Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом та посилалася на те, що 11.10.2013 року вона уклала договір № GS-718 (індивідуальний номер замовлення GS-718L) згідно якого ФОП [PERSON] мав виготовити, доставити та встановити позивачці металопластиковий балкон, загальною площею 26,52 кв.м., вартість договору складає 27 468 грн. Згідно замовлення №1103 від 11.10.2013 року передбачено виготовлення конструкції, козирка, москітної сітки (3 шт.), відливу, даху, підлоги балкону, та передбачена доплата за заміну в конструкції 860 грн. Позивачка вказувала на те, що вона заплатила відповідачеві 28 328 грн. 08.11.2013 року позивачці спочатку привезли конструкції цього балкону і під час його встановлення з"ясувалось, що при здійсненні замірів відповідачем була допущена помилка і конструкція на 20 см. вужча, ніж її балкон, тобто з відхиленням від площинності. Позивачка з цього приводу виказала свою претензію до якості виконання умов договору та не погодилась на встановлення балкону в такому вигляді і після перемовин сторін, відповідач взяв на себе письмово зобов"язання демонтувати стару конструкцію, а саме балкон, та здійснити монтаж нової конструкції по новим, правильним замірам і демонтаж зобов"язався здійснити 18.11.2013 року. Позивачка посилалася на те, що 18.11.2013 року демонтаж був здійснений і конструкцію було вивезено, а 03.12.2013 року позивачці привезли знову ті ж само конструкції, але в же з пластиковими вставками, на що позивачка своєї згоди не давала і вимагала встановлення цілісних конструкцій, як передбачено договором, позивачка попередила відповідача, що таку роботу вона не прийме, а тому роботи по монтажу балкону було зупинено. У відповідь на претензії позивачки відповідач заявив, що він більше ніяких робіт виконувати не буде і відмовився повертати кошти позивачу. З початку грудня 2013 року на місці старого балкону, який було демонтовано працівниками відповідача було постановлено металопластикову конструкцію, яка була майже не закріплена, трималась на мотузках, прив"язаних до віконних решіток та газової труби, а з 19.01.2014 року вказана конструкція взагалі впала на стіну, балконні двері та вікна квартири позивачки перешкоджаючи позивачці вихід на балкон. Позивачка вказувала на те, що відповідач порушив її права споживача та виготовив металопластикову конструкцію замовленого нею балкону з відхиленням від умов договору та замовлення, тобто виготовив неякісну продукцію, не усунув виявлені недоліки та не виконав роботи по належному монтажу цієї конструкції. Позивачка просила в судовому порядку розірвати договір № GS-718L від 11.10.2013 року укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON]; стягнути з відповідача ФОП [PERSON] на користь позивачки 28 328 грн. оплачених в рахунок договору № GS-718L від 11.10.2013 року; стягнути з відповідача ФОП [PERSON] 4 985 грн. на відновлення огорожі її навісного балкону; стягнути з відповідача на користь позивачки неустойку в розмірі 27 761 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні позивачка надала суду заяву про уточнення своїх позовних вимог в якій вона просила стягнути з відповідача ФОП [PERSON] на її користь моральну шкоду в сумі 5 000 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали у суді позовні вимоги позивачки з уточненнями а також просили стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по справі, які складаються з: 2 500 грн. - оплата експертизи; 50 грн. - оплата за послуги банку; 51,48 грн. -оплата за направлення рекомендованої кореспонденції про виклик відповідача до суду; 181,00 грн. - оплата за направлення телеграм про виклик відповідача до суду; 60 грн. - оплата проїзду до м.Києва, оскільки позивачка відвозила справу для проведення експертизи до експертної установи, а також 3 000 грн. витрат на правову допомогу. Відповідач до суду не з»явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи без участі відповідача відповідно до положень ст.ст. 224-225 ЦПК України, про що не заперечувала позивачка та її представник. Заслухавши учасників процессу, покази свідків, дослідивши матеріал по повідомленню [PERSON] ЖЕО №23806 від 15.11.2013 року, матеріал по зверненню [PERSON] ЖЕО №1423 від 20.01.2014 року, матеріал по зверненню [PERSON] ЖЕО №5156 від 12.03.2014 року, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що 11.10.2013 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір індивідуальний номер замовлення GS-718L згідно якого ФОП [PERSON] зобов»язувався виготовити, встановити і передати у власність ПВХ-конструкції балкону, загальною площею 26,52 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. Згідно до п.2.1 договору вартість виробів складає 27 468 грн. Відповідно до п. 3.1 вказаного договору, Замовник зобов»язується оплатити вартість виробів, що складає 27 468 грн. В п. 3.2 договору вказано, що після виконання п.3.1 Виконавець зобов»язується передати у власність Замовника виготовлені вироби напротязі 40 робочих днів з моменту укладення Договора. В разі якщо вироби мають нестандартну комплектацію (ламінація; непрямі вугли; шпроси; тоніровка; арочний гиб і т.п.), строк передачі у власність Замовника виготовлених виробів збільшується до 40 робочих днів. Згідно до п. 3.9 договору, зобов"язання Виконавця по даному Договору вважаються виконаними в повному об"ємі після підписання Замовником акта прийома-передачі виробів. Відповідно до п. 3.10 договору, Замовник підписує акт прийому-передачі виробів або надає мотивовану відмову від підписання з зазначенням недоробок. Згідно замовлення №1103 від 11.10.2013 року передбачено виготовлення конструкції, козирка, москітної сітки (3 шт.), відливу, даху, підлоги балкону, та передбачена доплата за заміну в конструкції 860 грн. В судовому засіданні було встановлено, що на виконання умов вищевказаного договору працівниками відповідача 08.11.2013 року позивачці за місцем її проживання було доставлено конструкції замовленого нею відповідачу балкону, однак під час його встановлення з"ясувалося, що при здійсненні замірів відповідачем була допущена помилка, окільки конструкція була на 20 см. вужча, ніж балкон позивачки. Позивачка з цього приводу виказала свою претензію до якості виконання умов договору та не погодилася на встановлення балкону в такому вигляді і після перемовин сторін, відповідач взяв на себе письмово зобов"язання демонтувати стару конструкцію, а саме балкон, та здійснити монтаж нової конструкції по новим, правильним замірам і демонтаж зобов"язався здійснити 18.11.2013 року, наведене підтверджується поясненнями учасників процесу, листом [PERSON] від 16.11.2013 року, матеріалом перевірки по повідомленню [PERSON] зареєстрований в ЖЕО №23806 від 15.11.2013 року. Судом встановлено, що 18.11.2013 року демонтаж був здійснений і конструкцію було вивезено, а 03.12.2013 року позивачці доставлено знову ті ж само конструкції, але в же з пластиковими вставками, на що позивачка своєї згоди не давала і вимагала встановлення цілісних конструкцій, як передбачено договором, позивачка попередила відповідача, що таку роботу вона не прийме, а тому роботи по монтажу балкону було зупинено. У відповідь на претензії позивачки відповідач заявив, що він більше ніяких робіт виконувати не буде і відмовився повертати кошти позивачу. З початку грудня 2013 року на місці старого балкону, який було демонтовано працівниками відповідача було встановлено металопластикову конструкцію, яка була майже не закріплена, трималась на мотузках, прив"язаних до віконних решіток та газової труби, а з 19.01.2014 року вказана конструкція взагалі впала на стіну, балконні двері та вікна квартири позивачки перешкоджаючи позивачці вихід на балкон. Наведені вище обставини підтверджуються поясненнями учасників процесу, матеріалами по зверненню [PERSON] ЖЕО №1423 від 20.01.2014 року, показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], фотоматеріалами. В судовому засіданні також встановлено, що 20.01.2014 року позивачка зверталася до відповідача із заявою в якій просила зняти балконні рами, оскільки станом на 19.01.2014 року конструкція завалилася, що підтверджується копією заяви позивачки від 20.01.2014 року. А також наведене підтверджується матеріалом по зверненню [PERSON] ЖЕО №1423 від 20.01.2014 року. 04.03.2014 року за №910 Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Київській області була надана відповідь на звернення позивачки в якій останній було рекомендовано з метою визначення причини втрати якості продукції звернутися до ФОП [PERSON] з відповідною письмовою згодою на проведення екаспертизи ПВХ конструкцій. В судовому засіданні встановлено, що 12.03.2014 року позивачка звернулася до відповідача із заявою в якій вона дала згоду на проведення експертизи ПВХ конструкції на наявність в них недоліків в порядку ч.4 ст. 17 Закону України "Про захист прав споживчів". Наведене вбачається з матеріалу ЖЕО №5156 від 12.03.2014 року по зверненню [PERSON] Суд встановив, що ФОП [PERSON] був ознайомлений з претензіями [PERSON] щодо виготовленого і встановленого їй балкону із ПВХ-конструкції. Наведене також вбачається із пояснень відповідача які він давав 12.03.2014 року дільничому інспектору 2-го МВМ Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області, які містяться в матеріалі ЖЕО №5156 від 12.03.2014 року по зверненню [PERSON] Відповідачем не було проведено вищевказану експертизу. За клопотанням позивачки [PERSON] судом було призначено судову будівельно-технічну експертизу на вирішення експертам було поставлено питання: Чи відповідає умовам укладеного договору та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва виготовлений на замовлення [PERSON] ФОП [PERSON] балкон із ПВХ конструкцій, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ? Згідно висновку судового експерта ТОВ «Судова незалежна експертиза України» [PERSON] за № СЕ-1-1-248/14 від 12.08.2014 р., за результатами проведеного натурного обстеження та аналізу матеріалів справи експертом встановлено, що виготовлений на замовлення [PERSON] ФОП [PERSON] балкон із ПВХ конструкцій квартири [ADDRESS] не відповідає умовам договору №GS-718L від 11.10.2013 року, у зв»язку з тим, що зазначені ПВХ конструкції балкону не були в повній мірі змонтовані Виконавцем як це передбачено вищезазначеним договором, а на даний момент є повністю демонтованими та зберігаються за адресою: [ADDRESS] в розібраному вигляді; Виконавцем не були передані у власність [PERSON] як Замовника конструкції підлоги та даху балкону, за виготовлення та влаштування яких нею були внесені кошти відповідно до пункту 3.1 договору №GS-718L від 11.10.2013 року. За результатами аналізу інформації, наведеної на офіційному сайті виробника ПВХ профілю «LIDER» та інших інформаційних джерел, що знаходяться у вільному доступі, експертом встановлено наступне: ПВХ профіль «LIDER», з якого складаються конструкції балкону, має Сертифікат відповідності продукції (Серія ВВ, №UA1.019.0213440-12, з терміном дії від 27.11.2012 року до 15.11.2014 року), позитивний Висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 02.10.2012 року №05.03.02-04/96032; фурнітура «Масо», що відповідно до Заказу №1103 від 11.10.2013 року використана в ПВХ конструкціях балкону, має Сертифікат відповідності продукції (Серія ВВ, №UA1.090.0004711-12, з терміном дії від 16.01.2012 року до 16.01.2014 року), позитивний Висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 14.07.2011 року №05.03.02-03/73420. Разом з тим, враховуючи вимоги нормативної документації, результати візуально-інструментального обстеження досліджуваного балкону та надані матеріали справи, експерт дійшов висновку, що дослідити відповідність виготовлених ФОП [PERSON] ПВХ конструкцій балкону вказаної квартири вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва на даний момент неможливо у зв»язку з наступними факторами: ПВХ конструкції балкону є демонтованими та зберігаються в квартирі [ADDRESS] в розібраному вигляді; на момент припинення функцій Виконавця ПВХ конструкції балкону були частково змонтовані та тимчасово закріплені, що унеможливлює проаналізувати цілісну закінчену конструкцію балкону на предмет її міцності, стійкості та надійності; на виготовлення та монтаж ПВХ конструкції балкону відсутня та не розроблялася проектно-технічна документація, що містила б інформацію про застосовані проектні рішення по забезпеченню її міцності, стійкості та надійності, а саме про наявність конструкції покриття, технології вузлів кріплення тощо. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Закон України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 р. із наступними змінами і доповненнями регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», виконавець - суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги /п.3/, а споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника /п.22/. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Статтею 6 Закону України «Про захист прав споживачів» забезпечено право споживача на належну якість продукції, а саме: продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію; продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов'язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції; вимоги до продукції щодо її безпеки для життя, здоров'я і майна споживачів, а також навколишнього природного середовища встановлюються нормативними документами тощо. Згідно ч.3 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором. А за частиною четвертою цієї ж статті, за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Визначення щодо того, які недоліки слід вважати істотними, дано у п.12 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів». Так, істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Таким чином, суд прийшов до висновку, що недоліки виготовленого та встановленого позивачці [PERSON] відповідачем ФОП [PERSON] ПВХ-конструкції балкону згідно до договору № GS-718L від 11.10.2013 року слід визнати істотними з огляду на наступне. Так, експертним висновком, про який описано у рішенні вище, було встановлено, що виготовлений на замовлення [PERSON] ФОП [PERSON] балкон із ПВХ конструкцій квартири [ADDRESS] не відповідає умовам договору №GS-718L від 11.10.2013 року, у зв»язку з тим, що зазначені ПВХ конструкції балкону не були в повній мірі змонтовані Виконавцем як це передбачено вищезазначеним договором, а на даний момент є повністю демонтованими та зберігаються за адресою: [ADDRESS] в розібраному вигляді; Виконавцем не були передані у власність [PERSON] як Замовника конструкції підлоги та даху балкону, за виготовлення та влаштування яких нею були внесені кошти відповідно до пункту 3.1 договору №GS-718L від 11.10.2013 року. Отже, суд прийшов до висновку, що усунення недоліків балкону з ПВХ конструкцій, виготовленого та встановленого виконавцем ФОП [PERSON] на замовлення споживача [PERSON] потребує понад чотирнадцять календарних днів, вказані недоліки роблять товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги [PERSON] про розірвання договору № GS-718L від 11.10.2013 року укладеного з фізичною особою-підприємцем [PERSON] та відшкодування збитків є обгрунтованими на підставі п.12 ст. 1, ч.4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки недоліки товару - ПВХ-конструкції балкону - є істотними. Суд вважає, що збитками, понесеними [PERSON] слід визнати кошти, сплачені нею ФОП [PERSON] по договору № GS-718L від 11.10.2013 року в сумі 27 468 грн., що підтверджується відміткою та печаткою відповідача на договорі та 860 грн., що підтверджено відміткою та печаткою на заказі №1103 від 11.10.2013 грн., а всього в сумі 28 328 грн. Відповідно до ч. 9 ст. 8 Закону України "По захист прав споживачів", при пред'явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред'явлення або за згодою сторін в інший строк. За кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару. Оскільки судом встановлено, що відповідачем були порушені умови договору щодо виготовлення та надання у власність позивачу ПВХ-конструкцій балкону належної якості і до даного часу відповідач не виконав обов"язку усунути недоліки, та фактично відмовився провести експертизу своїх виробів, а тому, так як передбачений граничний термін виконання робіт з усунення недоліків товару відповідачем порушено, починаючи з 03.12.2013 року, то за 98 днів прострочки станом на 01.04.2014 року відповідач має сплатити позивачу неустойку в розмірі 27 761,44 грн. Суд приймає до уваги розрахунок неустойки проведений позивачкою. Крім вказаного, в судовому засіданні встановлено, що позивачка взагалі залишилася без будь-якого балкону, оскільки її старий балкон був повністю демонтований відповідачем і відновлення попереднього стану балкону коштує 4 985 грн. відповідно до рахунку-фактури №Л-00000023 від 23.01.2014 року. Таким чином суд важає, що необхідно розірвати договір № GS-718L від 11.10.2013 року укладений між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON]; стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] суму 61 074,44 грн., яка складається з: коштів, сплачених ФОП [PERSON] по договору № GS-718L від 11.10.2013 року в сумі 28 328 грн.; неустойки в сумі 27 761,44 грн.; коштів на відновлення попереднього стану балкону в сумі 4 985 грн. Позивачка також просила суд стягнути з відповідача на її користь 5 000 грн. моральної шкоди. Згідно ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної /немайнової/ шкоди. З огляду на всі викладені вище обставини справи, суд прийшов до висновку про повне задоволення вимог позивачки [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 грн. При цьому суд врахував, те що у зв"язку з неправомірною поведінкою відповідача по зобов"язанням перед позивачкою, позивачка не лише втратила свої кошти, які брала в кредит саме для виготовлення та встановлення вказаного балкону, а й позбавилася того балкону, який мала, так як він був демонтований повністю. Конструкція, яку доставив відповідач не відповідає умовам договору, вона не була належно закріплена і несла небезпеку не лише для позивачки і її сім"ї, а й для інших людей, а тому позивачка змушена була власними силами знімати цю конструкцію і до цього часу зберігати її в своїй квартирі, де вона займає багато місця і створює дискомфорт, балкон в нинішньому вигляді взагалі перестав виконувати свої функції, бо абсолютно відкритий і не захищений огороджувальними елементами. Суд також врахував і те, що позивачка являється інвалідом другої групи по професійному захворюванню і змушена витрачати свої кошти, та свій час на захист своїх порушених прав, що призвело до зміни звичного для неї способу життя. Спричинення позивачці відповідачем вищевказаної моральної шкоди підтверджується матеріалами справи та показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] А тому з огляду на вищевказане, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 5 000 грн. моральної шкоди. Суд вважає, що на підставі ст.84 ЦПК України, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивачки також витрати на правову допомогу адвоката [PERSON] в сумі 3 000 грн., що не перевищує граничного розміру, визначеного Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011р. № 4191-VІ. Розмір витрат на правову допомогу підтверджується квитанцією №АААА 002213 та розрахунком витрат на правову допомогу. А на підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути наступні судові витрати: 2 500 грн. - оплата експертизи; 50 грн. - оплата за послуги банку; 51,48 грн. -оплата за направлення рекомендованої кореспонденції про виклик відповідача до суду; 181,00 грн. - оплата за направлення телеграм про виклик відповідача до суду; 60 грн. - оплата проїзду до м.Києва, оскільки позивачка відвозила справу для проведення експертизи до експертної установи. Всього з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати в сумі 2 842,48 грн. Суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 854,34 грн. На підставі вищевикладеного та ст.ст.1,4,6,10,22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.22,23 ЦК України,

Outcome: approved