Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

11 листопада 2015 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 23 листопада 2006 року між ЗАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений договір №ROD0RХ17460018, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 961,37 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості. ПАТ КБ "Приватбанк" є правонаступником ЗАТ КБ "Приватбанк", згідно рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року. Позивач зобов'язання за даним договором виконав повністю. В порушення умов договору відповідач порушує свої зобов'язання, не сплативши вчасно кошти для погашення заборгованості за кредитом. Станом на 14 серпня 2015 року за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 23286,68 гривень, яка складається із заборгованості за відсотками за користування кредитом - 4725,87 гривень, заборгованості по комісії за користування кредитом - 184,56 гривень, пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором - 16791,17 гривень, штрафи 500 гривень (фіксована частина) та 1085,08 гривень (процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 1218 гривень. В судове засідання представник позивача не з'явився, подавши до суду заяву про розгляд справи за відсутності його, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, у судове засідання повторно не з'явився, причин своєї неявки суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. В судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23 листопада 2006 року між ЗАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений договір б/н, згідно якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 941,4 гривень. Відповідач зобов'язався своєчасно погашати суму заборгованості, сплачувати відсотки за користування кредитними коштами. (а.с.6-31) Згідно розрахунку суми заборгованості, заборгованість [PERSON] за договором станом на 14 серпня 2015 року становить 23286,68 гривень, яка складається із заборгованості за відсотками - 4725,87 гривень, заборгованості по комісії - 184,56 гривень, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 16791,17 гривень та штрафи -1585,08 гривень (а.с.4-5) Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до часткового задоволення із слідуючих підстав Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється законом, договором або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. У зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення позову, оскільки відповідач [PERSON] з 03.03.2012 року заборгованості по кредиту немає, але сплату відсотків не проводить, чим істотно порушив умови кредитного договору, в зв'язку з чим утворилась заборгованість, а тому позов підлягає до часткового задоволення. Заборгованість за відсотками та комісією необхідно стягнути станом на час сплати суми кредиту, тобто станом на 03.03.2012 року, що відповідає умовам договору. Зокрема, п.3.2.3 позичальник зобов'язується сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви та п.п.4.1.,4.2. Також п.3.2.7 передбачено, що позичальник зобов'язаний погасити заборгованість по кредиту в повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування кредитом відсотки, винагороду й неустойку (штраф, пеню) не пізніше дати, зазначеної в повідомленні банку. Щодо позовних вимог про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасність виконання зобов'язання та штрафу, то така вимога підлягає до часткового задоволення. Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, вказана норма законодавства з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Оскільки,заборгованості по кредиту у відповідача [PERSON] немає, розмір пені становить 16791,17 грвиень, суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин норму частини третьої статті 551 ЦК України та стягнути з відповідача [PERSON] 1000 гривень пені. Нормами ст.ст. 610-612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язань є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Умовами кредитного договору (пункт 5.1), укладеного між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] передбачена відповідальність позичальника у вигляді сплати пені при порушення будь-якого зобов'язання, передбаченого заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 Умов договору та штрафу у разі прострочення виконання зобов'язання (пункт 5.3 ) Із змісту позовної заяви вбачається, що в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем зобов'язань за кредитними договором та стягнення з відповідача пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитом та штрафу - фіксованої та процентної складової. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити. Оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки, а накладення штрафу носить разовий характер, у зв'язку порушенням позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань на строк понад 30 днів в розмірі 500 гривень та 5% від суми заборгованості. На думку суду за порушення умов укладеного кредитного договору з відповідача слід стягнути пеню, в а в стягненні штрафу необхідно відмовити. Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. № 6-2003цс15. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" підлягають до часткового задоволення та з відповідача [PERSON] необхідно стягнути заборгованість за кредитом станом на 03 березня 2012 року, а саме заборгованість за відсотками за користування кредитом - 4523,48 гривень, заборгованості по комісії за користування кредитом - 184,56 гривень, пені за несвоєчасне виконання зобов'язань - 1000 гривень, а всього 5708,04 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві відповідно до тієї частини позовних вимог, в задоволення яких позивачу відмовлено. Відповідно з відповідача належить стягнути судовий збір в розмірі 298,56 гривень.

Outcome: approved