Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

позивач звернувся з позовом в суд до [PERSON] за участі третьої особи [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про вселення та усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням. В обґрунтуванні позовних вимог покликається на те, що квартира [ADDRESS], що в місті Львові складається з двох житлових кімнат, загальною площею - 42, 3 кв. м. з усіма комунальними вигодами. Відповідач по справі [PERSON] - чоловік позивачки, більше десяти років тому виїхав та залишив спірне помешкання, забравши всі свої речі. Відповідач не проживає у спірній квартирі, не сплачує за комунальні послуги. Розмір заборгованості за надані житлово-комунальні послуги на даний час суттєво збільшився і позивачка змушена сплачувати за прописаного (зареєстрованого), але не проживаючого в квартирі відповідача. Крім неї та відповідача в квартирі зареєстровані: її донька - [PERSON], онука - [PERSON], а правнучка - проживає без реєстрації. Доказом не проживання відповідача у спірній квартирі понад встановлені законом строки вважає акти від 09.08.2010 року, 13.09.2010 року, 25.10.2010 року. Оскільки, добровільно вирішити питання про зняття з реєстрації та виселення її чоловіка з спірної квартири неможливо, [PERSON] звернулась до суду з даною позовною заявою. Не погоджуючись з позовними вимогами первісного позову, - в квітні 2011 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить суд зобов'язати відповідачів не чинити йому перешкод у користуванні спірною квартирою [ADDRESS] та вселити його в дане помешкання. Він покликається на те, що позовні вимоги позивача по первісному позову є безпідставними та необґрунтованими, а тому він з ними категорично не погоджується, виходячи з того, що перебуваючи у трудових відносинах з ЛКП "Листопадове" 01.09.1989 року на його ім'я був виданий ордер за № 10277 на вселення разом з членами його сім'ї (дружини - [PERSON] та її доньки - [PERSON]) в службову квартиру [ADDRESS]. З 12.08.1989 року він зареєстрований у даній квартирі та являється основним квартиронаймачем. Станом на сьогоднішній день він і надалі перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] У спірній квартирі фактично проживає його дружина разом з онукою та правнучкою. [PERSON] разом чоловіком періодично проживають у спірній квартирі. Впродовж останніх 10-ти років (починаючи з 2004 року) відповідачі чинять йому перешкоди у користуванні квартирою. Вони поміняли замки від вхідних дверей, не впускають його у квартиру, свідомо не надають йому квитанцій про оплату за комунальні послуги та квартплату. Весь цей час він змушений проживати по чужих квартирах, в тому числі й в однокімнатній квартирі своєї доньки у м. Львові, разом з якою проживають її чоловік та двоє малолітніх дітей. А останнім часом, для того, щоб не створювати дискомфорт рідним, - змушений часто проживати в чужих людей у Закарпатській області. В спірній квартирі залишились всі його особисті речі та майно, яке було придбане ним разом з дружиною за час спільного проживання. Незважаючи на те, що він фактично не проживає за даною адресою впродовж останніх 10-ти років - впродовж останніх років щомісяця з його пенсії проводяться відрахування в користь ЛКП "Листопадове" за надані житлово-комунальні послуги згідно судового рішення. До правоохоронних органів із заявою про усунення перешкод у користуванні житлом позивач за зустрічним позовом не звертався, так як намагався владнати всі конфліктні ситуації з відповідачами в добровільному порядку, хоча, на жаль, це йому не вдалось зробити. За таких обставин позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 08.04.2011 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третьої особи - [PERSON] - про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] - про вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням об'єднані в одне провадження. В судовому засіданні [PERSON] та її представник свій позов підтримали та надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Щодо позовної заяви [PERSON] заперечили та просять у позові відмовити. В судовому засіданні відповідач - позивач [PERSON] та його представник свої позовні вимоги підтримали, надавши аналогічні пояснення відповідно до своєї зустрічної позовної заяви, просять свій позов задоволити. Позовні вимоги [PERSON] не визнали та просять в позові відмовити за безпідставністю позовних вимог. Третя особа по первісному позову - відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник в судовому засіданні підтримали позов [PERSON] з підстав, викладених у первісній позовній заяві та просять її позов задоволити. Щодо зустрічного позову [PERSON], то просять відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення сторін, їхніх представників, третьої особи по первісному позову - відповідача за зустрічним позовом, її представника, свідків, дослідивши інші матеріали справи та зібрані докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні первісного позову [PERSON] до [PERSON], третьої особи - [PERSON] - про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням слід відмовити, а зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] - про вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням - підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.09.1989 року на ім'я [PERSON] був виданий ордер за № 10277 на вселення разом з членами його сім'ї: дружини та її доньки в службову квартиру [ADDRESS]. З грудня 1989 року він зареєстрований у даній квартирі та являється основним квартиронаймачем. Квартира не приватизована та належить Львівській міській раді. В квартирі зареєстровані четверо осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], будучи допитана в якості свідка по даній справі повідомила суд про те, що і надалі перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Вона впускала його в квартиру, але не має бажання проживати разом з ним, оскільки, зникли почуття, ключів від квартири не має наміру надавати, оскільки він не сплачує за житлово-комунальні послуги. Свідок [PERSON] у судовому засіданні під час розгляду справи підтвердила те, що в 2004 році була поміняна серцевина замка від вхідних дверей. Ключ від вхідних дверей вона не надавала [PERSON] та відмовились це зробити в судовому засіданні під час розгляду справи, мотивуючи свою відмову, тим що відповідач за первісним позовом не платить за комунальні послуги та квартплату, за час спільного проживання погано відносився до її матері, у зв'язку з чим вони не бажають проживати у спірній квартирі разом з ним. Свідок [PERSON] надав пояснення про те, що з 2006 року знає цю сім'ю, 8 років він не бачив [PERSON] Йому відомо про конфліктні ситуації між сторонами. З 2006 року [PERSON] до квартири не приходив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає дану сім'ю та може ствердити те, що [PERSON] не проживає в спірній квартирі протягом останніх 10-ти років. До цього вона бачила його в квартирі лише декілька разів. [PERSON], який надав пояснення в судовому засіданні по даній цивільній справі в якості свідка повідомив суд про те, що впродовж останніх 10-ти років він не має можливості проживати у спірній квартирі, оскільки, відповідачі чинять йому перешкоди у користуванні нею. Вони поміняли замки від вхідних дверей, не впускають його у квартиру, свідомо не надають йому квитанцій про сплату за комунальні послуги та квартплату. В жовтні 2010 року він разом із зятем востаннє приходив у спірну квартиру. В цей час вдома була його дружина. Вона відчинила їм двері та впустила у квартиру. На його прохання - ключів від вхідних дверей вона йому не надала. Вона нічого йому не повідомляла про свої наміри з приводу подання позову до суду, а лише наголосила на тому, що існує заборгованість за надані житлово - комунальні послуги. [PERSON] в судовому засіданні заявив про те, що добровільно він квартиру не залишав і ніколи не покидав. Він не проживає з кінця 2004 року у квартирі не з власної ініціативи та волі, а тільки тому, що його дружина разом зі своєю донькою чинили і надалі чинять йому перешкоди у користуванні нею, а тому він не проживає у спірній квартирі з поважних причин і з незалежних від нього обставин, які були створені внаслідок неправомірної поведінки зі сторони відповідачів за зустрічним позовом. Як зазначив [PERSON], починаючи з початку 2004 року почали виникати конфліктні ситуації з дружиною та її донькою, яка завжди була на стороні своєї матері, які б обставини не складались. З метою уникнення сімейних конфліктів, він їхав до своєї доньки, через декілька днів знову повертався до дому. Все це тривало до тих пір, допоки його дружина не поміняла замки від вхідних дверей, після чого він вже не мав змоги потрапити до квартири, так як не мав ключів від вхідних дверей, бо йому їх не надавали. Іншого житла у нього немає. Добровільно на тривалий термін (більш як понад 6 місяців), маючи безперешкодний доступ до квартири, він її ніколи не покидав. Також він зазначив, що ініціатором подання первісного позову являється [PERSON], яка підмовила свою матір подати позов до суду про визнання його таким, що втратив право на житло, так як поставила собі за мету приватизувати дану квартиру без його участі, продати її та вирішити свої матеріальні проблеми. Про дані обставини в судовому засіданні підтвердив свідок [PERSON], який також зазначив про те, що знає [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Він неодноразово приходив до квартири разом з [PERSON], але потрапити до неї вони не мали змоги через відсутність ключів від змінених замків у дверях квартири, їм не відчиняли вхідних дверей та не впускали до помешкання. Також доповнив, що в 2010 році йому стало відомо, що сторони мали розмову про обмін квартири, однак до згоди по даному питанні не дійшли. Судом встановлено, що згідно судового наказу, виданого Франківським районним судом м. Львова від 05.06.2012 року по справі № 1326/4551/2012 - з [PERSON] проводяться стягнення в користь ЛКП "Листопадове" заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги в розмірі - 16 852, 64 грн. Судом встановлено, що [PERSON] являється інвалідом III групи загального захворювання згідно довідки МСЕК від 28.04.2010 року за № 475098 (безтерміново). З актів, складених працівниками ЛКП "Листопадове" від 09.08.2010 року, 13.09.2010 року та 25.10.2010 року зі слів сусідів: [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] не проживає у спірній квартирі понад 15 років. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд критично оцінює дані акти і вважає їх неналежними, недопустимими та недостовірними доказами не проживання [PERSON] у спірній квартирі, виходячи з наступного. Свідок [PERSON] у судовому засіданні по даній справі ствердив, що підписував усі три акти у себе вдома в один день. Їх йому принесла на підпис [PERSON], зазначивши, що збирають підписи мешканців для житлово - експлуатаційної контори, ввівши його у такий спосіб в оману. В своїй квартирі на день підписання актів він проживав з 2001 року (13 років), тому свідчити про те, що [PERSON] не проживає у спірній квартирі понад 15 років він не може. До 2004 року він неодноразово бачив [PERSON] на вулиці, в під'їзді, вітався з ним, до його квартири ніколи не заходив. А тому, він відкликав свій підпис на даних актах. В судовому засіданні свідок (сусід) - [PERSON], який хоч не надавав пояснення під час розгляду даної справи даним складом суду, але свідчив під час її розгляду в іншому складі суду. Зокрема, він зазначав про те, що відкликає свої підписи на актах від 09.08.2010р., 13.09.2010р. та 25.10.2010р., оскільки, не може підтвердити факт не проживання [PERSON] у спірній квартирі впродовж 15-ти років, а вищевказані акти підписував (всі три одночасно) у себе вдома на вимогу [PERSON], а не в приміщенні ЛКП "Листопадове". У спірній квартирі він ніколи не був. На дану обставину звернув увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в своїй ухвалі від 31.07.2013 року по даній цивільній справі, скасовуючи рішення Франківського районного суду м. Львова від 02.12.2011 року разом з ухвалою апеляційного суду Львівської області від 19.02.2013 року та передаючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем понад шість місяців лише у передбачених законом випадках. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці першому пункту 10 Постанови від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", - у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК України), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст. 47 Конституції України - кожен має право на житло. Позивач за зустрічним позовом - [PERSON] тривалий час (з 2004 року) з поважних причин не проживає за адресою своєї реєстрації, оскільки відповідачі у зв'язку з конфліктними ситуаціями поміняли замки від вхідних дверей, не надають йому ключів, не впускають до квартири, в такий спосіб чинять йому перешкоди у користуванні житлом. А тому, суд приходить до висновку, що позивач не проживає у спірній квартирі з незалежних від нього обставин та внаслідок неправомірної поведінки відповідачів за зустрічним позовом. Посилання відповідачів за зустрічним позовом - [PERSON], [PERSON] на те, що вони не бажають проживати разом з позивачем у спірній квартирі, тому, що він не сплачує за житлово-комунальні послуги, за час спільного проживання погано відносився до своєї дружини, у зв'язку з чим в неї зникли до нього почуття, а між сторонами мали місце конфліктні ситуації - не мають правового значення для вирішення зазначеного спору з урахуванням його характеру і юридично значимих фактів та не можуть являтися правовою підставою для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що первісний позов [PERSON] до [PERSON], третьої особи - [PERSON] - про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - є безпідставним, його доводи цілком спростовуються матеріалами справи, а тому в задоволенні такого слід відмовити. Натомість зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] - про вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням підлягає до задоволення, оскільки суд вважає його позовні вимоги підставними та доведеним факт чинення йому перешкод у користуванні житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] зі сторони [PERSON] та [PERSON]

Outcome: dismissed