Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в інтересах селянського (фермерського) господарства "Моноліт" з позовом до Підлиманської сільської ради Борівського району Харківської області, приватного сільськогосподарського підприємства "Колос" про визнання права власності на майно за набувальною давністю. Як на підставу свого позову [PERSON] послався на наступне: Відповідно до акту приймання-передачі від 15 лютого 2002 року селянському (фермерському) господарству "МОНОЛІТ", єдиним власником та засновником якого є [PERSON] було передане майно від приватного сільськогосподарського підприємства "Колос". 09 лютого 2016 року рішенням Підлиманської сільської ради Борівського району Харківської області № 22 частині вищевказаних спірних обєктів нерухомості було присвоєно наступну поштову адресу: цілісний майновий комплекс № 11, вул. Центральна 2-в, с. Підлиман Борівський район Харківської області. Також 09 лютого 2016 року рішенням підлиманської сільської ради Борівського району Харківської області № 24 іншій частині частині вищевказаних спірних обєктів нерухомості було присвоєно наступну поштову адресу: цілісний майновий комплекс № 12, Підлиманська сільська рада, Борівський район Харківської області 28 березня 2016 року комунальним підприємством "Борівське бюро технічної інвентарізації" було виготовлено відповідні технічні паспорти на спірні об'єкти нерухомості. Відповідно до статуту селянського (фермерського) господарства "МОНОЛІТ" його головою та єдиним засновником є [PERSON]. Беручи до уваги те, що СФГ "Моноліт" користуєтся спірним майно з 2002 року "Позивач" просив визнати право власності на спірне майно за СФГ "Моноліт". Позивач до суду не з`явився, подав заяву в якій просить розглянути справу без його участі на позові наполягає. Представник Відповідача - Підлиманської сільської ради, до суду не з`явився, надав заяву в якій просить справу розглянути без участі представника, позов визнає в повному обсязі та підтверджує обставини викладені в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. Представник Відповідача - приватного сільськогосподарського підприємства "Колос" до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню огляду на наступне: Відповідно до акту приймання-передачі від 15 лютого 2002 року селянському (фермерському) господарству "МОНОЛІТ", єдиним власником та засновником якого є [PERSON] було передане майно від приватного сільськогосподарського підприємства "Колос" наступне майно: - склад літ. "А", склад літ. ""Б", склад літ. "Е", кладову літ. "В", що розташовані за адресою: цілісний майновий комплекс № 11, вул. Центральна 2-в, с. Підлиман Борівський район Харківської області; - корівник літ. "А", корівник літ. "Б, Б', Б''", корівник літ. "Г", телятник літ. "Д", будівлю доїльного блоку літ. "В, В', В'', В'''", вагову літ. "Е", будівлю водокачки, літ. "Ж", що розташовані за адресою цілісний майновий комплекс № 12, Підлиманська сільська рада Борівський район Харківської області 09 лютого 2016 року рішенням Підлиманської сільської ради Борівського району Харківської області № 22 частині вищевказаних спірних обєктів нерухомості було присвоєно наступну поштову адресу: цілісний майновий комплекс № 11, вул. Центральна 2-в, с. Підлиман Борівський район Харківської області. Також 09 лютого 2016 року рішенням підлиманської сільської ради Борівського району Харківської області № 24 іншій частині частині вищевказаних спірних обєктів нерухомості було присвоєно наступну поштову адресу: цілісний майновий комплекс № 12, Підлиманська сільська рада, Борівський район Харківської області 28 березня 2016 року комунальним підприємством "Борівське бюро технічної інвентарізації" було виготовлено відповідні технічні паспорти на спірні об'єкти нерухомості. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство" від 19 червня 2003 року фермерське господарство є формою пiдприємницької дiяльностi громадян iз створенням юридичної особи, якi виявили бажання виробляти товарну сiльськогосподарську продукцiю, займатися її переробкою та реалiзацiєю з метою отримання прибутку на земельних дiлянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, вiдповiдно до закону. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24 жовтня 2008 року "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" не пiдлягають розгляду в порядку господарського судочинства справи, пов'язанi зi створенням, дiяльнiстю, управлiнням та припиненням дiяльностi iнших суб'єктiв господарювання, якi не є господарськими товариствами (кооперативи, приватнi, колективнi пiдприємства тощо), якщо стороною у справi є фiзична особа. При цьому норма пункту 4 частини першої статтi 12 ГПК ( 1798-12 ) в силу її iмперативного характеру не пiдлягає застосуванню за аналогiєю щодо спорiв, пов'язаних iз дiяльнiстю iнших суб'єктiв господарювання. Таким чином слід вважати, що [PERSON] звертаючись з позовом до суду діє в інтересах СФГ "Моноліт" власником та засновником якого він є. Таким чином оскільки СФГ "Моноліт" є фермерським господарством яке було створено на підставі Закону України "Про фермерське господарство" воно не є господарським товариством в розумінні ст. 12 ГПК України, в його інтересах діє власник та голова [PERSON] а тому дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно приписів с. 344 ЦК України особа, яка добросовiсно заволодiла чужим майном i продовжує вiдкрито, безперервно володiти нерухомим майном протягом десяти рокiв або рухомим майном - протягом п'яти рокiв, набуває право власностi на це майно (набувальна давнiсть), якщо iнше не встановлено цим Кодексом. Право власностi за набувальною давнiстю на нерухоме майно, транспортнi засоби, цiннi папери набувається за рiшенням суду. Таким чином, беручи до уваги той факт, що "Позивач" користується спірним майном відкрито та безперервно вже на протязі 15 років він має право на визнання за собою права власності на зазначене майно. Відповідно до п. 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" можливiсть пред'явлення до суду позову про визнання права власностi за набувальною давнiстю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статтi 344 ЦК, згiдно з якими захист цивiльних прав здiйснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давнiсть володiння i вважає, що у неї є всi законнi пiдстави бути визнаною власником майна за набувальною давнiстю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власностi. Вiдповiдачем за позовом про визнання права власностi за набувальною давнiстю є попереднiй власник майна або його правонаступник. У разi якщо попереднiй власник нерухомого майна не був i не мiг бути вiдомим давнiсному володiльцю, то вiдповiдачем є орган, уповноважений управляти майном вiдповiдної територiальної громади. В той же час, відповідно до постанови Господарського суду Харківської області від 31 липня 2002 року по справі № Б-31/54-03 приватне сільськогосподарськео підприємство "Колос", яке було первісним власником спірного майна, було ліквідоване. Таким чином, з огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] який ді в інтересах СФГ "Моноліт" є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved