Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

В листопаді 2014 року Миргородський міжрайонний прокурор звернувся в суд з цим позовом в інтересах позивачки [PERSON], посилаючись на порушення її майнових прав / а.с. 1 - 4 /. Ухвалою суду від 17 лютого 2015 року за клопотанням позивачки до участі в справі в якості співвідповідача залучено Другу миргородську державну нотаріальну контору, нотаріусом якої окремим відповідачам видавалися свідоцтва про право на спадщину за заповітом / а.с. 101 /. Користуючись своїми процесуальними правами, в березні 2015 року прокурор подав уточнену позовну заяву, в якій серед іншого просив визнати поважними причини пропущення позовної давності за цим позовом та поновити йому строк звернення до суду з таким позовом / а.с. 134 - 136 /. Під час розгляду справи по суті прокурор та позивачка [PERSON] уточнений позов підтримали, просили задовольнити його, пояснивши, що в червні 1992 року на підставі договору купівлі - продажу, укладеного між виконавчим комітетом Миргородської міської ради та позивачкою, остання набула право власності на ? частину житлового будинку по [ADDRESS]. За цим договором позивачкою серед іншого набуто і право власності на цілий погріб „В". Іншу частину цього будинку придбала спадкодавець [PERSON], яка заповідала цю нерухомість в рівних частках відповідачам [PERSON] та [PERSON]. В липні 2004 року державним нотаріусом Другої миргородської державної нотаріальної контори згаданим відповідачам видано оспорювані Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, за змістом яких до складу спадщини було включено і погріб „В", який не перебував у власності заповідача - спадкодавця. В подальшому, в березні 2010 року, відповідачка [PERSON] подарувала відповідачу [PERSON] успадковану нею частину житлового будинку разом з погребом „В". В такий спосіб порушено право власності позивачки на частину належного їй нерухомого майна, в той час, коли від такого майна вона не відмовлялася. З пояснень сторони позивача вбачається, що про порушення свого права [PERSON] дізналася 15 вересня 2011 року, одержавши від нотаріуса відповідного листа. Через юридичну необізнаність та відсутність можливості оплатити юридичну допомогу, 02 вересня 2014 року позивачка, як особа пенсійного віку, звернулася до прокурора з відповідною заявою, в якій просила здійснити її представництво в суді, що і було зроблено після проведення відповідної перевірки. З огляду на це, на думку сторони позивача, існують підстави для визнання судом поважними причини пропущення позовної давності. Відповідач [PERSON], її представник - адвокат Кириченко А.О., що дії на підставі відповідних повноважень, визначених угодою / а.с. 54, 55 /, а також відповідач [PERSON] уточнений позов прокурора не визнали, просили відмовити у його задоволенні. З пояснень цих учасників процесу слідує, що відповідачі правомірно успадкували після [PERSON] частину жилого будинку, що знаходиться по [ADDRESS] разом з погребом „В", а в подальшому свою частку в цьому будинку відповідачка [PERSON] подарувала відповідачу [PERSON]. З тих підстав, що про порушення свого права [PERSON] дізналася ще у вересні 2011 року сторона позивача пропустила строк позовної давності для звернення в суд з цим позовом, що є підставою для відмови у його задоволенні. Відповідачка [PERSON], останнє відоме місце проживання якої знаходилося [ADDRESS], будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи через оголошення в пресі / а.с. 89, 178, 179 /, в судове засідання не з'явилася, свого ставлення до заявленого позову не висловила. Представник відповідача та третьої особи від Другої Миргородської державної нотаріальної контори в судове засідання не прибув. Від цього учасника процесу до суду подано листи про розгляд справи у відсутність його представника / а.с. 85, 113, 129, 158, 177 /. Заслухавши пояснення сторін і їх представників, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. 29 листопада 1991 року [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу купила квартиру [ADDRESS], до складу якої входив і погріб „а". Відомостей про набуття покупцем за цим договором погреба „В" зазначений договір не містить / а.с. 12 - 13, 17 /. Таке право власності [PERSON] було зареєстроване в органах технічної інвентаризації 04 грудня 1991 року. На підставі договору купівлі - продажу від 18 червня 1992 року позивачка [PERSON] купила квартиру № 2, що становило ? частину жилого будинку по [ADDRESS]. У згаданому договорі зазначено, що до складу придбаної частини входить погріб „В". Реєстрацію права власності на придбану позивачкою нерухомість здійснено 09 липня 1992 року / а.с. 14 - 15, 17 /. Після смерті [PERSON] в грудні 2003 року, відкрилася спадщина. Виходячи зі змісту правовстановлюючого документу, а саме договору купівлі - продажу нерухомого майна від 29 листопада 1991 року, на час відкриття такої спадщини до її складу погріб „В" не входив, оскільки спадкодавець у визначеному законом порядку не набула права власності на цей об'єкт нерухомості за відповідним правочином / а.с. 12 - 13 /. З цих підстав відповідачі [PERSON] та [PERSON] не мали права спадкувати після [PERSON] за її заповітом погріб „В". Відповідно до 69 Закону України „Про нотаріат" нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Пунктом 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (в редакції на час вчинення відповідної нотаріальної дії) визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації в БТІ, нотаріус вимагає крім правовстановлюючих документів витяг з Реєстру прав власності. Між тим, 02 липня 2004 року державним нотаріусом Другої миргородської державної нотаріальної контори відповідачам [PERSON] і [PERSON], кожній, видано Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в яких до складу спадкового майна помилково включено окрім погреба під будинком „а", ще й погріб „В, який являвся власністю позивачки [PERSON] / а.с. 18, 19 /. Факт допущеної помилки при здійсненні нотаріальної дії підтверджується листами органів юстиції, адресованими позивачці / а.с. 9, 10, 11, 161/. За переконанням суду, така помилка нотаріуса не може змінювати правового статусу майна позивачки [PERSON] та порушувати її право власності на конкретне майно, а тому її право власності в усякому разі підлягає захисту відповідно до положень ст. 321 ЦК України. Не мали права набувати таке майно в наслідок допущеної помилки і відповідачі [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, відповідно до ст. 1301 ЦК України відповідачі [PERSON] та [PERSON] не мали права на спадкування чужого майна, яке не входило до складу спадщини [PERSON], а відтак одержані ними свідоцтва про право на спадщину за заповітом мають бути визнані частково недійсними. Через це, відповідачка [PERSON] не мала права дарувати відповідачу [PERSON] те майно, право власності на яке нею не було набуте в законний спосіб, в даному випадку погріб „В" / а.с. 21 /. З цих підстав договір дарування частини жилого будинку від 05 березня 2010 року суперечить вимогам ЦК України, моральним засадам суспільства, а відтак на основі положень ст. 203 ч. 1, ст. 215 ЦК України має бути визнаний частково недійсним. Згідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 27 ч. 2 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. В супереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України та у строки, імперативно встановлені ч. 2 ст. 27 ЦПК України, стороною відповідачів суду не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували входження до складу спадщини [PERSON] спірного погреба „В", законність його спадкування відповідачами [PERSON] та [PERSON] і, як наслідок законність прийняття його в дар [PERSON]. Надані копії документів / а.с. 47, 48, 49, 50, 51, 52, 53 / ні самі по собі, ні в їх сукупності цих обставин не підтверджують. З огляду на викладене заперечення сторони відповідачів проти позову прокурора судом не приймається до уваги, а порушене право позивачки [PERSON] підлягає поновленню. Оскільки позивачка [PERSON] є людиною пенсійного віку / а.с. 6, 8 /, через власну юридичну необізнаність та в межах строку позовної давності звернулася до прокурора з відповідною заявою, в якій просила здійснити її представництво в суді, що і було зроблено після проведення відповідної перевірки, а термін подачі позову прокурором з пропуском відповідного строку не є значним, за переконанням суду існують підстави для визнання судом поважними причини пропущення позовної давності відповідно до приписів ст. 267 ч. 5 ЦК України. При поданні даного позову в суд прокурор був звільнений від сплати судового збору за Законом України „Про судовий збір". З цих підстав відповідно до ст. 88 ч. 3 ЦПК України такий судовий збір має бути стягнутий з відповідачів до спеціального фонду державного бюджету з урахуванням вартості спірного нерухомого майна на час вирішення спору / а.с. 23 /. Судові витрати по оплаті позивачкою оголошення в пресі про виклик відповідача підлягають до стягнення з відповідачів на користь позивачки у дольовому виразі. Приймаючи до уваги викладене та,

Outcome: approved