Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

В вересні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Микитин Оксана Степанівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на наступні обставини. З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 14 серпня 2021 року ТОВ "ФК "Прайм Альянс" звернулося до приватного виконавця з заявою про відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, реєстраційний номер 8302 від 18 лютого 2021 року. 16 серпня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Микитин Оксана Степанівна виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №66515686, якою відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, реєстраційний номер 8302 від 18 лютого 2021 року, про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Прайм Альянс" заборгованості в розмірі 45512,02 грн. Вважає виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, реєстраційний номер 8302 від 18 лютого 2021 року таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням вимог чинного законодавства України. Відсутність будь-якої безспірної заборгованості позивача перед відповідачем підтверджується наступним: в Договорі про надання споживчого кредиту №2008875137 від 16.06.2014 року зазначено, що: 2.2.1. Банк відкриває Держателю Картковий рахунок в гривнях та випускає кредитну картку... Будь-яких доказів відкриття карткового рахунку та випуску кредитної картки, доказів використання [PERSON] кредитного ліміту в розмірі як 1000,00 грн. так і 29151,70 грн. не існує, та не було надано приватному нотаріусу разом із заявою про вчинення виконавчого напису; письмової вимоги (повідомлення) про усунення порушень кредитного договору, від відповідача позивач не отримував (належного документального підтвердження направлення та отримання вимоги (повідомлення) про усунення порушень кредитного договору, з зазначенням суми боргу, не існує в природі та відповідно й не було надано приватному нотаріусу, в підтвердження безспірності вимог та настання права вимоги щодо боргу); доказів переходу прав вимоги також не було надано приватному нотаріусу, тощо. У оскаржуваному виконавчому написі зазначено: " Я приватний виконавець Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, ... Пропоную звернути стягнення: 3 громадянина (-ки) України, яким (якою) є [PERSON] , [INFO] : Україна, Київська область, Білоцерківський р-н, с. Острійки, місце реєстрації: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , місце роботи: не працює, який (-а) є Боржником за Кредитним договором №2008875137 від 16.06.2014 року (надалі - Кредитний договір), укладеним із Первісним кредитором - публічним акціонерним товариством "ОТП Банк", (код ЄДРПОУ 21685166, зареєстрований за адресою: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43) право вимоги за яким було відступлено до нового кредитора - товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", ідентифікаційний код юридичної особи 38750239, місцезнаходження:04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8(вісім), (надалі іменується - ТОВ "ФФК "Довіра та Гарантія") відповідно до Договору факторингу №13/06/16 від 13 червня 2016 року, відповідно до якого ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" набуло право нового кредитора до Позичальника за кредитним договором. В подальшому, 29.01.2019 року між ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Прайм Альянс" ідентифікаційний код юридичної особи 41977971, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, б. 77 (сімдесят сім), рахунок у форматі IBAN: р/р [NUMBER] в AT "Альфа Банк", МФО 300346 (надалі іменується - ТОВ "ФК "Прайм Альянс") було укладено Договір факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ "ФК "Прайм Альянс" (надалі іменоване - Стягувач) набуло право Нового кредитора до Позичальника за Кредитним договором. Строк платежу за Кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 18.03.2018 року по 18.02.2019 року. Сума заборгованості становить 45 062,02 (сорок п`ять тисяч шістдесят дві гривні 02 копійки) гривень, що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 32 795,66 (тридцять дві тисячі сімсот дев`яносто п`ять гривень 66 копійок) гривень; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить - 12 266,36 (дванадцять тисяч двісті шістдесят шість гривень 36 копійок гривень; заборгованість по несплаченій комісії становить - 0,00 (нуль гривень 00 копійок) гривень. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 ЗУ "Про нотаріат" стягнуто плати із Стягувача, в розмірі 450,00 (чотириста п`ятдесят) гривень, які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувана. Загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувана становить 45512,02 (45512,02) гривень..." Разом з тим, виникає ряд запитань: «Чому у оскаржуваному виконавчому написі, зазначено, що прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 32 795,66 грн.? Якими документами підтверджується розмір простроченої заборгованості? Та чи являється сума заборгованості за кредитом безспірною заборгованістю?; «Чому у оскаржуваному виконавчому написі, зазначено, що прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 12 266,36 грн.?»; «З якого розрахунку виходив приватний нотаріус вчиняючи виконавчий напис?»; «За який період користування кредитом нараховані відсотки?»; «За який розмір кредиту нараховані відсотки?»; «Та чи являється сума нарахованих відсотків безспірною заборгованістю?»; «Чим підтверджується, що строк платежу настав?»; «Коли саме він (строк платежу) настав?». При цьому, звертає увагу суду, що в оскаржуваному виконавчому написі зазначено, що строк платежу настав. Проте, не зазначено чіткої дати коли саме настав строк платежу та не зазначаю чіткої дати настання права вимоги. «Чому стягнення заборгованості проводиться за період з 18.03.2018 року по 18.02.2019 року?», тощо. В своїй постанові від 02 липня 2019 року по справі №916/3006/17 (провадження №12-278гс18) Велика Палата Верховного суду зазначає, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Незаконними діями відповідача та приватного нотаріуса порушені права та законні інтереси [PERSON] , що й змушує звернутися до суду з даною позовною заявою. Просила суд прийняти рішення яким, визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, зареєстрований в реєстрі за номером 8302 від 18 лютого 2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Прайм Альянс" заборгованості в розмірі 45 512,02 грн., таким, що не підлягає виконанню, судові витрати покласти на відповідача ( а. с. 1-10 ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2021 року, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. ( а. с. 36 ). Разом із позовом, 17.09.2021 року позивачем [PERSON] подано заяву про забезпечення позову ( а. с. 41-43 ). Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.09.2021 року, зазначена заява передана на розгляд головуючому судді Орєхову О.І. ( а. с. 45 ). Ухвалою судді від 21 вересня 2021 року вжито заходи по забезпеченню позову, шляхом зупинення виконання ( стягнення ) на підставі виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 18 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, зареєстрованого в реєстрі за № 8302 ( а. с. 49-53 ). Ухвалою судді від 21 вересня 2021 року постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній справі та постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 10 годину 00 хвилин 27 жовтня 2021 року. Одночасно, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни копію нотаріальної справи, які стали підставою для вчинення виконавчого напису від 18.02.2021 року за № 8302 ( а. с. 55-57 ). 21 жовтня 2021 року за вх. № 49041 судом отримано відзив на позовну заяву, підписаний директором ТОВ «ФК «Прайм Альянс», в якому просили відмовити у задоволені вимог, зменшити розмір заявлених позивачем витрат на правову допомогу та справу розглянути без участі представника відповідача ( а. с. 65-67 ). В зазначеному відзиві вказували, що відповідно до п.3.3. Кредитного договору банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за Кредитним договором та/чи Угодою третій особі. На підставі цього, 13 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») було укладено Договір факторингу №13/06/16 від 13.06.2016 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право Нового кредитора до Позивача за Кредитним договором №2008875137 від 16.06.2014 року. В подальшому, 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право Нового кредитора до Позивача за Кредитним договором №2008875137 від 16.06.2014 року. На підставі зазначеного договору, 04 березня 2019 року позивачеві було направлено цінним листом з описом вкладення повідомлення про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань та вимогу про погашення заборгованості за Кредитним договором. Як вже зазначалося, 04.03.2019 року ТОВ «ФК «Прайм Альянс» направляло на вказану в Кредитному договорі адресу (09164, Київська обл., Білоцерківський р-н., с. Острійки, вул. Леніна, 95) повідомлення про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань та вимогу про погашення заборгованості. У даній вимозі детально описувалися складові заборгованості, строки її погашення, пропозиція щодо добровільного врегулювання кредиту та наслідки не виконання умов вимоги, а саме: у разі залишення вимоги без задоволення ТОВ «ФК «Прайм Альянс» має намір звернуться до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Направлення вимоги можна підтвердити списком №16029-2-182-63 згрупованих поштових відправлень цінних листів з описом вкладень та квитанцією про оплату з Укрпошта. Отже, оскаржуваний виконавчий напис було вчинено відповідно до вищевказаних норм чинного законодавства, нотаріусу подані всі документи, що підтверджують безспірність заборгованості, а саме: кредитний договір з розрахунком заборгованості боржника та вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання за кредитним договором. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Отже, при визначенні витрат на професійну правничу допомогу суд має керуватися нормами законодавства та враховувати практику ЄСПЛ. Вважають, що розмір заявлених адвокатом витрат на правову правничу допомогу значно завищений, а тому при вирішенні питання щодо відшкодування, звертають увагу суду на суму, яка підлягала стягненню з [PERSON] за виконавчим написом №8302 від 18.02.2021 року, вчиненим приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. на користь ТОВ ФК «Прайм Альянс» становила - 45 512,02 грн., а заявлена ціна у розмірі 5000 гривень є неспівмірною та необґрунтованою, враховуючи складність справи та суму, яка стягувалася з позивача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Дані витрати є занадто завищеними та не відповідають обсягу виконаної адвокатом роботи і принципу розумності. Також зазначають, судова практика свідчить, що при вирішенні питань про відшкодування судових витрат, судді переглядають калькуляцію часу, який був витрачений адвокатом, оцінюють співмірність та розумність ціни його послуг, зіставляють кваліфікацію адвоката та складність справи тощо. Отже, вважають, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу суди мають перевіряти акти приймання-передавання наданих послуг із професійної правничої допомоги на реальність визначених сторонами: видів наданих послуг; часу на їх надання в розрізі кількості витраченого часу на кожен вид правничої допомоги. Ухвалою суду від 27 жовтня 2021 року витребувано у ТОВ «ФК «Прайм Альянс» належним чином завірену копію нотаріальної справи, які стали підставою для вчинення виконавчого напису від 18.02.2021 року за № 8302 ( а. с. 91-93 ). Ухвалою суду від 27 жовтня 2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.11.2021 року ( а. с. 95-96 ). В судове засідання позивач не з`явився, представником позивача - адвокатом Козачковим В.Л. надано до суду клопотання, яке отримано 30.11.2021 року за вх. № 56309, в якому останній просив суд розгляд справи проводити без участі представника позивача та позивача за наявними матеріалами. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» в судове засідання свого представника не направили, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення. Однак, звертаючись до суду з відзивом на позов позивача, відповідач просив розгляд справи проводити за їх відсутністю. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Київської області Микитин Оксана Степанівна в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належними чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася в законному порядку. Зазначена третя особа неодноразово викликалася в судове засідання та судом направлялися судові повістки, однак поштові конверти поверталися без вручення, де працівниками пошти зазначалося, як причина повернення - адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом ( ч. 10 ст. 130 ЦПК України ). Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що учасники справи були належним чином та завчасно повідомленими про розгляд даної справи. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів ( ч. 3 ст. 211 ЦПК України ). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. Встановлено, що 16 червня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 2008875137 ( а. с. 68 ). Відповідно до п. 1.1. Банк надає Позичальнику споживчий Кредит, а Позичальник отримує його на наступних умовах: на споживчі цілі в розмірі 29 151 гривень; на сплату комісії за оформлення кредиту 3643,96 грн.; на придбання послуг 210 гривень. Загальна сума кредиту склала 32 795,66 грн. Строк дії кредиту 60 місяців, з 16 червня 2014 року по 16 червня 2019 року. 13 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») було укладено Договір факторингу №13/06/16 від 13.06.2016 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право Нового кредитора до Позивача за Кредитним договором №2008875137 від 16.06.2014 року ( а. с. 69-72 ). В подальшому, 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право Нового кредитора до Позивача за Кредитним договором №2008875137 від 16.06.2014 року ( а. с. 75-78 ). 04 березня 2019 року ТОВ «ФК «Прайм Альянс» направило позивачу на вказану в Кредитному договорі адресу (09164, Київська обл., Білоцерківський р-н., с. Острійки, вул. Леніна, 95) повідомлення про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань та вимогу про погашення заборгованості ( а. с. 81 ). У даній вимозі детально описувалися складові заборгованості, строки її погашення, пропозиція щодо добровільного врегулювання кредиту та наслідки не виконання умов вимоги, а саме: у разі залишення вимоги без задоволення ТОВ «ФК «Прайм Альянс» має намір звернуться до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Направлення вимоги підтверджується списком №16029-2-182-63 згрупованих поштових відправлень цінних листів з описом вкладень та квитанцією про оплату з Укрпошта ( а. с. 82, 83 ). 18 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 8302 ( а. с. 22 ). В оскаржуваному виконавчому написі зазначено: «Я приватний виконавець Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, ... Пропоную звернути стягнення: 3 громадянина (-ки) України, яким (якою) є [PERSON] , [INFO] : Україна, Київська область, Білоцерківський р-н, с. Острійки, місце реєстрації: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , місце роботи: не працює, який (-а) є Боржником за Кредитним договором №2008875137 від 16.06.2014 року (надалі - Кредитний договір), укладеним із Первісним кредитором - публічним акціонерним товариством "ОТП Банк", (код ЄДРПОУ 21685166, зареєстрований за адресою: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43) право вимоги за яким було відступлено до нового кредитора - товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", ідентифікаційний код юридичної особи 38750239, місцезнаходження:04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8(вісім), (надалі іменується - ТОВ "ФФК "Довіра та Гарантія") відповідно до Договору факторингу №13/06/16 від 13 червня 2016 року, відповідно до якого ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" набуло право нового кредитора до Позичальника за кредитним договором. В подальшому, 29.01.2019 року між ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Прайм Альянс" ідентифікаційний код юридичної особи 41977971, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, б. 77 (сімдесят сім), рахунок у форматі IBAN: р/р [NUMBER] в AT "Альфа Банк", МФО 300346 (надалі іменується - ТОВ "ФК "Прайм Альянс") було укладено Договір факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ "ФК "Прайм Альянс" (надалі іменоване - Стягувач) набуло право Нового кредитора до Позичальника за Кредитним договором. Строк платежу за Кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 18.03.2018 року по 18.02.2019 року. Сума заборгованості становить 45 062,02 (сорок п`ять тисяч шістдесят дві гривні 02 копійки) гривень, що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 32 795,66 (тридцять дві тисячі сімсот дев`яносто п`ять гривень 66 копійок) гривень; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить - 12 266,36 (дванадцять тисяч двісті шістдесят шість гривень 36 копійок гривень; заборгованість по несплаченій комісії становить - 0,00 (нуль гривень 00 копійок) гривень. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 ЗУ "Про нотаріат" стягнуто плати із Стягувача, в розмірі 450,00 (чотириста п`ятдесят) гривень, які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувана. Загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувана становить 45512,02 (45512,02) гривень..." 16 серпня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Микитин Оксана Степанівна винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 66515686, якою відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, реєстраційний номер 8302 від 18 лютого 2021 року, про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Прайм Альянс" заборгованості в розмірі 45 512,02 грн. ( а. с. 20-21 ). Звертаючись до суду з вищевказаним позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню позивач зазначає, що такий порушує її законне право на захист своїх законних прав та інтересів, оскільки вчинений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів, так як нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У статтях 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому, судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічна правова позиція міститься і в постанові КЦС ВС від 06.05.2020 № 320/7932/16-ц (61-38989св18). В статті 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно з яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених ним позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У часник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач направляючи відзив та зазначаючи в ньому аргументи на викладені посилання позивача в позовній заяві, жодного належного та допустимого доказу не надав, в судове засідання не з`явився, саме таким чином розпорядившись своїми правами. Так, для вчинення напису обов`язковою умовою є лише надіслання вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань і наявність відмітки поштового зв`язку про її відправлення, а не одержання. Даний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 127/15911/17. Матеріали справи містять відомості про те, що відповідач ТОВ «ФК «Прайм Альянс» 04 березня 2019 року направило позивачу на вказану в Кредитному договорі адресу (09164, Київська обл., Білоцерківський р-н., с. Острійки, вул. Леніна, 95) повідомлення про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань та вимогу про погашення заборгованості, в якій детально описувалися складові заборгованості, строки її погашення, пропозиція щодо добровільного врегулювання кредиту та наслідки не виконання умов вимоги, а саме: у разі залишення вимоги без задоволення ТОВ «ФК «Прайм Альянс» має намір звернуться до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Направлення вимоги підтверджується списком №16029-2-182-63 згрупованих поштових відправлень цінних листів з описом вкладень та квитанцією про оплату з Укрпошта ( а. с. 82, 83 ). Отже, з боку відповідача було виконано обов`язкову умову перед вчиненням виконавчого напису, тобто направлення позивачу вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань. Тому, посилання позивача в позовній заяві, що остання не отримувала зазначеної вимоги не знайшли свого підтвердження, а навпаки спростовано наявними матеріалами справи. Отже, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Отже, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 18 лютого 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Таким чином, нотаріус в день вчинення виконавчого напису - 18.02.2021 керувався пунктом Переліку, який був незаконним та не чинним, отже, нотаріус повинен був відмовити стягувачу у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18,провадження № 61-16749св19. З боку відповідача не надано до суду жодного належного та допустимого доказу тому, що останній звертаючись до приватного нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису надав останньому для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом враховується, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Таким чином, слід встановити, чи були надані банком нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року № 6-158цс15. Разом з тим, відповідач не надав до суду доказів подання приватному нотаріусу усіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості, а нотаріус не надав матеріали нотаріальної справи з документами на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 8302 від 18.02.2021, що були витребувані ухвалами суду від 21.09.2021 року та від 27.10.2021 року. До того ж, наявний в матеріалах справи Договір про надання споживчого кредиту № 2008875137, укладений 16 червня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] ( а. с. 68 ) не містить нотаріального посвідчення, тому при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус не дотримався вимог ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Також, суд враховує, що позивач з вимогами про стягнення заборгованості в розмірі 45 512,02 грн. не згоден, заперечує розмір боргу, оскільки первинні облікові документи, оформлені у порядку визначеному ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік», а саме банківська виписка, яка має статус первинного документу, що підтверджено переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5, суду надані не були, тому і немає підстав вважати, що розмір заборгованості позивача перед банком, а також розмір відсотків за користування кредитними коштами, зазначених у виконавчому написі, є безспірним. Так, за пунктом 62 Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №553/1325/14-ц та в постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №61-517св18. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідач відзив на позов з належними, допустимими та достатніми доказами в спростування доводів позивача до суду не подав. Отже, на думку суду, у даному випадку, виконавчий напис не може вважатися таким, що не потребує додаткового доказування, а відтак не підлягає примусовому виконанню у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. Але, задоволення позову у цій частині не перешкоджає ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» звернутися за стягненням зазначеної суми у судовому порядку. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Поняття судових витрат міститься в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", де судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи. При зверненні до суду з вищевказаними вимогами позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 908 грн. ( а. с. 11 ) за подання позовної заяви, а також сплачено судовий збір у розмірі 454 грн. ( а. с. 44 ) за подачу заяви про забезпечення позову. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у загальному розмірі 1 362 грн., понесення яких документально підтверджується. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved