Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до СК «Українська транспортна страхова компанія», [PERSON], третя особа - [PERSON], про стягення матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, й страхового відшкодування із застосування штрафних санкцій за невиконання зобов»язання. Мотивуючи свої вимоги тим, що 22 жовтня 2014 року о 19 год. 50 хв. на перехресті вул. Дніпровська набережнп та вул. Княжий Затон сталася ДТП, під час якої [PERSON], керуючи автомобілем «Газ», державний номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON], не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Сузукі», державний номерний знак [NUMBER]. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 05 грудня 2014 року [PERSON]визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України з накладенням адміністративного стягнення - штрафу. На час ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Газ», державний номерний знак [NUMBER], [PERSON], яким керував [PERSON] була застрахована в СК «Українська транспортна страхова компанія»згідно полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС № 9764827, проте остання не відшкодувала йому завдані відповідачем збитки. З метою визначення розміру збитку, завданого пошкодженому транспортному засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ним замовлено проведення автотоварознавчого дослідження. Так, згідно Звіту № 5030 від 20 квітня 2016 року про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, зробленого суб»єктом оціночної діяльності, вартість збитку завданого автомобілю «Сузукі», державний номерний знак [NUMBER], визначено з урахуванням ст. 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та становить 23 618 грн. 70 коп., а вартість ремонту згідно калькуляції проведених ремонтних робіт ТОВ «Топ Гір Сервіс» від 08 серпня 2016 року без урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 56 450 грн. 00 коп., яку просить стягнути з відповідачів у такому співвідношенні: 22 618 грн. 70 коп. - із СК «Українська транспортна страхова компанія», як страховика винуватця ДТП (за вирахуванням суми франшизи 1 000 грн. 00 коп. (23 618 грн. 70 коп. - 1 000 грн. 00 коп. = 22 618 грн. 70 коп.), а також 600 грн. 00 коп. - витрат за проведення авто-товарознавчого дослідження, а різницю різницю між вартістю ремонту згідно калькуляції проведених ремонтних робіт ТОВ «Топ Гір Сервіс» від 08 серпня 2016 року без урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 56 450 грн. 00 коп., яка складає 33 831 грн. 30 коп. (56 450 грн. 00 коп. - 22 618 грн. 70 коп. = 33 831 грн. 30 коп.). - із [PERSON], як винуватця ДТП.Окрім того, вважає, що внаслідок неналежного виконання договору страхування й чинного законодавства, СК «Українська транспортна страхова компанія» має сплатити йому: 13 418 грн. 10 коп. - пені, 5 871 грн. 07 коп. - інфляційну складову та 828 грн. 00 коп. - 3% річних, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], діючий на підставі довіреності від 26 квітня 2016 року (а.с.34), позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання повторно не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлені згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с. 30, 33). Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Третя особа в судове засідання повторно не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлені згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.31). За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 22 жовтня 2014 року о 19 год. 50 хв. на перехресті вул. Дніпровська набережнп та вул. Княжий Затон сталася ДТП, під час якої [PERSON], керуючи автомобілем «Газ», державний номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON], не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Сузукі», державний номерний знак [NUMBER] (а.с.7, 8, 9, 10, 11) Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 05 грудня 2014 року [PERSON]визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України з накладенням адміністративного стягнення - штрафу (а.с.10). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. На час ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Газ», державний номерний знак [NUMBER], [PERSON], яким керував [PERSON] була застрахована в СК «Українська транспортна страхова компанія»згідно полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС № 9764827, проте остання не відшкодувала йому завдані відповідачем збитки (а.с.11). З метою визначення розміру збитку, завданого пошкодженому транспортному засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ним замовлено проведення автотоварознавчого дослідження. Так, згідно Звіту № 5030 від 20 квітня 2016 року про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, зробленого суб»єктом оціночної діяльності, вартість збитку завданого автомобілю «Сузукі», державний номерний знак [NUMBER], визначено з урахуванням ст. 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та становить 23 618 грн. 70 коп. (а.с.15-17, 20), а вартість ремонту згідно калькуляції проведених ремонтних робіт ТОВ «Топ Гір Сервіс» від 08 серпня 2016 року без урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 56 450 грн. 00 коп. (а.с.21). Згідно ст.37 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених документів. Позивач, як постраждалий, надав страховику винної в ДТП особи всі необхідні документи, які підтверджують факт настання страхового випадку, проте відповідачем не прийнято рішення про виплату страхового відшкодування без обґрунтованих підстав. Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Оскільки СК «Українська транспортна страхова компанія» не відшкодовано позивачу вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу згідно ліміту відповідальності (за вирахуванням суми франшизи), вказана сума має бути стягнута з вказаної страхової компанії. Таким чином, з СК «Українська транспортна страхова компанія» підлягає стягненню на користь позивача 22 618 грн. 70 коп. - вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу згідно ліміту відповідальності за вирахуванням суми франшизи, яка дорівнює 1 000 грн. 00 коп. (23 618 грн. 70 коп. - 1 000 грн. 00 коп. = 22 618 грн. 70 коп.). Страховa франш?иза - частина збитку, яка підлягає самостійному відшкодуванню (покриттю) страхувальником за свій рахунок при виникненні страхового випадку. Відповідно, сума франшизи - 1 000 грн. 00 коп. підлягає стягненню з винуватця дорожньо-транспортної пригоди. Вирішуючи питання про відшкодування матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, судом взято за основу вказаний Звіт товарознавчого дослідчення з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, на тій підставі, що він відповідає вимогам законодавства, що регулює професійну оціночну діяльність в Україні, а саме: Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», «Загальним засадам оцінки майна і майнових прав», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, Методиці товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затверджений Мін»юстом, Фондом держмайна, реєстраційний № 1070/8395 від 24.11.2003 року (зі змінами) тощо; має всі необхідні розрахунки визначення вартості матеріального збитку та виконаний з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, відповідно повинен бути покладений в основу рішення про задоволення позовних вимог в цій частині. Статтею 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Проте частиною 3 зазначеної статті визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За таких правових підстав, суд застосовує спеціальну норму, регулюючу дані правовідносини - статтю 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за наслідками вимог частини 3 статті 22 ЦК України. Вимоги позивача щодо застосування штрафних санкцій за невиконання зобов»язання (пеня, три відсотки річних, інфляційна складова)є безпідставними. Так, вимоги в частині стягнення фінансових санкцій (пені) за наслідками невиконання умов договору щодо виплати страхового відшкодування не можуть бути задоволені з тих підстав, що вони не засновані на вимогах чинного законодавства, оскільки положення п. 37.2 ст. 37 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", регулює правовідносини страховика і страхувальника за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а позивач не є суб"єктом цього договору, а тому правових підстав щодо стягнення з СК «Українська транспортна страхова компанія» пені немає. Таку позицію сформував Верховний Суд України при розгляді справи про стягнення пені за полісом страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26 вересня 2012 року. Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України (ч.1 ст. 3607 ЦПК України). Вимоги про стягнення інфляційних витрат, трьох відсотків річних також не підлягають задоволенню, виходячи із таких правових підстав. Зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте, до правовідносин, що склалися між сторонами у справі, а саме потерпілим від протиправних дій страхувальника відповідача у справі й відповідачем не можуть бути застосовані правові наслідки, що передбачені ст.ст. 526, 625 ЦК України, оскільки між цими сторонами відсутні договірні правовідносини, а відтак й наслідки невиконання зобов»язань за договором обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відсутні. За правилами ст. 5 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядок та умови здійснення страхового відшкодування при настанні страхових випадків за договорами (полісами) обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються саме цим Законом. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Оскільки позивач не є суб"єктом договірних правовідносин з СК «Українська транспортна страхова компанія», а тому правових підстав щодо стягнення з СК «Українська транспортна страхова компанія»індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми немає. Окрім того, позивач просить стягнути зі винуватця ДТП різницю між вартістю ремонту згідно калькуляції проведених ремонтних робіт автомобіля ТОВ «Топ Гір Сервіс» від 08 серпня 2016 року без урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 56 450 грн. 00 коп. і вартістю відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу за вирахуванням суми франшизи - 22 618 грн. 70 коп., яка складає 33 831 грн. 30 коп. (56 450 грн. 00 коп. - 22 618 грн. 70 коп. = 33 831 грн. 30 коп.). Проте, ця вимога задоволенню не підлягає за недоведеністю, оскільки вказана калькуляція проведена по минуванню дворічної давними з дати ДТП, що може вказувати на інші пошкодження (руйнування) пошкодженого автомобіля, перебування його й в іншому ДТП тощо, й включення до переліку відновлення складових елементів, які частково не співпадають із висновком експерта. Зважаючи на встановлений факт - значну різницю між збитками судом запропоновану позвачу провести судову авто товарознавчу експертизу, проте останній відмовився від її проведення, що підтверджується звукозаписом фіксування судового засідання. Крім того, позивачем понесені додаткові витрати по оплаті витрат автотоварознавчого дослідження в розмірі 600 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною квитанцією від 22 квітня 2016 року (а.с.14), які підлягають стягненню з ПрАТ СК «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивача відповідно до ст. 34, 41 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до умов якого страховик зобов»язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини 1статті 88 ЦПК України. Так, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що відповідає спірним правовідносинам. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 22, 1166, 1187, 1188 ЦК України, Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та,

Outcome: partial