Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк Олена Ігорівна, [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу. В позові посилається на те, що публічним акціонерним товариством акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» 08 вересня 2008 року було укладено з [PERSON] (далі - Позичальник. Відповідач-1) Кредитний договір №ЧОУ/37-п/08/Д, згідно з умовами якого Позичальнику надано кредит в сумі 499000,00 доларів США, строком користування по 07.09.2023 року. В зв`язку з несвоєчасною оплатою заборгованості по кредиту та нарахованих відсотках, Банк звертався до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з Відповідача-1. 24.10.2014 року Кіцманським районним судом Чернівецької області винесено рішення у справі №718/1283/13-ц про стягнення з [PERSON] на користь АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованості за кредитним договором №ЧОУ/37-п/08/Д від 08 вересня 2008 року у розмірі 794024.06 доларів США та 3790150.81 гривень, а також 3654 гривень у відшкодування понесених по справі витрат Після набуття чинності рішенням суду, 29.12.2016 року АБ "УКРГАЗБАНК" отримано виконавчий лист у справі №718/1283/13-ц, який направлено до виконання у Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. 16.03.2017 року Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В., відкрито виконавче провадження №53567842, по стягненню заборгованості з боржника [PERSON] 16.03.2017 року Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. винесено Постанову про арешт майна боржника, якою постановлено: «1. Накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON] , в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 873 426,47 доларів США та 4 173 185,29 гривень. 2. Копії постанови направити на виконання в органи та установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника, та сторонам виконавчого провадженням Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 14.07.2020 року №216238987, обтяження - арешт всього нерухомого майна [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17,03.2017 доку, номер запису про обтяження: 19502280. Тобто, арешт всього нерухомого майна [PERSON] зареєстровано у встановленому порядку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно, з 17.03.2017 року відчуження будь-якого нерухомого майна [PERSON] є неможливим без обов`язкової згоди стягувача (в порядку, передбаченому ч.8 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження»). Однак, всупереч наведеному, [PERSON] здійснено протиправне відчуження належного їй на праві власності нерухомого майна, на яке було накладено арешт органом Державної виконавчої служби. Так, згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 14.07.2020 року №216238987, у приватній власності [PERSON] перебувала квартира [ADDRESS] . Вказану квартиру було придбано [PERSON] згідно з Договором купівлі-продажу від 14.12.2007 року ВСК/№314007. посвідченим приватним нотаріусом Глуговським В.В., зареєстрованим в реєстрі за №1946. Право власності на вказане нерухоме майно було зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 14.12.2007 року за реєстраційним номером майна 221625. Як вбачається з викладеного, на вказане нерухоме майно накладено арешт постановою Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В про арешт майна боржника від 16.03.2017 року. Відомості про право власності [PERSON] на вказане нерухоме майно та накладення на нього арешту (в межах визначення - «все нерухоме майно») містяться в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 14.07.2020 року №216238987, що підтверджує реєстрацію у встановленому порядку права власності на нерухоме майно та арешту державного виконавця на все нерухоме майно. Однак, згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.01.2021 року №241759776, вказана вище квартира [ADDRESS] , будинок За на праві шутватної власності належить [PERSON] (далі - Відповідач- 2). Дана квартира придбана [PERSON] згідно з Договором купівлі-продажу квартири від 05.04.2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк Оленою Ігорівною, зареєстрованим в реєстрі за № 1994. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. 05.04.2018 року, номер запису про право власності №25615334 від 05.04.2018 року. Позивач вважає, що відчуження [PERSON] належного їй майна, на яке було накладено арешт органом Державної виконавчої служби, внаслідок укладення Договору купівлі-продажу квартири від 05.04.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1994, є протиправним, а Договір купівлі-продажу квартири - таким, що повинен бути визнаний недійсним в судовому порядку. Відповідно, державна реєстрація права власності Відповідача-2 на вказану квартиру підлягає скасуванню, а запис про таку реєстрацію - виключенню з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, державний реєстратор - приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. повинна була відмовити в посвідченні правочину про відчуження без згоди кредитора належного [PERSON] майна, на яке було накладено арешт органом Державної виконавчої служби, та повідомити орган Державної виконавчої служби про спробу відчуження майна заявником, внесеним на день звернення до Єдиного реєстру боржників (копія витягу з Єдиного реєстру боржників щодо [PERSON] додасться, Додаток 6). Однак, всупереч наведеному, приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. було протиправно посвідчено Договір купівлі- продажу квартири від 05.04.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1994, та зареєстровано право власності Відповідача-2 на вказану квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відтак, оскільки внаслідок протиправного відчуження без згоди стягувача- Банку за Договором купівлі-продажу квартири від 05.04.2018 року [PERSON] належного їй майна, на яке було накладено арешт органом Державної виконавчої служби в інтересах АБ "УКРГАЗБАНК" при виконанні рішення Кіцманеського районного суду Чернівецької області від 24.10.2014 року у справі №718/1283/13-ц про стягнення з [PERSON] на користь АБ "УКРГАЗБАНК" заборгованості за кредитним договором у розмірі 794024,06 доларів США та 3790150,81гривень, а також 3654 гривень у відшкодування понесених по справі витрат, заінтересована особа - АБ "УКРГАЗБАНК" позбавлена можливості захисту своїх порушених прав стягувана у виконавчому провадженні шляхом отримання коштів від реалізації вказаної квартири в належному порядку. Просить ухвалити рішення, яким визнати недійсним Договір купівлі-продажу квартири від 05.04.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк Оленою Ігорівною, зареєстрований в реєстрі за № 1994, згідно з яким [PERSON] було відчужено [PERSON] квартиру [ADDRESS] , будинок За, як такий, що порушує публічний порядок внаслідок відчуження без згоди стягувана нерухомого майна, на яке було накладено арешт у виконавчому провадженні. Також просить Скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , номер запису про право власності 25615334 від 05.04.2018 року, та виключити вказаний запис про державну реєстрацію права власності з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. А також стягнути з Відповідачів судові витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу у його відсутність. Не заперечує проти винесення заочного рішення судом. Представник відповідачів [PERSON] , та відповідачі в судове засідання не з`явилися. Подали до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначають, що 05 квітня 2018 року [PERSON] на даний час [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS] . При укладені даного договору було встановлено що ця квартира належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 13 червня 2013 року посвідченого Приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Кривцовою К.Т., витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №4813296. В позовній заяві позивач посилається на те, що 16.03.2017 року Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винисено постанову про арешт майна боржника [PERSON] . Однак дана квартира на момент винисення постанови про арешт майна від 16.03.2017 року вже не перебувала у власності [PERSON] , оскільки 13.06.2013 року їй купив [PERSON] . Оскільки [PERSON] купила дану квартиру 05.04.2018 року у [PERSON] то на підставі ст. 388 Цивільного кодексу України являється добросовісним набувачем. Тому просить відмовити у задоволені позову в повному обсязі. В судове засідання приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального окргу Холоменюк О.І. не з`явилася, подала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що 05 квітня 2018 року до неї звернулися гр. [PERSON] [INFO] та гр. [PERSON] [INFO] , для вчинення нотаріальної дії, а саме: укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . На підтвердження права власності на вказану вище квартиру, продавець [PERSON] надав оригінали правовстановлюючих документів: Договір купівлі-продажу квартири (серія та номер бланку ВТЕ №776979), посвідченого Кривцовою К.Т., приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу 13 червня 2013 року за реєстровим №8609; Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №4813296, виданий Кривцовою К.Т., приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу 13 червня 2013 року. На підставі вищевказаних документів, нею було перевірено відсутність заборони свідчення квартири (арешту, обтяження квартири іпотекою та зареєстрованих інших речових прав), що підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 119857182 та №119857762, а також інформація про перебування відчужуваної квартири в податковій заставі відсутня, що підтверджується Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави №55344513. Відсутність інформації про невиконані майнові зобов`язання для запобігання відчуженню боржниками майна щодо Продавця перевірено нотаріусом в Єдиному реєстрі боржників відповідно до ч.3 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» від 17.02.2017 р. №1404-19. 02.2017р. №1404-19. Відсутність застосування санкцій щодо Сторін цього договору перевірено нотаріусом, рішення про застосування яких прийняте Радою національної безпеки і оборони України «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальний заходів (санкцій). При цьому дружина продавця, [PERSON] надала згоду на відчуження (продаж) та на укладення договору купівлі-продажу квартири її чоловіком, справжність підпису якої засвідчена нотаріально. Отже, в результаті проведеного правового аналізу документів, нею було посвідчено договір купівлі-продажу кварири 05.04.2018 року за реєстровим №1994 право власності на вказану вище квартиру було нею зареєстровано на ім`я покупця [PERSON] , номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25615334. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Судом встановлено, що публічним акціонерним товариством акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» 08 вересня 2008 року було укладено з [PERSON] (Кредитний договір №ЧОУ/37-п/08/Д, згідно з умовами якого Позичальнику надано кредит в сумі 499000,00 доларів США, строком користування по 07.09.2023 року. В зв`язку з несвоєчасною оплатою заборгованості по кредиту та нарахованих відсотках, Банк звертався до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з [PERSON] 24.10.2014 року Кіцманським районним судом Чернівецької області винесено рішення у справі №718/1283/13-ц про стягнення з [PERSON] на користь АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованості за кредитним договором №ЧОУ/37-п/08/Д від 08 вересня 2008 року у розмірі 794024.06 доларів США та 3790150.81 гривень, а також 3654 гривень у відшкодування понесених по справі витрат Після набуття чинності рішенням суду, 29.12.2016 року АБ «УКРГАЗБАНК» отримано виконавчий лист у справі №718/1283/13-ц, який направлено до виконання у Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. 16.03.2017 року Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В., відкрито виконавче провадження №53567842, по стягненню заборгованості з боржника [PERSON] 16.03.2017 року Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. винесено Постанову про арешт майна боржника, якою постановлено: 1. Накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON] , в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 873 426,47 доларів США та 4 173 185,29 гривень. 2. Копії постанови направити на виконання в органи та установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника, та сторонам виконавчого провадженням Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 14.07.2020 року №216238987, обтяження - арешт всього нерухомого майна [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.03.2017 доку, номер запису про обтяження: 19502280. Відповідно, з 17.03.2017 року відчуження будь-якого нерухомого майна [PERSON] є неможливим без обов`язкової згоди стягувана (в порядку, передбаченому ч.8 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження»). Однак, [PERSON] здійснено протиправне відчуження належного їй на праві власності нерухомого майна, на яке було накладено арешт органом Державної виконавчої служби. Так. згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 14.07.2020 року №216238987, у приватній власності [PERSON] перебувала квартира [ADDRESS] . Вказану квартиру було придбано [PERSON] згідно з Договором купівлі-продажу від 14.12.2007 року ВСК/№314007. посвідченим приватним нотаріусом Глуговським В.В., зареєстрованим в реєстрі за №1946. Право власності на вказане нерухоме майно було зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 14.12.2007 року за реєстраційним номером майна 221625. На вказане нерухоме майно накладено арешт постановою Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В про арешт майна боржника від 16.03.2017 року. Відомості про право власності [PERSON] на вказане нерухоме майно та накладення на нього арешту (в межах визначення - «все нерухоме майно») містяться в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 14.07.2020 року №216238987, що підтверджує реєстрацію у встановленому порядку права власності на нерухоме майно та арешту державного виконавця на все нерухоме майно. Однак, згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.01.2021 року №241759776 (Копія інформаційної довідки №241759776 додасться, Додаток 5), вказана вище квартира [ADDRESS] , будинок За на праві шутватної власності належить [PERSON] (далі - Відповідач- 2). Дана квартира придбана [PERSON] згідно з Договором купівлі-продажу квартири від 05.04.2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк Оленою Ігорівною, зареєстрованим в реєстрі за № 1994. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. 05.04.2018 року, номер запису про право власності №25615334 від 05.04.2018 року. Позивач вважає, що відчуження [PERSON] належного їй майна, на яке було накладено арешт органом Державної виконавчої служби, внаслідок укладення Договору купівлі-продажу квартири від 05.04.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1994, є протиправним, а Договір купівлі-продажу квартири - таким, що повинен бути визнаний недійсним в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У частинах 1-3, 5 статті 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Виходячи зі змісту статей 203, 655 ЦК України договір купівлі-продажу вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Встановлено, що 05 квітня 2018 року до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. звернулися гр. [PERSON] [INFO] та гр. [PERSON] [INFO] , для вчинення нотаріальної дії, а саме: укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . На підтвердження права власності на вказану вище квартиру, продавець [PERSON] надав оригінали правовстановлюючих документів: Договір купівлі-продажу квартири (серія та номер бланку ВТЕ №776979), посвідченого Кривцовою К.Т., приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу 13 червня 2013 року за реєстровим №8609; Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №4813296, виданий Кривцовою К.Т., приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу 13 червня 2013 року. На підставі вищевказаних документів, нею було перевірено відсутність заборони свідчення квартири (арешту, обтяження квартири іпотекою та зареєстрованих інших речових прав), що підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 119857182 та №119857762, а також інформація про перебування відчужуваної квартири в податковій заставі відсутня, що підтверджується Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави №55344513. Відсутність інформації про невиконані майнові зобов`язання для запобігання відчуженню боржниками майна щодо Продавця перевірено нотаріусом в Єдиному реєстрі боржників відповідно до ч.3 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» від 17.02.2017 р. №1404-19. 02.2017р. №1404-19. Відсутність застосування санкцій щодо Сторін цього договору перевірено нотаріусом, рішення про застосування яких прийняте Радою національної безпеки і оборони України «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальний заходів (санкцій). При цьому дружина продавця, [PERSON] надала згоду на відчуження (продаж) та на укладення договору купівлі-продажу квартири її чоловіком, справжність підпису якої засвідчена нотаріально. Отже, в результаті проведеного правового аналізу документів, нотаріусом було посвідчено договір купівлі-продажу кварири 05.04.2018 року за реєстровим №1994 право власності на вказану вище квартиру було нею зареєстровано на ім`я покупця [PERSON] , номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25615334. Якщо ж іпотека припинена у зв`язку з реалізацією предмета іпотеки, то подальше скасування судового рішення, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, не впливає ані на чинність договору купівлі-продажу, укладеного на прилюдних торгах, ані на чинність іпотеки. Відповідно до частини першої статті 23 Закону № 898-IV у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Зазначену норму слід застосовувати разом з пунктом 1 частини першоїстатті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються правильними, доки не доведено протилежне Однією із загальних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першоїстатті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до загальних засад державної реєстрації прав належить гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Тому суд має оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна. Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 46.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19)). Тому за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають, а позов про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає задоволенню. Вищевикладене узгоджується з висновками, зробленими у постанові Верховного Суду України від 15.06.2021 по справі №922/2416/17. В пункті 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Загальні підстави визнання недійсними угод і настання відповідних наслідків встановлені ст.ст. 215, 216 ЦК України. Так, відповідно до ч. 1 та 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. І такі усі умови були дотриманні з урахуванням вищенаведеного. За таких обставин, оскільки відповідач набув право власності на спірне майно у період коли відомості про це майно не перебували у реєстрі заборон, тому відсутні підстави вважати, що ця особа набула обов`язки іпотекодержателя, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Outcome: dismissed