Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що 16 березня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено угоду №002-29502-160313 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта. Позивач взяті на себе умовами договору виконав, відкривши відповідачеві картковий рахунок [NUMBER], у розмірі 48 900,00 грн. зі сплатою процентів передбачених умовами Тарифів на обслуговування платіжних карток, що є невід'ємною частиною договору. Відповідач не виконав взяті на себе зобов»язання, у зв'язку із чим виникла заборгованість, яка станом на 13 грудня 2016 року становить у сумі 86 204,43 грн., з яких тіло кредиту в розмірі 0,00 грн.; прострочене тіло кредиту в розмірі 48 765,47 грн.; заборгованість за відсотками в розмірі 37 438,96 грн.; заборгованість за комісією в розмірі 0,00 грн. Просить суд стягнути заборгованість станом на 13 грудня 2016 року у розмірі 86 204,43 грн. 47 коп., та витрати по сплаті судового збору. 03 березня 2017 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» про визнання кредитного договору недійсним. Свої вимоги мотивувала тим, що в пунктах 1.7, 1.9.2, 2.1, 5.3 Договору від 16 березня 2013 року передбачено сплату коштів за додаткові послуги банку, що суперечить вимогам ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та є несправедливими. Також відповідач вважає за можливе, що при укладенні даного договору його було введеного в оману відповідачем щодо істотних умов договору, ціни та відсоткової ставки, загальної сукупної вартості та абсолютного значення подорожчання кредиту. В обґрунтуванні посилається на рішення колегії судів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України від 23 січня 2017 року в справі №569/19957/14-ц та правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 08 червня 2016 року в справі № 6-330цс16. Просила визнати кредитну угоду укладену відповідно до умов заяви №002-29502-160313 від 16 березня 2013 року укладену між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» - недійсною. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач вказує на безпідставність застосування комісії в укладеному кредитному договорі. Проте п.2.4 главі 2 розділу 2 Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України визначає комісійні доходи і витрати банку як операційні доходи й затрати за наданими або отриманими послугами, сума яких обчисляється пропорційно сумі активу або зобов»язання чи вважається фіксованою. Комісії, що отримуються(сплачуються) під час надання послуг, встановлені п.п. б) п.2.4 зазначених Правил. За смисловою ознакою виходить, комісія за надання та обслуговування кредиту-це плата за послуги банку. Відповідно до умов п.2.5 кредитного договору відповідач був ознайомлений у письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку(у формі встановлення ліміту Кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Крім того, відповідно до п.7.1 складовою та невід»ємною частиною договору є правила та тарифи банку,з якими відповідач попередньо був ознайомлений, повністю згоден, їх зміст зрозумілий і положень яких зобов»язувався неухильно дотримуватися. Просив відмовити у задоволенні зустрічного позову. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представництво інтересів здійснював [PERSON] Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Дослідив в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. 16 березня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено угоду № 002-29502-160313 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта. Позивач взяті на себе умови договору виконав, відкривши відповідачеві картковий рахунок [NUMBER], у розмірі 48 900,00 грн. зі сплатою процентів передбачених умовами Тарифів на обслуговування платіжних карток, що є невід'ємною частиною договору (а.с.68-76). Згідно розрахунку заборгованість за кредитним договором № 002-29502-160313 від 16 березня 2013 року станом на 13 грудня 2016 року становить в розмірі 86 204,43 грн., з яких тіло кредиту в розмірі 0,00 грн.; прострочене тіло кредиту в розмірі 48 765,47 грн.; заборгованість за відсотками в розмірі 37 438,96 грн.; заборгованість за комісією в розмірі 0,00 грн. (а.с.4). Згідно положень ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з досліджених доказів, умови кредитного договору позичальником [PERSON] належним чином не виконані, в передбачені договором строки кредит не погашений. Тому утворилась заборгованість за невиконання умов договору станом на 13 грудня 2016 року у розмірі 48 765,47 грн. Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення відсотків у розмірі 37 438,96 грн. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Згідно п. 1.6 тарифів на обслуговування платіжних карток процент за користування відновлювальною кредитною лінією для здійснення операцій в торгово-сервісній мережі становить у розмірі 0,0001 % річних, процент за користування відновлювальною кредитною лінією після закінчення пільгового періоду та для здійснення операцій з видачі готівки з карткового рахунку у банкоматах та/або касах банків - у розмірі 4% на місяць, проценти за позитивний залишок - у розмірі 10,00% річних, процент за незадоволений овердрафт - у розмірі 48,00 % річних. Судом перевірено розрахунок відсотків за несвоєчасне погашення кредиту та встановлено, що розрахунок зроблено з урахуванням умов кредитного договору: заборгованість по відсоткам становить у розмірі 37 438,96 грн. Відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про визнання кредитного договору недійсним. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що п.п. 1.7, 2.1, 1.9.2 та 5.3 кредитного договору передбачено сплату комісії, тому вважає зазначені положення кредитного договору несправедливими. Також відповідач вважає за можливе, що при укладенні даного договору його було введеного в оману відповідачем щодо істотних умов договору, ціни та відсоткової ставки, загальної сукупної вартості та абсолютного значення подорожчання кредиту. Крім того, відповідно пункту 5.5 Кредитного договору реальна відсоткова ставка становить у розмірі 190,74 % річних. Оскільки відповідно до умов спірного кредитного договору банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що перед укладанням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача в письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема, мету для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий ; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов'язаних з одержанням кредиту та укладанням договору про надання споживчого кредиту; строк на який кредит може бути одержаний; варіанти повергнення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки запропонованих схем кредитування. Згідно положень частин 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. При цьому, відповідно до вимог ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Згідно п. 1.7 кредитного договору плата за обслуговування карткового рахунку у розмірі 9,90 грн. здійснюється щомісячно з витратного ліміту, з суми позитивного залишку власних коштів клієнта або незадоволеного овердрафту, в останній робочий день місяця при наявності заборгованості по рахунку або залишку власних коштів на рахунку. У випадку, якщо залишок власних коштів на картковому рахунку менш ніж встановлена плата, плата встановлюється у розмірі залишку на даному картковому рахунку. Згідно п. 1.9.2 кредитного договору плата за повідомлення про здійснення операції у розмірі 5,00 грн. здійснюється щомісячно з витратного ліміту, з суми позитивного залишку власних коштів клієнта або незадоволеного овердрафту, в останній робочий день місяця при наявності заборгованості по рахунку або залишку власних коштів на рахунку. У випадку, якщо залишок власних коштів на картковому рахунку менш ніж встановлена плата, плата встановлюється у розмірі залишку на даному картковому рахунку. Згідно п. 2.1 кредитного договору поповнення карткового рахунку готівкою через касу банку тарифікується у розмірі 10,00 грн. при проведенні операції. Згідно п. 5.3 кредитного договору плата за безпідставність претензії у розмірі 50,00 грн. сплачується з витратного ліміту. Згідно п. 5.5 кредитного договору плата за надання з архіву дублікату договору у розмірі 100,00 грн. сплачується в касі банку при замовленні документу. Судом встановлено, що відповідачем підписано тарифи на обслуговування платіжних карток Тарифний пакет «Кредитна картка № 1 Еволюція Лояльна», зі змісту яких вбачається, які саме послуги надаються позивачем та підлягають оплаті відповідачем. У відповідності до вимог ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» оспорюваний кредитний договір містить суму кредиту, розмір відсоткової ставки, розмір щомісячного платежу та строк повернення грошових коштів. Відповідно до умов п.2.5 кредитного договору відповідач був ознайомлений у письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку(у формі встановлення ліміту Кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України У силу ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Отже, сторонами досягнуто згоди щодо істотних умов договору, зокрема, щодо відсоткової ставки за кредитним договором, а також порядку сплати кредиту, доказів того, що умови кредитного договору є несправедливими для позивача надано не було, оскільки при підписанні спірного договору відповідач ознайомився та погодився з його умовами. З огляду на зазначене суд дійшов висновку щодо законності умов кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При укладенні кредитного договору сторонами додержано вимог, необхідних для чинності цього правочину і передбачених Цивільним кодексом України та Законом України "Про захист прав споживачів". За вказаних обставин відсутні підстави для визнання недійсною кредитну угоду, укладену відповідно до умов заяви №002-29502-160313 від 16 березня 2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк». Тому позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю: стягнути з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (код ЄДРПОУ 34047020, р/р 32078115901026, банк отримувача: Національний банк України, МФО 300001, отримувач АТ «Дельта Банк») заборгованість за кредитною угодою №002-29502-160313 від 16 березня 2013 року станом на 13 грудня 2016 року у розмірі 86 204 (вісімдесят шість тисяч двісті чотири) грн. 43 коп., з яких тіло кредиту в розмірі 0,00 грн.; прострочене тіло кредиту в розмірі 48 765,47 грн.; заборгованість за відсотками в розмірі 37 438,96 грн.; заборгованість за комісією в розмірі 0,00 грн. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про визнання кредитного договору недійсним слід відмовити. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп. (а.с. 1), відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Outcome: approved