Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

11.08.2020 позивач [PERSON] подала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , третї особи: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Завадівської сільської ради Турківського району Львівської області та Служба у справах дітей Турківської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.01.2016 одружилася з відповідачем. [INFO] в них народився син [PERSON] 02.05.2018 вони розлучилися. З того часу відповідач не бере ніякої участі у вихованні, розвитку та утриманні малолітнього сина. Син проживає з нею у с.Завадівка Турківського району Львівської області. Вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення батьківських прав. За результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 11.08.2020, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 25.08.2020 відкрито провадження по даній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 23.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на ті самі докази та обставини, які зазначені в позовній заяві. Додатково пояснила, що дитина зовсім не знає батька, який не навідується до сина, не дбає про нього і навіть ним не цікавиться. Востаннє був влітку 2020, однак прийшов у нетверезому стані. Зазначила, що не перешкоджала відповідача бачитись з сином, однак він сам не виявляє ніякого інтересу до дитини. Відповідач також не надає матеріального утримання, аліментів не сплачував, виникла заборгованість і вона забрала з виконання виконавчий лист. Просила позов задовольнити. Щодо ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, в судове засідання не з`явився повторно, причин неявки не повідомив, відзиву не подав, про що свідчать матеріали справи, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які повернулися до суду з врученням відповідачу під розписку на підготовче засідання та повторно без вручення відповідачу у судове засідання з відміткою працівника поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою", що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та довідкою Укрпошти, форма 20. Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відтак, враховуючи те, що суду іншої адреси відповідача не надано, судом дотримано вимог щодо належного повідомлення відповідача про день, час та місце розгляду справи. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Завадівської сільської ради Турківського району Львівської області в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи Служби у справах дітей Турківської районної державної адміністрації Сливар Н.Ф. в судовому засіданні зазначила, що підтримує висновок Служби щодо доцільності позбавленн відповідача батьківських прав. Пояснила, що відповідач не прибував на виклики до Служби у справах дітей, в телефонній розмові повідомив, що нехай його позбавляють батьківських прав. Вказала також, що відповідач не щвертався з заявами, що йому позивач створює перешкоди в спілкуванні з сином. Просила позов задовольнити. Ухвалою суду від 20.01.2021 без виходу до нарадчої кімнати постановлено проводити заочний розгляд даної цивільної справи за згодою позивача. Заслухавши позивача, представника третьої особи Служби у справах дітей Турківської районної державної адміністрації, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Суд встановив, що сторони в справі є батьками малолітнього [PERSON] , , який народився [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис від 21.09.2016 № 26, видане Виконавчим комітетом Завадівської сільської ради Турківського району Львівської області. Згідно з рішенням Турківського районного суду Львівської області від 02.05.2018 шлюб між сторонами був розірваний. З розрахунку заборгованості по аліментах, наданого Турківським районним відділом Державної виконавчої служби ВП №42569182, вбачається, що у [PERSON] станом на 02.11.2018 року існує заборгованість по сплаті аліментів, яка становить 16066,66 грн. Як видно з довідки, виданої Завадівською сільською радою Турківського району Львівської області від 27.07.2020 №815, позивач [PERSON] дійсно зареєстрована та проживає в [ADDRESS] разом із сином [PERSON] , [INFO] , батьками та братом. У відповідності до висновку Турківської районної державної адміністрації Львівської області від 20.10.2020 № 386-02.32, Турківська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, врахувавши всі обставини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , жителя м.Турка Львівської області щодо його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Відтак, суд встановив, що між сторонами виник спір щодо батьківських обов`язків по вихованню дитини, який регулюється Главою 13 Сімейного кодексу України. Так, відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з усталеною судовою практикою Верховного Суду позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Водночас Європейський суд з прав людини в контексті статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, серед іншого зазначив, що головним критерієм при вирішенні таких справ є інтереси дитини, розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, і відповідне рішення має підкріплюватись достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини (пункт 49 рішення від 18 грудня 2008 року в справі «Савіни проти України»). Також практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши докази, суд встановив, що відповідач тривалий час, а саме більше двох років, не відвідує дитину, не займається вихованням сина, не піклується про його потреби, не цікавиться його життям, здоров`ям та розвитком. Відповідач також не бере участі в утриманні дитини, з метою забезпечення дитині належних умов життя та розвитку, що стверджується наявною в нього заборгованістю зі сплати аліментів. Суд враховує також і те, що позивач з дитиною, хоча і проживає окремо, однак живе в Турківському районі Львівської області, що і відповідач, однак відповідачем не надано, а судом не здобуто доказів того, що є перепони для нього виконувати свої батьківські обов`язки, що позивач створює йому перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини. Натомість суд встановив, що відповідач повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, така його поведінка свідчить про небажання змінити ставлення до виховання дитини, проявляти батьківське піклування та турботу про неї. Відтак, суд дійшов висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та його небажання виховувати дитину, що полягає в тому, що він не приймає участі у вихованні сина, не турбується про його фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідних умов для життя. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, без поважних причин залишивши сина без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно малолітньої дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, та його негативний вплив на подальший його розвиток, що свідчить про необхідність застосування судом такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. За таких обставин позов підлягає до задоволення. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840,80 грн за подання позовної заяви.

Outcome: approved