Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору № 2002729353 від 20.02.2013 року, яка становить 28200,88 грн. Позивач посилається на те, що відповідачу [PERSON] відповідно до укладеного договору №2002729353 від 20.02.2013 року надано споживчий кредит в сумі 23871,05 грн. на термін до 20.02.2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в строк та в порядку, встановлених кредитним договором. Прийняті на себе обов'язки відповідач не виконує, що є підставою для стягнення заборгованості по кредиту. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.02.2013 року між Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2002729353, відповідно до умов якого банк надав їй кошти в сумі 23871,05 грн. на строк до 20.02.2015 року зі сплатою 0,01 відсотків річних за користування кредитом. На час звернення до суду відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав. Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" з 18.12.2013 року відступив Товариству з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг України" право вимоги за вказаним договором. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного стану. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання та не сплатив борг за кредитним договором, а тому позовні вимоги є обґрунтованими. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 28200,88 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом в сумі 22868,01 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 5332,87 грн., що підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості перевіреним в судовому засіданні. Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 282 грн.

Outcome: approved