Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

у жовтні 2015 року [PERSON] та [PERSON] звернулися у суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обгрунтування своїх вимог позивачі посилалися на те, що вонаи є співвласникаи житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 24.12.2008 р. Другою київською державною нотаріальною конторою. У вказаному житловому будинку з 10 листопада 2013 року також зареєстрована відповідач [PERSON], яка за вищевказаною адресою не проживає. Вона ствоила сім"ю, проживає разом з чоловіком за адресою: [ADDRESS]. Оскільки відповідач не проживає у належному позивачам житловому будинку за адресою: [ADDRESS], не несе будь-яких витрат по його утриманню в належному санітарно-технічному стані, [PERSON] та [PERSON] просять визнати її такою, що втратила право користування вказаним житовим приміщенням. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.03.2016 р. зазначена позовна заява залишена без розгляду в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав, зазначивши, що він є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS], на підставі договору дарування частки житлового будинку, посвідченого 19 лютого 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 24.12.2008 р. Другою київською державною нотаріальною конторою. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Житловий будинок № [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі договору дарування частки житлового будинку, посвідченого 19 лютого 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 24.12.2008 р. Другою київською державною нотаріальною конторою. (а.с. 47-53) Згідно довідки № 1222, виданої 09.10.2015 р. ТОВ "Житловик - плюс", у вказаному житловому будинку зареєстровані позивач [PERSON], його мати [PERSON] та з 10 вересня 2013 року відповідач [PERSON] (онука [PERSON]) (а.с. 19) З матеріалів справи вбачається, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року, відмовлено в задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відмовляючи у задоволенні позову, суд прийшов до висновку, що до правовідносин, що склалися між сторонами у справі, не підлягають застосуванню норми, на які посилалися позивачі, а зазначені ними обставини не підтвердженіналежними та допустимими доказами, а відтак не можуть бути підставою для задоволення заявлених позовних вимог із застосуванням судом, при вирішенні заявленого необхідної норми матеріального права. (а.с. 7-13) Звертаючись у суд з даним позовом у жовтні 2015 року, позивач посилається на ч. 2 ст. 405 ЦК України, відповідно до якої член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житловим у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підтвердження своїх доводів щодо відсутності відповідача у спірному житловому будинку більше одного року, позивач посилається на письмові докази. В матеріалах справи містяться акта від 12 січня 2015 року, 01 жовтня 2015 року та 20 листопада 2015 року, складені ТОВ "Житловик- плюс", з якого вбачається, що [PERSON] не проживає у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 6, 34, 35) У вимозі-попередженні від 05.09.2014 р., яку відповідач отримала, [PERSON] вказує про те, що відповідач з вересня 2011 року не проживає у вказаному житловому будинку та, залишаючись зареєстрованою, порушує його права та охоронювані законом інтереси, як власника житлового будинку. (а.с. 14, 16) Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 серпня 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06 грудня 2011 року, відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], треті особи - [PERSON] та [PERSON], про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд вазав про відсутність достовірних доказів щодо намірів [PERSON] виселити [PERSON] з будинку та створення ним реальних перешкод у користуванні жилим приміщенням, а також наявності конфлікту між сторонами у справі. Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає у спірній квартирі більше одного року без поважних причин, а тому вимога про визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом, ґрунтується на законі та підтверджується матеріали справи. Будь-яких доказів на спростування доводів позивача суду стороною відповідача не надано та у судовому засіданні не заявлялось клопотань про їх наявність чи витребування. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає 487 гривень 20 копійок судового збору.

Outcome: approved