Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад" Закарпатської обласної ради» про визнання незаконним та скасування наказу № 52-к від 29.07.2020 року про оголошення догани. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.07.2020 року наказом комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради № 52-к «Про оголошення догани [PERSON] » оголошено догану позивачці за прогул без поважних причин з 20 по 27 липня 2020 року включно, відповідно до ст. 147 Кодексу законів про працю України. Даний наказ [PERSON] вважає незаконним та необгрунтованим з огляду на те, що посадові особи Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад" Закарпатської обласної ради» тривалий час не виконували рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.02.2020 року по справі № 308/5580/18 про поновлення її на роботі, а нею надано відповідачу належні докази поважності її відсутності на робочому місці. Зокрема, остання, посилалась на те, що в період з 20.02.2020 року по 07.07.2020 року включно на посаді начальника відділу документально-правового та організаційно-технічного забезпечення Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради перебувала інша особа. Відповідач протягом тривалого часу не ознайомив її з наказом про поновлення її на посаді. Також позивач повідомляв відповідача про те, що вона перебуває на постійному місці роботи в Комунальному закладі «Обласний організаційно-методичний центр культури» Закарпатської обласної ради, а також те, що з 01.07.2020 року по 14.07.2020 року у вказаному закладі вона перебуває у відпустці, а з 08.07.2020 року вона перебуває на лікарняному. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просила визнати незаконним та скасувати наказ про оголошення їй догани за прогул без поважних причин. Двадцять четвертого березня 2021 року представник відповідача подав письмові пояснення по справі в яких пояснив, що на виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 308/5580/18 позивача поновлено на посаді начальника відділу документально-правового та організаційно-технічного забезпечення Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради, про що видано наказ № 34-к від 08.07.2020 року. Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 31.07.2020 року АСВП № 62580257, виданої державним виконавцем Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Осійською В.В., позивачку поновлено на посаді начальника відділу документально-правового та організаційно-технічного забезпечення. За таких обставин, трудові відносини між позивачем та відповідаечм були відновлені з моменту видачі наказу № 34-к від 08.07.2020 року. Оскільки згідно з листком непрацездатності серії АКА № 020755 позивач тимчасово втратив працездатність на період з 08.07.2020 по 17.07.2020 року, обов`язок бути присутньою на робочому місці був відтермінований до 20.07.2020 року. З огляду на відсутність позивача на робочому місці з 20.07.2020 року, відповідачем було складено акт про відмову від підпису про підтвердження ознайомлення з вимогою начальника управління від 28.07.2020 року, відповідно до якого позивачці було наголошено на необхідності надання письмових пояснень щодо причин невиходу на роботу та документів, що підтверджували б поважність причин. У відповідь на вимогу від 28.07.2020 року позивачка не надала жодних пояснень щодо причин відсутності на робочому місці або їх поважності, так само як і не надала жодних підтверджуючих документів, про що свідчить її лист від 29.07.2020 року. У зв`язку з цим, позивач просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила визнати незаконним та скасувати наказ № 52-к від 29.07.2020 року «Про оголошення догани [PERSON] », виданий «Управлінням спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позову, з підстав наведених у раніше поданих письмових поясненнях, зміст яких в тому числі зводився до того, що позивачка повинна була приступити до виконання своїх обов`язків 20.07.2020 року, однак у цей день на роботу не вийшла, а коли прибула на роботу 28.07.2020 року, на вимогу надати пояснення щодо причин невиходу на роботу відмовилась, пояснень не надала, у зв`язку з чим і було винесено оскаржуваний наказ про накладення дисциплінарного стягнення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Наказом начальника комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради Ю. Малик за № 52-к від 29.07.2020 року «Про оголошення догани [PERSON] », оголошено догану позивачці за прогул без поважних причин з 20 по 27 липня 2020 року включно, відповідно до ст. 147 Кодексу законів про працю України. Підставою для винесення даного наказу стала доповідна записка начальника відділу документального забезпечення та контролю Грубої М.С. від 29.07.2020 року. Як вбачається з відміток на даному наказі, зі змістом наказу позивачка ознайомилася 29.07.2020 року о 16:45 год. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.02.2020 року у справі № 308/5580/18 визнано незаконним та скасовано наказ № 9-к від 23.04.2018 року начальника «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради Малик Ю.Л. «Про звільнення [PERSON] », поновлено [PERSON] на посаді начальника відділу документально-правового та організаційно-технічного забезпечення Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради. Рішення суду допущено до негайного виконання в частині поновлення [PERSON] на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно з постановою державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Осійської В.В. наказом № 34-к від 08.07.2020 року КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради [PERSON] поновлено на посаді начальника відділу документально-правового та організаційно-технічного забезпечення, у зв`язку з чим виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 308/5580/18, виданого 06.03.2020 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, закінчено. Як вбачається з листа «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради від 08.07.2020 року за № 01.2-14/1087 «Про поновлення на роботі», надісланого з електронної пошти « uprav.splin.vlasnistu@za-rada.gov.ua на електронну адресу [PERSON] « [INFO] » 08.07.2020 року о 17:48 год. відповідач просив позивачку повідомити причини невиходу на роботу, а також вказав про необхідність надати документи, на підтвердження поважності причин невиходу на роботу. Окрім цього, з листа вбачається, що Управління просило надати трудову книжку з метою внесення відповідних записів до неї. Листом від 09.07.2020 року позивачка просила ознайомити її з наказом про поновлення її на роботі та надати підтвердження звільнення з посади попереднього працівника, а також повідомила, що перебуває на постійному місці роботи в Комунальному закладі «Обласний організаційно-методичний центр культури» Закарпатської обласної ради, та про те, що з 01.07.2020 року до 14.07.2020 року у вказаному комунальному закладі перебуває у щорічній відпустці, а з 08.07.2020 року перебуває на лікарняному. Листом від 14.07.2020 року за № 01.2-14/1109 КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради повідомило [PERSON] про те, що ознайомитись з оригіналом наказу про поновлення її на роботі вона може з`явившись до установи, а також просили вжити заходів задля початку виконання її посадових обов`язків і надати трудову книжку. Листом від 28.07.2021 року [PERSON] надала відповідачу копію наказу комунального закладу «Обласного організаційно-методичного центру культури» Закарпатської обласної ради від 19.06.2020 року за № 16 «Про надання частини щорічної основної відпустки [PERSON] », копію листка непрацездатності серії АКА № 020755, копію наказу комунального закладу «Обласного організаційно-методичного центру культури» Закарпатської обласної ради від 20.07.2020 року за № 24 «Про продовження частини щорічної основної відпустки [PERSON] », копію наказу комунального закладу «Обласного організаційно-методичного центру культури» Закарпатської обласної ради від 20.07.2020 року за № 59-к «Про звільнення [PERSON] ». Згідно з наказом комунального закладу «Обласного організаційно-методичного центру культури» Закарпатської обласної ради від 19.06.2020 року за № 16 «Про надання частини щорічної основної відпустки [PERSON] », останній надано частину щорічної основної відпустки тривалістю 14 календарних днів з 01.07.2020 року по 14.07.2020 року за період роботи з 11.04.2019 року по 10.04.2020 року. Зі змісту листка непрацездатності серії АКА № 020755, виданого 08.07.2020 року, [PERSON] не працювала з 08.07.2020 року по 17.07.2020 року. Наказом комунального закладу «Обласного організаційно-методичного центру культури» Закарпатської обласної ради від 20.07.2020 року за № 24 «Про продовження частини щорічної основної відпустки [PERSON] » позивачу продовжено тривалість частини щорічної основної відпустки на 8 календарних днів з 18.07.2020 року по 24.07.2020 року. Відповідно до наказу комунального закладу «Обласного організаційно-методичного центру культури» Закарпатської обласної ради від 20.07.2020 року за № 59-к «Про звільнення [PERSON] » останню звільнено із займаної посади юрисконсульта за угодою сторін 27 липня 2020 року. Зі змісту заяви [PERSON] від 28.07.2020 року, адресованої відповідачу, вбачається, що позивачка просила вжити негайного виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду у справі № 308/5580/18 в частині поновлення на посаді начальника відділу документально-правового забезпечення та виплати середнього заробітку за один місяць, а також зробити відповідні записи в дублікаті трудової книжки. Наказом комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради від 08.07.2020 року «Про поновлення на роботі [PERSON] » на виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.02.2020 року по справі №308/5580/18 відповідачем скасовано наказ від 23.04.2018 року за № 9-к «Про звільнення [PERSON] ». У пункті № 2 вказаного наказу зазначено, що [PERSON] слід вважати поновленою з 24 квітня 2018 року. З листа відповідача від 28.07.2020 року за №01.2-14/1183, надісланого позивачці вбачається, що начальник управління, посилаючись на строк звільнення від роботи, зазначений в листі непрацездатності серії АКА № 020755 (з 08.07.2020 року до 17.07.2020 року), вимагав від позивачки надання письмових пояснень щодо причин невиходу на роботу, а також надання документів на підтвердження наявності поважних причин відсутності на роботі. З пояснення наданого [PERSON] від 29.07.2020 року вбачається, що остання вбачає у діях роботодавця грубе порушення її трудових прав щодо порядку допуску її до роботи на посаді. Згідно з актом, складеним відповідачем 28.07.2020 року «Про відмову від підпису на підтвердження ознайомлення з вимогою начальника Управління» позивачка [PERSON] відмовилась підписувати вимогу начальника управління від 28.07.2020 року Малик Юлії Леонідівни про надання пояснень щодо причин невиходу на роботу у період з 18.07.2020 по 27.07.2020 року включно. Оцінивши докази, зібрані та досліджені у ході судового розгляду справи у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. Згідно з відміткою про ознайомлення з оскаржуваним наказом № 52-к від 29.07.2020 року, позивачка ознайомилася з його змістом 29.07.2020 року, у той час як позовна заява про скасування наказу була подана 26.11.2020 року. Приписами глави ХІХ Прикінцевих положень КЗпП України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в редакції, що діяла на момент подання позовної заяви, установлено продовжити дію карантину на території України, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та від 20 травня 2020 р. № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 1 серпня до 31 грудня 2020 р. За таких обставин, суд приййняв до уваги доводи позивачки з приводу дотримання процесуальних строків, та прийшов до висновку, що позовна заява подана до суду в межах строку, встановленого для звернення до суду з даним позовом. Що стосується позовних вимог, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Відповідно до частини першої статті 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. У силу вимог ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник повинен зажадати від порушника письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівнику під розписку. Як зазначено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року, під прогулом вважається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України, правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок. Такий правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 27.06.2018 року у справі 664/2820/15-ц. Судом встановлено, що підставою для видачі оскаржуваного позивачкою наказу від 29 липня 2020 року № 52-к стала доповідна записка начальника відділу документально забезпечення та контролю Грубої М.С. від 29.07.2020 року, однак відповідачем не надано її для огляду в судовому засіданні, що позбавляє суд можливості належним чином дослідити документи, що стали підставою для накладення дисциплінарного стягнення. Разом з цим, зі змісту оскаржуваного наказу вбачається, що догана оголошена позивачці за прогул без поважних причин з 20 по 27 липня 2020 року включно, однак будь-яких належних доказів відсутності позивача на робочому місці, зокрема табелю обліку використання робочого часу працівника, акта про відсутність працівника на робочому місці відповідач не надав. Водночас, як вбачається зі встановлених у ході судового розгляду справи обставин, накладенню дисциплінарного стягнення відповідачем за вчинення проступку передувало незаконне звільнення позивачки з посади начальника відділу документально-правового та організаційно-технічного забезпечення Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради, та процедура поновлення її на раніше займаній посаді згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.02.2020 року у справі № 308/5580/18. Зазначене рішення допущене до негайного виконання в частині поновлення позивача на роботі. За змістом статті 65 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Виконання рішення вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків. При цьому працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків. Відповідні висновки навів у своїй постанові від 17 червня 2020 року Верховний Суд у справі № 521/1892/18. При розумінні роботи, як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення. При цьому, працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків. Водночас, як вбачається з встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, відповідач хоч і виніс наказ про поновлення на роботі [PERSON] 08.07.2020 року, однак належним чином не ознайомив її з його змістом. Так, зі змісту листа відповідача від 08.07.2021 року за № 01.2-14/1087 не вбачається, що ним винесений наказ про поновлення її на роботі. З іншого листа першого заступника начальника управління Є. Мішко від 14.07.2020 року за № 01.2-14/1109 встановлено, що відповідач пропонує позивачці з`явитися до установи для ознайомлення зі змістом наказу про поновлення її на роботі, однак не наводить його реквізитів та не додає його копії до відповідного листа. Як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів, з наказом про звільнення позивачка ознайомлена тільки 28.07.2021 року, про що свідчить її підпис на копії відповідного наказу. Будь-яких доказів про те, що позивач ознайомився з його змістом раніше, відповідач не надав, як і не довів, що належним чином ознайомив [PERSON] із правилами внутрішнього трудового розпорядку, колективним договором, визначив робоче місце позивачці, тобто не здійснив дії, що свідчать про фактичне допущення її до роботи в установі. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що у відповідача не було достатніх підстав вважати, що [PERSON] приступила до виконання своїх посадових обов`язків в установі, а отже помилково дійшов до висновку про те, що відсутність [PERSON] на роботі з 20 по 27 липня 2020 року була пов`язана з неповажними причинами, а отже наказ, яким позивачку притягнуто до дисциплінарної відповідальності є незаконним та підлягає скасуванню. Враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути сплачений нею судовий збір у розмірі 840,80 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved