Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] (в особі представника - адвоката Гузєва І.Г.) звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30 липня 2019 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. Позов мотивовано тим, що [PERSON] перебуваючи в трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «АрселорМіттал Кривий Ріг», на посаді різальника гарячого металу, 15 липня 2016 року близько о 01 годині 30 хвилин, внаслідок нещасного випадку, отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: «комбінована травма: проникаюче скрізне поранення нижньої третини лівої гомілки стороннім тілом, локальний термічний опік нижньої третини лівої гомілки ІІІ Б-ІV ступеня 1% поверхні тіла». Вказує, що даний факт підтверджується актами форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом`та форми Н-5 «Проведення розслідування нещасного випадку(аварії), що стався 15 липня 2016 року близько о 01 годині 30 хвилин на Публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг». Нещасний випадок обумовлений неналежним виконанням відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці. Зазначає, що внаслідок зазначеного вище нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, позивач 02.11.2016 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією, де йому було встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 70% (сімдесят відсотків) та друга група інвалідності внаслідок трудового каліцтва, що підтверджується довідкою «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії 12ААА №016059, виданою на ім`я позивача. Вказує, що внаслідок нещасного випадку, який стався з вини відповідача, позивача 01.11.2016 року було звільнено з роботи, у зв`язку з виявленою невiдповiдністю виконуванiй роботi внаслiдок стану здоров`я, яке перешкоджає продовженню даної роботи. Крім того, зазначає, що у зв`язку з вказаним нещасним випадком порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями. Тривалий процес лікування тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання травм, позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Позивач, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, відсутності реальної динаміки покращення стану здоров`я, яке позивач мав до отримання каліцтва, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах позивача, який в тому числі не має можливості приділяти належної уваги своїй родині. Просить стягнути з ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" на його користь 292 110 грн. в рахунок компенсації за моральну шкоду завдану каліцтвом без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - Стаднік Я.В. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що підприємство не погоджується з доводами та вимогами Позивача, оскільки вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на те що, відповідно до ч.1-4 ст.153, ст.158 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, вимог ергономіки, позитивного досвіду з охорони праці, зниження та усунення запиленості та загазованості повітря у виробничий приміщеннях, зниження інтенсивності шуму, вібрації, випромінювань тощо. Крім того, представник Відповідача зазначила, що висновком МСЕК від 02.11.2016 року встановлено 70 % втрати професійної працездатності внаслідок комбінованої травми на період з 02.11.2016 року по 01.12.2017 рік. Наступним переоглядом 08.11.2017 року МСЕК встановлено 30 % втрати професійної працездатності на період з 01.12.2017 року по 01.12.2018 рік. Наступним переоглядом 31.10.2018 року МСЕК встановлено вже 20 % втрати професійної працездатності на період з 01.12.2018 року по 01.12.2020 рік, тобто стан позивача, на думку представника відповідача покращується, та надалі може покращуватись. Позивач оцінив свої моральні страждання в розмірі, що становить 292110 гри., що жодним чином не аргументовано та не обґрунтовано, сума завищена та не відповідає тяжкості та характеру шкоди, про наявність якої стверджує Позивач. Вказана сума позовних вимог абсолютно не відповідає вимогам розумності та справедливості. У зв`язку з чим, представник відповідача заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] , будучи працівником ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», отримав тілесні ушкодження внаслідок нещасного випадку. Відповідно акту форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом» та форми Н-5 «Проведення розслідування нещасного випадку(аварії), що стався 15 липня 2016 року близько о 01 годині 30 хвилин на Публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг`намомент настання нещасного випадку потерпілий являвся працівником ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг". (а.с.10-15) Нещасний випадок на виробництві стався при виконанні [PERSON] своїх трудових обов`язків. Згідно відомостей внесених до акту форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом» та форми Н-5 «Проведення розслідування нещасного випадку(аварії), що стався 15 липня 2016 року близько о 01 годині 30 хвилин на Публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг» позивачем в результаті нещасного випадку отримано наступні травми:«Комбінована травма: Проникаюче скрізне поранення нижньої третини лівої гомілки стороннім тілом. Локальний термічний опік нижньої третини лівої гомілки ІІІ Б-ІV ступеня 1% поверхні тіла.». (а.с.16-24) За висновком комісії, відповідно до акту форми Н-5, нещасний випадок з позивачем визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Відповідно до п.7 акту форми Н-1, основною причиною настання нещасного випадку є конструктивні недоліки, недосконалість, недостатня надійність засобів виробництва. Пунктом 10 акту форми Н-1 до осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці, окрім позивача, віднесено працівника відповідача, [PERSON] , змінного майстра основної виробничої дільниці (дрібно сортовий стан 250-1) сортопрокатного цеху №1 прокатного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», який порушив вимоги п.п. 3.32.1, 3.32.2, 3.32.4 посадової інструкції змінного майстра основної виробничої дільниці (дрібносортові стани 250-1, 2, 3, дротовий стан 150-1) сортопрокатного цеху №1 ПІ 081.23299.092. Згідно виписки з історії хвороби № У-8972 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період часу з 15.07.2016 року по 11.10.2016 року з клінічним діагнозом ««комбінована травма: проникаюче скрізне поранення нижньої третини лівої гомілки стороннім тілом, локальний термічний опік нижньої третини лівої гомілки ІІІ Б-ІV ступеня 1% поверхні тіла». (а.с.25-26) Відповідно до виписки з історії хвороби П-2266 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 30.07.2018 р . по 11.07. 2018 р. у зв`язку з наслідками виробничої травми отриманої в 2016 році. (а.с.32) Відповідно до виписки з історії хвороби П-2751 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 21.09.2017 р . по 04.10. 2017 р. у зв`язку з наслідками виробничої травми отриманої в 2016 році. (а.с.29) Відповідно до виписки із акту огляду МСЕК серії 12ААА № 016059 від 02.11.2016 року, позивачу встановлено з 02.11.2016 року по 01.12.2017 року втрата професійної працездатності в ступені 70%, друга група інвалідності, первинно, причина втрати професійної працездатності трудове каліцтво, потреба в медикаментозному лікуванні, потреба в забезпеченні ВМП, відновному лікуванні в реабілітаційних закладах, стаціонарному лікуванні, палиці. Відповідно до виписки із акту огляду МСЕК серії 12ААА № 052354, позивачу повторно встановлено втрату професійної працездатності в ступені 30% та третю групу інвалідності з 01.12.20127 року по 01.12.2018 року, визначено причину втрати працездатності - трудове каліцтво, а також потребу потерпілого в забезпеченні медикаментозним лікуванням, ВМП, санітарно-курортним лікуванням, палицею. Відповідно до виписки із акту огляду МСЕК серії 12ААА № 052354, позивачу встановлено втрату професійної працездатності в ступені 20% з 01.12.2018 року по 01.12.2020 року,визначено причину втрати працездатності - трудове каліцтво, а також потребу потерпілого в забезпеченні медикаментозним лікуванням, ВМП. Згідно запису № 14 внесеного до трудової книжки позивача, останнього звільнено у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я (п.2 ст. 40 КЗпП). Статтею 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. З огляду на положення ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я (ч. 2 цієї норми). Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець-зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 153 КЗпП власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Згідно ст. 158 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов`язаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, вимог ергономіки, позитивного досвіду з охорони праці Статтею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як вбачається з аналізу норм ч. 2 ст.153, ст.173, ч.1 ст.237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Крім того, Конституційний Суд України в п. 4.1. свого Рішення від 27.01.2004 року по справі № 1-9/2004 зазначив, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз`яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ст.23ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Під час завдання позивачу тілесних ушкодженьостанній відчув сильний фізичний біль. Позивач змушений тривалий час проходити медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування. Тривалий процес лікування, позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. У зв`язку з вказаними травмами порушено та порушуються звичний ритм життя позивача, останній позбавлений можливості в повній мірі реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю та втомою. Вказані негативні явища мають місце в житті позивача починаючи з 15.07.2016 року, тобто більше 3х років. Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати позивачем професійної працездатності у зв`язку з нещасним випадок на виробництві, під час роботи на підприємстві позивачу спричинена моральна шкода, яка згідно ст.237-1 КЗпП України може бути відшкодована одноразово за рахунок відповідача. За таких обставин, вимоги позивача до ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Суд не бере до уваги доводи представника відповідача про те, що травмування позивача відбулося саме внаслідок його дій та щодо відсутності у зв`язку з цим правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди, оскільки нещасний випадок із позивачем стався саме під час виконання ним трудових обов`язків, а ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці та несе безпосередньо відповідальність за порушення зазначених вимог. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" повинен виплатити позивачеві моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої каліцтвом в результаті нещасного випадку на виробництві, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є таким, що виникає із трудових правовідносин. З урахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати позивачу відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці. Судом встановлено, що при виконанні трудових обов`язків здоров`ю позивачу була заподіяна шкода, він отримав ушкодження здоров`я, втратив працездатність, первинно, в ступені 70 % та другу групу інвалідності. Вказані негативні наслідки в житті позивача мають місце починаючи з 39 річного віку, тобто з квітня 2011року, та наявні до теперішнього часу. Позивач переносить щоденно моральні переживання, змушений приймати ліки та звертатися до лікарів. Процес лікування позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. В момент отримання травм та в період лікування, позивач відчував фізичні страждання та біль . Позивач, в наслідок отриманих тілесних ушкоджень, що супроводжується значною втратою працездатності в молодому віці, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, постійно відчуває психологічний дискомфорт, що постійно і негативно позначається на душевному та фізичному станах позивача. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманих тілесних ушкоджень внаслідок нещасного випадку, позивачеві порушено його звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв`язки. Позивач в зв`язку зі станом свого здоров`я переносить моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає компенсації. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення відповідачем ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" позивачу шкоди здоров`ю, провину відповідача в її спричиненні та причино - наслідковий зв`язок між виною підприємства - відповідача, а саме: не виконанням свого обов`язку по створенню з безпечних умов праці, та настанням у позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності первинно в розмірі 70%, довготривалості негативних змін в житті позивача, які виражаються в наявності в нього стійкої втрати працездатності ступені починаючи з 2016 року по день розгляду справи. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров`я, відсоток втрати професійної працездатності, позитивну динаміку під час лікування позивача,що виразилась в зменшенні відсотку втрати працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках, обставини травмування позивача. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди позивачу, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим задовольнити позов частково, стягнути на його користь 110 000 (сто десять тисяч) грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому судовий збір у розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial