Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

ПАТ "Укрсоцбанк" звернулося до суду з позовом, уточнивши позовні вимоги та просить в рахунок погашення заборгованості за договором про надання відновлюваної кредитної лінії від 28.02.2008р. у розмірі 364 924 грн. 77 коп. звернути стягнення на заставлене майно, що належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], а саме: квартиру [ADDRESS] та стягнути судовий збір. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 28 лютого 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 602/25-075 за умовами якого позичальнику було надано кредит в сумі 190000,00 грн. на поточні потреби зі сплатою 18 процентів річних та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 28.02.2023 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 28 лютого 2008 року між [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS]. Згідно умов іпотечного договору за невиконання або неналежне виконання позичальником умов договору кредитор має право звернути стягнення на предмет іпотеки. 16.04.2009 р. на адресу іпотекодавців та позичальника були направлені вимоги про сплату заборгованості, проте такі залишились без реагування. [PERSON] взяті на себе зобов'язання за договором не виконала, у зв'язку із чим виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 20 жовтня 2009 року становить 364 924 грн. 77 коп. Представник позивача Бачинський О.М. в судовому засіданні позов за уточненими позовними вимогами підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним, доповнив, що [INFO] року іпотекодавець [PERSON] помер, спадкоємцями за законом після його смерті є [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки вони протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявили про відмову від спадщини та продовжують проживати у квартирі [ADDRESS], а тому вважаються такими що прийняли її. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, належним чином були повідомлені про час і місце судового розгляду через оголошення у газеті "Високий замок" від 04.03.2014 р., заяв про розгляд справи за їх відсутності не надходило, тому зі згоди позивача, на підставі ст. 224 ЦПК України проведено заочний розгляд справи за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" є правонаступником усіх прав та обов"язків Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», що підтверджується витягом зі статуту Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (а.с. 65-67 том № 1). 28.02.2008 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 602/25-075 за умовами якого позичальнику було надано кредит в сумі 190000,00 грн. на поточні потреби зі сплатою 14 процентів річних та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 28.02.2023 року (а.с.12-14 Том №1). Кредитор умови договору виконав, надавши позичальнику кредитні кошти в розмірі 190 000,00 грн., що підтверджується копією заяви на видачу готівки № 5 від 28.02.2008 року (а.с. 22 том № 1). Відповідно до умов договору, позичальник зобов'язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, здійснювати погашення кредиту відповідно до графіку змін максимального ліміту заборгованості та виконати інші свої зобов'язання згідно договору. Однак як вбачається з розрахунку заборгованості, позичальник не виконує взяті на себе зобов'язання за договором. У відповідності до п.4.3. Договору про надання відновлюваної кредитної лінії №602/25-075 від 28.02.2008 р. у разі порушення Позичальником вимог п.п. 3.3.2. - 3.3.15. цього Договору, Позичальник зобов'язаний сплатити Кредитору штраф у розмірі 3 проценти від суми кредиту, визначеного п.1.1. цього Договору, за кожен випадок. Відповідно до п.4.4 Договору у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.2.-3.3.5., 3.3.10.-3.3.12. та 3.3.15. цього Договору, порушення Позичальником умов договору, визначеного п.1.3. цього Договору, протягом більше, ніж десять робочих днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, Позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). 20.06.2008 р. на адресу позичальника та іпотекодаців було скеровано листи № 24 та № 25 про збільшення відсоткової ставки за користування кредитом до 18 % річних з 28.07.2008 р. у зв"язку із підвищенням облікової ставки НБУ, зростання вартості грошових ресурсів на міжбанківському кредитному ринку України (а.с.76-78 Том №2), заперечень щодо сплати відсотової ставки у розмірі 18 % річних після отримання відповідних листів та додаткової угоди від позичальника не поступало, ним сплачувалася з 23.07.2008 р. відсоткова ставка за кредитом у підвищеному розмірі, що свідчить про те, що позичальник фактично погодився на зміну умов договору щодо підвищення відсоткової ставки за користування кредитом. Разом з тим, статтею 7 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотекодавець відповідає предметом іпотеки перед кредитором за виконання основного зобов"язання, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов"язання. Пунктами 2.13-2.13.3 договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 602/25-075 від 28.02.2008 р. прямо передбачено збільшення розміру відсоткової ставки, і як зазначено вище, якщо позичальник сплачує відсотки за новою ставкою, то пропозицію слід вважати прийнятою і правочин вчиненим, враховуючи ч.ч. 2, 3 ст. 205, ч. 2 ст. 642 ЦК України, так як фактичні дії вказують на прийняття пропозиції. 16.04.2009 р. на адреси відповідачів були направлені претензія, листи-повідомлення про погашення заборгованості та вимоги про виселення, проте такі залишились без реагування ( а.с. 10-13 том № 2). З представленого представником позивача розрахунку, заборгованість [PERSON] перед банком за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 602/25-075 від 28.02.2008 року станом на 20.10.2009 року становить 364 924,77 гривень, з яких: -основна сума кредиту - 182611,08 грн.; -відсотки за користування кредитом - 31661.65 грн.; -пеня за несвоєчасну сплату заборгованості по кредиту, нарахована з 20.10.2008 року по 19.10.2009 року - 1625.83 грн.; -пеня за несвоєчасну сплату заборгованості по відсотках, нараховану з 20.10.2008 року по 19.10.2009 року - 6526.21 грн.; -штрафні санкції - 142500,00 грн. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, а у відповідності до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу зазначених статей, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій, як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Пенею ж є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тобто встановлює певні юридичні наслідки у вигляді обов'язку сплатити певну суму, яка залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, а й від часу такого невиконання. Тобто, пеня та штраф є видами відповідальності за різні порушення зобов'язань боржником. Крім того, 28 лютого 2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 602/25-075 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS], яка складається з двох житлових кімнат, житловою площею 37,9 кв. м. та кухні, яка належить їм на праві спільної сумісної власності, згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 04.04.2006р. (а.с. 10-11 Том №1). У відповідності до п. 4.1 Іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником Основного зобов'язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до вимог ЗУ „Про іпотеку", умов договору про надання відновлюваної кредитної лінії №602/25-075 від 28.02.2008р. та іпотечного договору від 28.02.2008р., оскільки позичальник не виконала взяті на себе зобов"язання іпотекодержатель вправі вимагати звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру [ADDRESS], тому дана вимога підставна та підлягає до задоволення. У ч.2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Крім того, судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, який був одним з іпотекодавців (а.с. 28 Том №1). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на належну йому частку квартири [ADDRESS], яка згідно копії свідоцтва про право власності належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім'ї: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 69 том № 1). З відповіді Другої Львівської державної нотаріальної контори вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON], який помер [INFO] року не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с. 167, 168 Том №2). Згідно довідки ЛКП "Привокзальне" з місця проживання про склад сім'ї і прописку № 1295 від 10.06.2010 p., в квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 62 том № 1). У відповідності до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно статті 23 ЗУ «Про іпотеку», у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Враховуючи, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаються відповідно до положень ст. 1268 ЦК України такими, що прийняли спадщину, не заявивши відмови від неї. З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved