Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

В жовтні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона працювала з 01.05.1987 по 31.10.1994 машиністом конвеєра на шахті « Першотравнева-2» Першотравневого управління в/о «Кривбасруда», з 25.01.1996 по 12.01.1998 підземним гірничим робітником, підземним машиністом підйому на шахті «Першотравнева», з 19.01.1998 по 20 липня 2015 підземним машиністом підіймальної машини та дільниці ГКР №5 шахти «Гвардійська» виробничого обєднання «Кривбасруда» тресту «Кривбасшахтобуд», ШБУ ПАТ «Кривбасзалізрудком», на даний час публічне акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат" ( далі по тексту ПАТ «КЗРК»). 02 квітня 2015 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини, їй було встановлене професійне захворювання Хронічне обструктивне захворювання легень першої - другої ст. (пиловий бронхіт першої другої ст., емфізема легень першої - другої ст. ) група «В» Легенева недостатність першого - другого ст.; Радикулопатія папереково - крижова зліва з помірно вираженими статико - динамічними порушеннями. По факту професійного захворювання було проведене розслідування, про що був складений акт розслідування професійного захворювання від 27 травня 2015 року. За висновком МСЕК від 07 липня 2015 року їй була встановлена 50 % втрати професійної працездатності строком до 01 липня 2016. Відповідно до висновку МСЕК від 02 червня 2016 року їй повторно встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 50% з 01 липня 2016 року по 01 липня 2018 року, та її визнали інвалідом третьої групи. Причиною професійного захворювання є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Оскільки професійне захворювання виникло у неї в наслідок порушення керівництвом підприємства, де вона працювала, норм з безпеки праці під час виконання трудових обов'язків, вважає, що їй заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці. В зв'язку з професійним захворюванням змінилися її образ і якість життя, що завдає моральних страждань. Вона постійно відчуває біль у грудях, задишку при незначному фізичному навантаженні, кашель, важкість у грудній клітці, слабість, швидку втому,запаморочення, головний біль, болючість та обмеження рухів у попереково крижовому відділі хребта, яка посилюється при поворотах та нахилах тулубу. Через професійне захворювання виникають проблеми при користуванні громадським транспортом, оскільки в замкнутому просторі у неї виникають приступи задухи та кашлю. Люди звертають на мене увагу, стороняться, вважаючи, що я хворію на грип, що викликає у неї почуття ніяковості, душевні страждання. Крім того, через постійний сильний біль в хребті, вона не може довгий час стояти в переповненому громадському транспорті, тому змушена виходити на зупинці, не доїжджаючи до місця призначення, щоб відпочити та посидіти на лавці. Через встановлення в неї стійкої втрати професійної працездатності вона відчуває невпевненість у своєму майбутньому, у своїх життєвих перспективах. Від вищевикладеного у нього кардинально змінився рівень життя, так як він втратив значний відсоток своєї професійної працездатності, відчуває, що вже не зможе бути повноцінною людиною, стала інвалідом третьої групи. В зв'язку з хворобою вона змушена багато часу проводити у лікарнях, де незадовільні умови для життя, побутові незручності. Під час лікування він змушений переносити біль, приймати велику кількість ліків. Це також примушує його докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Просить стягнути з відповідача суму моральної шкоди в розмірі 290\~000,00 гривень, якими вона хоча б частково компенсує свої страждання. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON], підтримали заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, вказані в позовній заяві, та просив їх задовольнити. Зазначили, що у звязку з професійним ушкодженням здоров'я позивач зазнає фізичного болю та моральних страждань. Просить стягнути з ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" у рахунок відшкодування моральної шкоди 290\~000,00 гривень. Представник відповідача - публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» [PERSON] позов не визнала. Просила у його задоволенні відмовити у повному обсязі. Звернула увагу, що позивач свідомо обрала даний фах та роботу на підприємстві відповідача, знала та повинна була знати про небезпечні та шкідливі фактори та умови праці, за це вона мала певні пільги. Вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано доказів, які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань. Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці позивача - Д.кова Т.В. пропрацювала з 01.05.1987 по 31.10.1994 машиністом конвеєра на шахті « Першотравнева-2» Першотравневого управління в/о «Кривбасруда», з 25.01.1996 по 12.01.1998 підземним гірничим робітником, підземним машиністом підйому на шахті «Першотравнева», з 19.01.1998 по 20 липня 2015 підземним машиністом підіймальної машини та дільниці ГКР №5 шахти «Гвардійська» виробничого обєднання «Кривбасруда» тресту «Кривбасшахтобуд», ШБУ ПАТ «Кривбасзалізрудком», на даний час публічне акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат". За висновком Лікарсько експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 02.04.2015 протокол №507, [PERSON] встановлені професійні захворювання: 1.Хронічне обструктивне захворювання легень першої - другої ст. (пиловий бронхіт першої другої ст., емфізема легень першої - другої ст. ) група «В» Легенева недостатність першого - другого ст.ст. J44; Радикулопатія папереково - крижова L4, L5,S1 зліва з помірно вираженими статико - динамічними порушеннями.М.54.1 По факту професійного захворювання було проведене розслідування, про що був складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27 травня 2015 року. Причиною професійного захворювання є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу: Умови праці машиніста підіймальної машини з повним робочим днем в підземних умовах, за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, відноситься до 3 класу 2 ступеня шкідливості, за важкістю праці до 3 класу 2 ступеня шкідливості ( дослідження проводились на підприємстві для атестації робочих місць за умовами праці в 2010 році). Аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/мЗ : з вмістом кристалічного кремнію діоксину (SiO2 ), пилу від 10% до 70%- 4,4 мг/м3 при гранично допустимій до 2,0 мг/м3. Важкість праці: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну, кг: підіймання та переміщення (разове) вантажів постійно протягом робочої зміни 15 при гранично допустимій до 7. Робоча поза, знаходження у нахиленому положенні до 30°/понад 30°, % зміни: 50,8/ при гранично допустимій до 25/0. Професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи підземним машиністом підіймальної машини на дільниці ГКР №5 проходки шахти « Гвардійська» з повним робочим днем у підземних умовах, виконувала роботи з керування підіймальними машинами під час спускання і підіймання людей, вантажів, матеріалів та іншого обладнання по вертикальних стовбурах, стежила за технічним станом підіймальної машини, перевіряла стан сигналізації, захисник, пускових і контрольно вимірювальних приладів, гальмівної системи барабанів, канатів і стежила за ними, подавала і приймала сигнали, усувала дрібні неполадки підіймальної машини. При цьому внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції та режимів експлуатації гірничого обладнання, підпадала під вплив підвищених параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору перешкоджаючого їх застосування, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичними перенавантаженнями. За висновком МСЕК серія 12ААА № 014538 від 07 липня 2015 року їй первинно була встановлено 50 % втрати професійної працездатності 20% - по ХОЗЛ, 30% - радиколопатія з наступним переоглядом в липні 2016 року Висновком МСЕК серія 12ААА № 016868 підтверджена 50% втрати професійної працездатності 30% - радиколопатія, , 20% - ХОЗЛ, з 01.07.2016 по 01.07.2018 та встановлена 3 група інвалідності. Згідно рекомендацій МСЕК вона потребує медикаментозного і санаторно-курортного лікування, ВМП . Їй протипоказана важка праця, вимушена поза, довга хода, переохолодження, в умовах виробничого пилу. Відповідно виписок із медичної картки [PERSON], в звязку з погіршенням стану здоровя, знаходилась на лікуванні в міських лікарнях. Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати позивачем професійної працездатності у зв'язку з отриманням травми на підприємстві відповідача, їй спричинена моральна шкода, яка згідно ст.\~237-1\~КЗпП України\~може бути відшкодована одноразово за рахунок відповідача. За таких обставин, вимоги позивача до ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці. Крім того, Акт розслідування нещасного випадку не оскаржено підприємством-Відповідача у встановленому законодавством порядку. Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» - повинен виплатити позивачу моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Статтею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Що стосується доводів представників ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням його здоров'я, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки уже самим фактом ушкодження здоров'я в результаті трудової діяльності на підприємстві відповідача йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України «Про охорону праці» обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до\~ст.237-1 КЗпП України\~ за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно частин 1, 3 ст. 13 Закону України Про охорону праці , роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої ушкодженням здоров'я, повинен вирішуватися на підставі норм\~КЗпП України\~при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди, яку повинен відшкодувати позивачу відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці, що призвело до ушкодження здоров'я позивачу на виробництві, та моральних страждань потерпілому. У судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивачу [PERSON] була заподіяна шкода, вона отримала професійне захворювання, втратила працездатність в розмірі 50% . Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання, змушена приймати ліки та постійно звертатися і перебувати під наглядом лікарів. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками ушкодження здоров'я, позивачу порушено його звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. На теперішній час Позивач зазнає фізичного болю, не має змоги виконувати звичайну для неї роботу, в результаті прикладає значні додаткові зусилля для організації свого життя. Позивач в зв'язку зі станом свого здоров'я переносить моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення відповідачем ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» позивачу шкоди здоровю, провину відповідача в його спричиненні та причинно - наслідковий звязок між винними діями підприємства - відповідача та настанням у Позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності на 50%, а звідси і моральні переживання. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан її здоров'я, втрату професійної працездатності безстроково, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на користь [PERSON] 35 000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які вона щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн.

Outcome: partial