Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 12.01.2017 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір 010/0799/82/0231921. 27.01.2017 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір 014/0822/82/0209476. Між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Індустріальний Банк» було укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого до АТ "КІБ" перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитними договорами 010/0799/82/0231921 та 014/0822/82/0209476. 28.11.2017 року між АТ "КІБ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір відступлення права вимоги № 20171128, у відповідності до умов якого, АТ "КІБ" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому Права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні АT «KIБ» Права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах боржників. Згідно п. 2.2. Договору відступлення права вимоги, за цим Договором здійснюється відступлення Права Вимоги щодо Портфелів заборгованості, сформованих первісним кредитором за власним рішенням та визначеною ним періодичністю у відповідності до критеріїв, визначених у Додатку 1 до Договору в межах загальної суми, що становить 85 000 000,00 грн. (без урахування пені) за всіма сформованими Портфелями заборгованості. Згідно абз. 3 п. 2.3.3. Договору відступлення права вимоги сторони погодили, що право вимоги переходить від АТ «КІБ» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» з моменту підписання ними відповідного Реєстру боржників за формою, передбаченою Додатком №3 до Договору. Відповідно до Реєстру боржників №7 від 16.04.2018 р. до Договору відступлення права вимоги №20171128 від 28.11.2017 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №010/0799/82/0231921 в сумі 12 525,38 грн., а також відповідно до Реєстру боржників №5 від 15.03.2018 року до Договору відступлення права вимоги №20171128 від 28.11.2017 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №014/0822/82/0209476 в сумі 11 204,06 грн., що й стало підставою для звернення позивачем до суду із даним позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості за Кредитними договорами 010/0799/82/0231921 та 014/0822/82/0209476 в загальній сумі 23 729,44 грн. та судових витрат. Заочним Рішенням Вінницького міського суду Вінницької від 18.12.2020 року даний позов задоволено в повному обсязі, стягнуто зі [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами на загальну суму 23 729 (двадцять три тисячі сімсот двадцять дев`ять) гривень 44 копійки, з яких: за кредитним договором №010/0799/82/0231921 в розмірі 12 525 грн. 38 коп., з яких: - 12 209,28 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 316,10 грн. - сума заборгованості за відсотками, та суму заборгованості за кредитним договором 014/0822/82/0209476 в розмірі 11 204,06 грн., з яких: - 8 111,33 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; - 1 125,99 грн. сума заборгованості за відсотками; - 1 966,74 грн. сума заборгованості за пенею; стягнуто зі [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 2 102 грн. Не погодившись з даним рішенням від 18.12.2020 року, 18.06.2021 року [PERSON] подала до суду заяву про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18.12.2020 року. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.07.2021 року заяву [PERSON] - задоволено, заочне рішення від 18.12.2020 року у цій справі скасовано, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, представник відповідача надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, щодо задоволення позовних вимог заперечила, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] 12.01.2017 року укладено Кредитний договір № 010/0799/82/, а 27.01.2017 року кредитний договір № 014/0822/82/02094/. Зокрема, договір № 010/0799/82/0231921, договір № 014/0822/82/02094/76 є трьохсторонніми договорами, змішаними, які містять умови кредитного договору та умови договору страхування життя, здоров`я та працездатності. Таким чином, для задоволення поставлених позивачем позовних вимог предмети зазначених договорів, умови їх виконання, відповідальність сторін за неналежне виконання, підстави настання страхових випадків є важливими, однак позивач не зазначає, чи наставали такі випадки під час дії договорів, та чи відбувалось страхове відшкодування. Також, в зазначених договорах вказані загальні умови, однак позивачем не надано жодних доказів їх реального настання: зокрема, не надано доказів того, що відповідач скористалася кредитними лімітами, коли, в якій сумі, на підставі яких банківських документів. Тобто, позивачем не додано до позову належних та обґрунтованих доказів нарахування сум заборгованості, порядок їх виникнення, періоди, дати нарахування. Судом також встановлено, що між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Індустріальний Банк» 28.11.2017 року було укладено Договір відступлення права вимоги № 114/48-F, відповідно до умов якого до АТ "КІБ" перейшло право грошової вимоги до [PERSON] , за кредитними договорами 010/0799/82/0231921 та 014/0822/82/0209476. Однак, позивачем не надано доказів, що саме за цим договором відступлення від 28.11.2017 року перейшли права первісного кредитора АТ «Райффайзен Банк Аваль» до нового кредитора ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» вимоги до відповідача як до боржника, адже до цього Договору не надано реєстр боржників, серед яких би числилася [PERSON] . Крім того, позивачем не надано доказів повідомлення ним відповідача про відступлення права первісного кредитора, що суперечить п. 7.3 Договору № 010/0799/82/0231921 «банк повідомляє Клієнта про факт відступлення права вимоги шляхом відправлення письмового повідомлення рекомендованим листом за адресою Клієнта, зазначеною в Договорі. Обов`язок банку щодо повідомлення клієнта про відступлення вважається належно виконаним за наявності відмітки (квитанції) поштового відправлення про направлення відповідного повідомлення за останньою відомою Банку згідно умов Договору адресою Клієнта. Така сама ситуація і з Договором № 014/0822/82/02094/76. В цьому випадку первісним кредитором порушено п. 8.3 Договору. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позивачем не доведено законність та обґрунтованість своїх позовних вимог до відповідача, тому позов поданий безпідставно, що в результаті може призвести до порушення законних прав та інтересів відповідача, в тому числі прав як споживача, охоронюваних Законом України «Про захист прав споживачів», при задоволенні позовних вимог. Також незаконність визначення суми заборгованості у позовній заяві полягає в тому, що вона створює подвійну відповідальність, що забороняється ст. 61 Конституції України. У позовній заяві позивачем не доведено обставин з приводу переуступки прав вимоги від АТ «Райффазен Банк Аваль» до ПАТ «Комерційний індустріальний Банк», від останнього до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», не повідомлено письмово позичальника (споживача) [PERSON] , чим було порушено її право, як громадянина України та споживача. Згідно частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Також, позивачем суду не надано підтвердження про перерахування відповідачу коштів за договорами. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст. 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Позивачем на підтвердження заборгованості за договором № 010/0799/82/0231921 надано розрахунок суми заборгованості за період з 13.01.2017 року по 16.04.2018 року, та за Договором № 014/0822/82/0209476 за період з 27.02.2017 року по 27.01.2019 року. Однак ці докази не підтверджують наявність у відповідача порушеного грошового зобов`язання та заборгованості за цими договорами. Крім цього в Тарифах банку зазначено, що всі платежі та розрахунки зазначені у цих правилах та у договорі, здійснюються шляхом безготівкового перерахування грошових коштів. Відповідно п. 1.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22, вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів та обов`язкові для виконання ними. Безготівкові розрахунки - перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді. Дана Інструкція встановлює правила використання під час здійснення розрахункових операцій таких видів платіжних інструментів: меморіального ордера, платіжного доручення, платіжної вимоги-доручення, платіжної вимоги, розрахункового чека, інкасового доручення (розпорядження). Електронний розрахунковий документ - документ, інформація в якому представлена у формі електронних даних, уключаючи відповідні реквізити розрахункового документа, який може бути сформований, переданий, збережений і перетворений у візуальну форму представлення електронними засобами. З урахуванням вищевикладеного, належним та достовірним доказом проведення безготівкового розрахунку є відповідний платіжний документ, передбачений положеннями вказаної Інструкції, який заповнений відповідно до вимог цього нормативного документу та містить відповідні відмітки про виконання цього платіжного документу банком платника. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Однак, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, зокрема, первинних документів (касово-бухгалтерських документів), на підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів за договором № 010/0799/82/0231921, та договором № 014/0822/82/0209476. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Згідно частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Надані до суду примірники договорів № 010/0799/82/0231921, 014/0822/82/0209476 у яких відсутні будь-які підтвердження погодження [PERSON] умов договору. Крім цього, суду не надано підтвердження про перерахування [PERSON] коштів за цими Договорами. Звертаючись до суду з позовом, позивачем на підтвердження заборгованості за договором №010/0799/82/0231921 надано розрахунок суми заборгованості за період з 13.01.2017 року по 16.04.2018 року, за договором № 014/0822/82/0209476 за період з 27.02.2017 року по 27.01.2019 року. Однак ці докази не підтверджують укладення сторонами кредитних договорів та наявність у відповідача порушеного грошового зобов`язання та заборгованості за ними. Суд звертає увагу на те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Вищезазначене узгоджується із правовою позицією Верховного суду України в постанові від 30.01.2018 у справі №161/16891/15-ц Відповідно до п. 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затверджене постановою Правління НБУ від 30.12.1998 №566, первинні документи фіксують факти здійснення операцій з грошовими коштами. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії. Залежно від виду операції первинні документи банку поділяють на касові, які підтверджують здійснення операцій з готівкою, та меморіальні, що використовуються для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій. До первинних меморіальних документів, які підтверджують надання банком послуг з розрахунково-касового обслуговування, належать меморіальні ордери, платіжні доручення, платіжні вимоги-доручення, платіжні вимоги, розрахункові чеки та інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами НБУ. Пунктом 5.1 глави 5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа. Регістри бухгалтерського обліку повинні містити назву, період реєстрації операції, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні. Крім того, загальні вимоги до оформлення касових документів при проведенні касових операцій в банків з клієнтами визначені ч. 1 гл. 1 розділу ІІІ Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку від 14.08.2003 року № 337 та пп 5.1- 5.5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою НБУ від 18.06.2003 року № 254. До них належать заява на переказ готівки, прибутково-видатковий касовий ордер, заява на видачу готівки, прибутковий касовий ордер, видатковий касовий ордер, грошовий чек, а також рахунки на сплату платежів та документи, встановлені відповідною платіжною системою для відправлення переказу готівки та отримання його в готівці. Однак позивачем суду вищезазначені докази не були надані. Крім цього в пункті 10.3 Правил надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка медична допомога» зазначено, що всі платежі та розрахунки зазначені у цих правилах та у договорі, здійснюються шляхом безготівкового перерахування грошових коштів. Відповідно п. 1.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22, вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів та обов`язкові для виконання ними. Безготівкові розрахунки - перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді. Дана Інструкція встановлює правила використання під час здійснення розрахункових операцій таких видів платіжних інструментів: меморіального ордера, платіжного доручення, платіжної вимоги-доручення, платіжної вимоги, розрахункового чека, інкасового доручення (розпорядження). Електронний розрахунковий документ - документ, інформація в якому представлена у формі електронних даних, уключаючи відповідні реквізити розрахункового документа, який може бути сформований, переданий, збережений і перетворений у візуальну форму представлення електронними засобами. З урахуванням вищевикладеного, належним та достовірним доказом проведення безготівкового розрахунку є відповідний платіжний документ, передбачений положеннями вказаної Інструкції, який заповнений відповідно до вимог цього нормативного документу та містить відповідні відмітки про виконання цього платіжного документу банком платника. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Однак, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, зокрема, первинних документів (касово-бухгалтерських документів), на підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів за кредитним договором №614976119 від 08.07.2018. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином обов`язок довести факт отримання відповідачем коштів належить позивачеві. Відповідно до ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки позивачем не надано належних доказів, на підтвердження перерахування коштів з поточного рахунку кредитодавця на рахунок відповідача. Крім цього, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню на користь позивача з відповідача не підлягають судові витрати по оплаті судового збору, оскільки у задоволенні позовних вимог повністю відмовлено.

Outcome: dismissed