Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] 600000 гривень понесених витрат на покращення орендного майна та судові витрати по справі. В основу своїх позовних вимог позивач зіслався на те,що 30.07.2004 року між ним та відповідачем було укладено договір найму, згідно якого він отримав у строкове,на п"ять років оплатне користування нежитлове приміщення,що по [ADDRESS]. У відповідності до п.3.3. вказаного договору передача об'єкта оренди оформляється Актом прийняття передачі (далі-Акт),який був підписаний і в якому було зазначено технічний стан об'єкта оренди, наявного обладнання, стану інженерно-комунікаційних мереж,визначено характеристики майна та вказано існуючі недоліки. Цей Акт змусив його, позивача, найняти підрядників та провести цілий ряд ремонтних робіт. Строк дії договору оренди закінчився 31.07.2009 року, а згідно п.7.2 договору найму від 30.07.2004 року вказано, що поліпшення орендного майна, які не можливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, після закінчення строку дії договору оренди залишаються Орендодавцю,а вартість цих робіт Орендодавець протягом 14 календарних діб повинен відшкодувати Орендареві, тобто йому, позивачу по справі. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги,просив стягнути з відповідача на його користь 353938 гривень 64 копійки витрат понесених ним на поліпшення орендного майна. Відповідач позов не визнав. Третя особа в судове засідання не прибула,про час та день розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Суд, вислухавши сторін,вивчивши матеріали справи приходить до переконання про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного. За змістом ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.Сторони та інші особи,які беруть участь у справі,мають рівні права щодо подання доказів,їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.Кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з"ясуванню обставин справи, сприяє здійсненню прав сторін. Сторони пояснили суду,що інших доказів на підтвердження чи заперечення позову,крім тих що є в матеріалах даної справи не існує. Згідно ч. ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.57 ЦПК У країни, доказами у справі є будь-які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин,що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників,допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів,висновків експертів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Копією Договору найму від 31.07.2004 року підтверджено,що 30 липня 2004 року між [PERSON], який діяв від імені відповідача [PERSON]на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Рожнятівського РНО [PERSON] 02.07.2004 року за реєстром № 1181,та позивачем [PERSON], був укладений договір оренди , згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування нерухоме майно, яке є власністю орендодавця, а саме : Торгівельний комплекс з комунікаціями , цегляний, загальною площею 3564,7 кв. м., що знаходиться в [ADDRESS]. У відповідності до п. 5 вказаного Договору, орендна плата за весь об"єкт, що орендується складає 100 грн. за місяць, яку орендар зобов'язаний сплачувати в готівковому порядку на рахунок орендодавця не пізніше 10 числа поточного календарного місяця (а.с.7 т.3). Згідно з копією акту прийому-передачі об'єкта "Торгівельного комплексу" за договором найму від 30 липня 2004 року ,який підписаний представниками орендодавця та орендаря,останніми узгоджені наявні недоліки приміщення торгівельного комплексу та необхідність проведення ряду ремонтних робіт,які покладено на орендаря (т.1,а.с.4). Згідно п.п. 7.1., 7.2 Договору найму від 30.07.2004 року, орендар зобов'язувався здійснювати за власний рахунок поточний ремонт об'єкта, здійснювати перебудову, добудову та перепланування об'єкта оренди, а також має право: залишити за собою проведені поліпшення об'єкта оренди, здійснені за рахунок власних коштів, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без заподіяння йому шкоди. Поліпшення орендованого майна які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, після закінчення строку дії, а також при достроковому розірванні договору залишаються у власності орендодавця. Вартість проведених орендарем покращень із врахуванням зносу, розмір якого визначається на підставі незалежної експертної оцінки, які неможливо відокремити без заподіяння шкоди об'єкту оренди, відшкодовуються орендодавцем орендареві на протязі 14 календарних днів з моменту закінчення строку дії договору або з моменту дострокового розірвання. [PERSON],посилаючись на те, що відповідач відчужив орендоване майно третій особі, не повідомивши його про це до 31.04.2009 року,тим самим перешкодив йому в користуванні найманим майном,тому просив стягнути з відповідача понесені ним кошти на відшкодування витрат, пов'язаних з поліпшенням орендованого майна. Як на підставу для задоволення свої позовних вимог,позивач посилається на висновок будівельно-технічної експертизи №1098/1375 від 15.02.2010 року (т.2,а.с.32-56),яким,як він вважає, визначено вартість ремонтно-будівельних робіт,виконаних ним в орендованому майні.Всі ці покращення неможливо відокремити від об"єкту оренди ,тому відповідач повинен повернути йому ці покращення у вигляді грошових коштів. Однак,згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 15.02.2010 року,у зв"язку із відсутністю належно розробленої і затвердженої в установленому порядку проектно-кошторисної документації на реконструкцію будинку по [ADDRESS],актів прийомки виконаних робіт,довідок про вартість виконаних робіт-визначити які саме роботи виконувалися на даному об"єкті та вартість виконаних будівельних робіт не надається можливим. Вартість ремонтно-будівельних робіт, згідно наданого переліку робіт, виконаних позивачем на Торговельному комплексі, які неможливо відокремити від об'єкту оренди може становити 338407 грн. Існуюча реконструкція будівлі, виконана без належно оформлених документів на її проведення у відповідності до вимог ДБН та дозволу на виконання будівельних робіт і не відповідає вимогам державних будівельних норм.Невідповідність полягає в частині відсутності проектної документації,складу,порядку розроблення,погодження та затвердження проектної документації. Дозволи виконавчого комітету, архітектури та ін., на проведення реконструкції будівлі відсутні, здійснена перебудова та зміна головного фасаду Торгівельного комплексу є самовільним будівництвом (т.2,а.с.44). Вищенаведений висновок БТЕ від 15.02.2014 року,на який позивач посилається як на підставу для задоволення його вимог, не є доказом ,який достовірно підтверджує факт поліпшення позивачем орендованого майна,оскільки цей висновок базується тільки на твердженні [PERSON] про те,що такі покращення він зробив, та на підставі переліку документів які надані експерту на її вимогу 17.11.2008 року (т.2,а.с.57-65),які суд оцінює також критично з огляду на те,що такі документи не були надані позивачем разом з іншими документами як докази при подачі позову,а тільки на вимогу експерта,який зазначає, що вартість ремонтно-будівельних робіт на спірному об"єкті визнається ймовірною( т.2,а.с.39-зворот).Тобто,висновок експертизи не підтверджує а припускає ,що такі роботи могли бути виконані,а їх вартість може становити 338,407.0 гривень. Нє є допустимими доказами ,які б підтверджували покращення позивачем орендованого майна накладні на придбання будівельних матеріалів та квитанції до прибуткового касового ордера (т.1,а.с.5-13,15-60,62-64),оскільки частина цих документів містить інформацію про те,що [PERSON]придбавав будівельні матеріали ,які можуть використовуватися тільки при виконанні сучасного ремонту типу "Евро",а наявність "евро"ремонту на досліджуваному об"єкті не встановлено.Не встановлено і виконання робіт пов"язаних із застосуванням високоякісних сучасних матеріалів,хоч на підтвердження застосування таких матеріалів позивачем надано накладні (т.1,а.с.46,56). Зазначені обставини підтверджені висновком № 1791 будівельно-технічного дослідження (т.1,а.с.194),проведеного тим же експертом, яка проводила БТЕ. З огляду на викладене безпідставним є посилання позивача на акт прийому-передачі орендованого приміщення як доказ дачі згоди орендодавця на проведення робіт по покращенню об'єкта оренди , оскільки відсутні докази,що будівельні матеріали необхідні для виконання робіт були придбані ним та,що такі роботи були фактично проведені. Інших доказів,які б підтверджували поліпшення орендованого майна позивачем суду не надано. Вимога позивача про стягнення на його користь проведену ним оплату боргу за повторне підключення об"єкту оренди до електромережі в сумі 27.57 грн. та 15.504 грн.12 коп.сплаченної ним заборгованості за спожиту електроенергію попередніми орендарями також не підлягає до задоволення,оскільки такі витрати не є покращенням орендованого майна. В ухвалі від 03 липня 2013 року колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначено,що суд при новому розгляді повинен дати оцінку п.п.71,7.2 договору оренди щодо прав та обов"язків позивача,як орендаря на проведення ремонтно-будівельних робіт,а також передбачених актом прийому-передачі об"єкту оренди обов"язків орендаря з цього питання;зазначити,які саме роботи проведені позивачем в орендованому майні та встановити,чи потребували ці роботи розробки та отримання проектної документації,які саме роботи,які неможливо відокремити від об"єкту оренди,проведені орендарем та чим це підтверджено. Згідно з ч.4 ст.338 ЦПК України,висновок і мотиви,з яких скасовані рішення є обов"язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи. Позивач вважав за необхідне обмежитися тільки доказами,які містяться в матеріалах справи. Ініціатива суду щодо проведення іншої експертизи чи представлення суду інших доказів,які б дали можливість суду при новому розгляді справи з"ясувати обставини викладені в ухвалі суду касаційної інстанції, позивачем та відповідачем не була підтримана,а надані [PERSON]докази не підтверджують підставність його вимог.

Outcome: dismissed