Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

24 липня 2015 року третя особа [PERSON] заявила самостійні вимоги на предмет спору, просила встановити факт неукладеності правочину від 25.05.2000 року між [PERSON] і [PERSON], відновити становище, яке існувало до порушення, викликаних наявністю існування неукладеної угоди від 25.05.2000 року, визнати за нею право власності на спадкове майно - у розмірі 1/4 частини квартири за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати [PERSON] повернути квартиру з незаконного володіння. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] вказала, що з 19.03.1999 року її бабуся [PERSON] та [PERSON] преребували у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS], де він проживав разом із дружиною. 30.07.2012 року помер [PERSON], [PERSON] після його смерті спадщину прийняла, але не оформила. 14.03.2013 року померла бабуся позивача [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. 19 червня 2013 року позивач звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї бабусі, проте останній було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вищевказана квартира начебто була продана [PERSON] 25.05.2000 року на підставі договору купівлі-продажу, [PERSON] 26 серпня 2013 року [PERSON] прийшовши до вищевказаної квартири виявила, що невідомими їй особами там встановлені нові металеві двері, зі слів сусідів їй стало відомо, що дані двері встановили приблизно в кінці липня 2013 року. Згодом стало відомо, що дані двері встановив новий власник [PERSON]. В подальшому [PERSON] згідно договору-купівлі продажу продав вищевказану квартиру [PERSON]. З приводу укладання вищевказаних договорів Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області відкрито кримінальне провадження за ознаками скоєння злочину передбаченого ч.2 ст.190 КК України. Позивач вказує, що [PERSON] не підписував договір купівлі-продажу квартири від 25.05.2000 року, що підтверджується висновком науково-дослідного експертно-криміналістичного центра №976/977 від 17.06.2014р., яким встановлено, що підпис у графі продавець в оригіналі договору купівлі-продажу квартири, виконаний не [PERSON], а іншою особою. Таким чином, позивач вказує, що 1/4 частина спадкової квартири вибула із її володіння незаконно та не з її волі, на підставі неукладеного договору. Крім того, [PERSON], на підставі неукладеної угоди, не маючи права відчужувати квартиру, 30.07.2013р. уклав договір купівлі-продажу вказаної квартири із [PERSON], який є похідним та також недійсним. Виходячи з вищевикладеного позивач просила суд позов задовольнити. Ухвалою суду від 30 березня 2017 року позовну заяву в частині вимог про встановлення факту неукладеності правочину від 25.05.2000 року між [PERSON] і [PERSON] - залишено без розгляду за заявою позивача. У судове засідання позивач не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила суд позовні вимоги в частині визнання за нею право власності на спадкове майно та зобов'язання повернути квартиру з незаконного володіння задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявились, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, за місцем реєстрації, про причини неявки суд не повідомили. Треті особи в судове засідання не зявились, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, за місцем реєстрації, про причини неявки суд не повідомили. Суд, перевіривши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 14.05.1993 року /т.1 а.с.14/. У вказаній квартирі [PERSON] проживав разом із своєю дружиною [PERSON], факт перебування останніх у шлюбі підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу /т.1 а.с.17/. 30 липня 2012 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть /т.1 а.с. 18/. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON], оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, але належним чином її не оформила. Сестра [PERSON], [PERSON] спадщину не прийняла. 14 березня 2013 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть /т.1 а.с. 16/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вказану квартиру. Спадкоємцями після її смерті є син [PERSON] (1/2 частка у спадковому майні) та його племінники - [PERSON] та [PERSON] (по 1/4 частці у спадковому майні за кожним). [PERSON], [PERSON], [PERSON] нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON], оскільки за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником вищевказаної особи є не [PERSON], а інша особа. Із договору купівлі-продажу квартири від 25.05.2000 року випливає, що цього дня на товарній біржі "Нерухомість-центр" за №42 між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири №24 по вул.Декабристів у м.Миколаєві. Вказаний договір 25.05.2000р. було зареєстровано у Миколаївському МБТІ у реєстровій книзі №91 під № 14961, а 30.07.2013р. - у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно /т.1 а.с. 22/. Згідно висновку судово-почеркознавчої та технічно-криміналістичної експертизи від 17.06.2014 року №976/977 підпис у графі "Продавець" в оригіналі договору купівлі-продажу нерухомого майна - квартири №24 по вул.Декабристів у м.Миколаєві, що був укладений 25.05.2000р. між [PERSON] та [PERSON], посвідчений ТБ "Нерухомість-центр" за №42, виконаний не [PERSON], а іншою особою. 30 липня 2013 року [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого у реєстрі за №1547, продав вказану квартиру [PERSON], що було посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] Таким чином, крім порушення встановленого порядку вчинення громадянами дій, спрямованих на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав, а саме права власності на квартиру [ADDRESS], мало місце укладення угоди між [PERSON] і невідомою особою (замість [PERSON]В.) та укладення цієї угоди було спрямоване на використання всупереч закону приватної власності [PERSON], з корисливою метою, тобто вказана угода укладена з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, порушує основні принципи існуючого суспільного ладу (ст. 49 ЦК УРСР). Вказані обставини встановлені рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 27 жовтня 2015 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності на частину квартири, витребування частини квартири із чужого незаконного володіння, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, треті особи [PERSON], [PERSON], приватний нотаріус Миколаївського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], товарна біржа "Нерухомість-центр", яке набрало законної сили /т.1 а.с. 261-271/. Вказаним рішенням, зокрема, визнано договір купівлі-продажу нерухомого майна - [ADDRESS], укладений 25.05.2000 року та посвідчений за №42 на БТ "Нерухомість-центр", недійсним, встановлено, що [PERSON] є добросовісним набувачем вказаної квартири. Зазначені обставини відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, доведенню не підлягають. Так як [PERSON], на підставі недійсної біржової угоди купівлі-продажу спірної квартири, не маючи права на її відчуження, 30.07.2013р. уклав договір купівлі-продажу вказаної квартири із [PERSON], позивач має право витребувати її від добросовісного набувача, відповідно до ст. 388 ЦК України. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, за [PERSON] слід визнати право власності на 1/4 частину вказаної квартири, в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON], яка померла 14.03.2013 року. Відповідно до ст.388 ЦК України 2004р., слід витребування із чужого незаконного володіння [PERSON] 1/4 частини квартири [ADDRESS], передавши її у володіння [PERSON] Доводи [PERSON] про те, що [PERSON] не є добросовісним набувачем, належними та допустимими доказами не підтверджуються, та спростовуються рішенням суду від 27.10.2015 року. Судові витрати, понесені позивачем відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, підлягають відшкодуванню на користь позивача з відповідачів.

Outcome: approved