20.07.2020 року. Стаття 72\~ЖК України передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Оскільки, судом не встановлені обставини, що зумовлюють продовження строку збереження жилого приміщення за відповідачкою, то суд приходить до висновку, що її слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що вимоги позивачки про визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням, ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Також, у відповідності до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки 908,00 грн. судового збору, оплата якого підтверджується відповідною квитанцією. На підставі викладеного,

Outcome: approved