Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~з названою\~позовною заявою\~до відповідача\~про стягнення\~на аліменти\~на її\~утримання в\~розмірі 1/4\~частини заробітку\~(доходу)\~відповідача,\~щомісячно,\~але не\~меншеніж\~50\~відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і довічно, посилаючись на те, що розмір її пенсії за віком не є необхідним та достатнім рівнем для забезпечення державою щомісячною пенсійною виплатою в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування для непрацездатного позивача. Чоловіка та батьків позивача, які б мали змогу надавати матеріальну допомогу останній, немає. Позивач не ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо утримання та виховання відповідача з моменту народження і до досягнення ним повноліття, а також не була позбавлена батьківських прав щодо відповідача. Відповідач, [PERSON] ,\~будь-якої матеріальної допомоги на утримання непрацездатного позивача похилого віку для проживання на пенсії не надає, і як вважає позивач, має можливість надавати матеріальну (грошову) допомогу на її утримання, оскільки згідно Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів від 25.04.2018 року, відповідач, [PERSON] , є суб`єктом підприємницької діяльності. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження була повідомлена належним чином, до суду не подавала клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження був повідомлений належним чином, відзиву на позов не подавав, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не подавав. Згідно ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ЦПК України. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Суд, дослідивши докази викладені у позовній заяві та матеріалах справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , зареєстроване Великополовецькою сільською радою Сквирського району Київської області від 11 червня 1977 року, актовий запис № 23. Позивач перебуває на обліку у Сквирському об`єднаному\~управлінні Пенсійного\~фонду України\~Київської області\~(пенсійна\~справа №\~125403)та з 1999 року отримує пенсію за віком, яка призначена відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". Розмір пенсії за віком позивача, [PERSON] , з 01.04.2017 року по 31.03.2018 року становить 25 195,18 (двадцять п`ять тисяч сто дев`яносто п`ять) грн. 04 коп. (в середньому за місяць 2099,59 грн., що підтверджується довідкою Сквирського ОУ ПФУ, що на думку суду не є необхідним та достатнім рівнем для забезпечення державою щомісячною пенсійною виплатою в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування для непрацездатного позивача. Чоловіка та батьків позивача, які б мали змогу надавати матеріальну допомогу позивачу, судом не встановлено. Також судом не встановлено, що позивач ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо утримання та виховання відповідача з моменту народження і до досягнення ним повноліття, а також була позбавлена батьківських прав щодо відповідача. Судом встановлено, що відповідач, [PERSON] ,\~будь-якої матеріальної допомоги на утримання непрацездатної матері похилого віку, [PERSON] , для проживання на пенсії не надає, і як вважає суд, має можливість надавати матеріальну (грошову) допомогу на її утримання, оскільки згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів від 25.04.2018 року, відповідач, [PERSON] , є суб`єктом підприємницької діяльності. Крім того судом встановлено, що у відповідності до заключного діагнозу КЗ КОР "Білоцерківський обласний онкологічний диспансер" позивачу, [PERSON] , 03 квітня 2018 року встановлений клінічний діагноз: доброякісне новоутворення жіночих статевих органів (кістома; код МКХ-10 D27), а також наявні перенесені та супутні захворювання: хронічна ішемічна хвороба серця, гіпертонічна хвороба 2 ст. Частиною 2 ст. 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Згідно ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. У відповідності до абз. 17 ст. 1 та ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон № 1058-IV) непрацездатними громадянами є особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. При цьому, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом (ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-IV). Прожитковий мінімум вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. До осіб, які втратили працездатність, відносяться особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, особи, які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та непрацюючі особи, визнані особами з інвалідністю в установленому порядку (ч.ч. 1, 2, 4 ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999р. №966-XIV; далі Закон № 966-XIV). Прожитковий мінімум застосовується для, зокрема, встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім`ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України; визначення державних соціальних гарантій і стандартів обслуговування та забезпечення в галузях охорони здоров`я, освіти, соціального обслуговування та інших (абз. 3, 5 ст. 2 Закону № 966-XIV). Як вбачається із ст.ст. 7, 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 року № 2246-VIІI, розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений: з 1 січня 2018 року - 1373 грн., з 1 липня - 1435 грн., з 1 грудня - 1497 грн.; розмір мінімальної заробітної плати у 2018 році встановлений на рівні 3723,00 (три тисячі сімсот двадцять три) грн. 00 коп. Таким чином, оскільки середньомісячний розмір пенсії позивача, [PERSON] , становить 2099,59 (дві тисячі дев`яносто дев`ять) грн. 59 коп., що лише на 726,59 (сімсот двадцять шість) грн. 59 коп. перевищує розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що з 1 січня 2018 року встановлений на рівні 1373 (однієї тисячі триста сімдесят три) грн. 00 коп. та на 1623,41 (одну тисячу двадцять три) грн. 41 коп. менше мінімальної заробітної плати, розмір якої у 2018 році встановлений на рівні 3723,00 (три тисячі сімсот двадцять три) грн. 00 коп., то суд вважає, що позивач безумовно потребує матеріальної допомоги від відповідача у розумінні ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України у розмірі необхідному та достатньому для проживання на пенсії непрацездатного позивача похилого віку. Суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру, зокрема, аліментів суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків (ст. 205 СК України). Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відтак суд вважає, що за аналогією закону (ч. 1 ст. 10 СК України) розмір аліментів на утримання позивача, [PERSON] , не може бути меншимніж\~50\~відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Таким чином, суд вважає стягнути з відповідача, [PERSON] , аліменти на утримання матері, [PERSON] , [INFO] ,\~в розмірі\~1/4\~частини заробітку\~(доходу),\~щомісячно,\~але не\~меншеніж\~50\~відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і довічно. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved