Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та третьої особи про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 25 січня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, що зареєстрований в реєстрі № 230 про стягнення грошових коштів у сумі 2 702 999, 88 гривень з громадянина [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] , дата народження - [INFO] , місце народження - с. Лопухів, Тячівського району, Закарпатської області, місце роботи - фізична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, які є його боргом за кредитним договором № МКТWGА0000000841 від 25.09.2008 року, укладеним між ним та Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» (код платника податків за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України 14360570, місце знаходження: [ADDRESS] , к/р № [NUMBER] УНБУ в Дніпропетровській області, МФО 305299), яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» та яким запропоновано задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» шляхом перерахування коштів на рахунок № [NUMBER] в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 305299 в розмірі: залишок заборгованості за кредитом - 60 238, 00 доларів США, залишок заборгованості за відсотками - 23 917,10 доларів США, пені - 21 376,42 доларів США, що всього становить 105 531 (Сто п`ять тисяч п`ятсот тридцять один) долар США 52 центи, що за курсом НБУ станом на 02.11.2016 року становить 2 699 999 (Два мільйони шістсот дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 88 копійок; витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 3000,00 гривень. Всього, в гривневому еквіваленті з урахуванням витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, становить 2 702 999 (Два мільйони сімсот дві тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 88 копійок. Позов мотивує тим, що 25 січня 2017 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна вчинила виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі № 230. Даним виконавчим написом на підставі статті 34 ч. 1. ст. 19, ст. ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в редакції від 10 грудня 2014 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» запропоновано стягнути грошові кошти у сумі 2 702 999, 88 гривень з позивача, які є його боргом за кредитним договором № MKTWGA0000000841 від 25 вересня 2008 року, укладеним між ним та Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» шляхом перерахування коштів на рахунок ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі: залишок заборгованості за кредитом - 60 238, 00 доларів США, залишок заборгованості за відсотками - 23 917, 10 доларів США та пеня - 21 376, 42 доларів США, що всього становить 105 531, 52 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02 листопада 2016 року становить 2 699 999, 88 гривень. Також стягнуто витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису в сумі 3000, 00 гривень. Всього, в гривневому еквіваленті з урахуванням витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису становить 2 702 999,88 гривень. Вважає виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню з підстав, передбачених ст. 88 Закону України "Про нотаріат", відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями-не більше одного року, та з підстав, передбачених абзацом 3 підпункту 3.1 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, де зазначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. У даному виконавчому написі строк за який проводиться стягнення складає вісім років один місяць вісім днів, а саме з 25 вересня 2008 року по 02 листопада 2016 року. Виконавчий напис нотаріусом вчинено на копіях документів. Банком не подано оригіналу кредитного договору, а отже вчинення виконавчого напису на таких документах є грубим порушенням Порядку та Закону. Спірний виконавчий напис підписано без зазначення прізвища та ініціалів. Відповідно до приписів ст. ст. 256, 258 ЦК України на момент видачі виконавчого напису щодо суми заборгованості слід було застосовувати позовну давність в три роки, а щодо заборгованості зі сплати пені - позовну давність в один рік. Позивач припинив виконувати свої боргові зобов`язання, а отже у ПАТ КБ «Приватбанк» настало право вимоги ще до 2009 року. Строк, за який проводиться стягнення - вісім років один місяць. Позивачем було допущено порушення строку оплати більше ніж три місяці ще у 2009 році. З 2009 року по 2016 рік минув трирічний строк вчинення напису згідно Закону та минув п`ятирічний строк позовної давності щодо певних платежів, який встановлений договором. Окрім того, рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 листопада 2013 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково та звернуто стягнення на іпотечне майно, що також вказує на наявність спору з приводу розміру заборгованості. Відповідач АТ КБ «Приватбанк» надіслав суду відзив на позов, в якому вимоги позову заперечив з тих підстав, що позивач зазначає, що його заборгованість перед відповідачем не є безспірною, що виключало вчинення нотаріусом виконавчого напису. В спростування посилається на приписи ст.18 ЦК України, ст.ст .87, 88 ЗУ "Про нотаріат", які визначають, що вчинення виконавчого напису - це захист нотаріусом цивільних прав кредитора за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Безспірність в розумінні ст. 88 Закону України "Про нотаріат" є не доведеність боргу, що є елементом судового процесу, а факт існування між кредитором та боржником правовідносин, при яких вважається (презюмується) наявність боргу, а документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів - це не письмові докази наявності боргу, а докази наявності згаданих правовідносин сторін. Сторона позивача лише вказує в позовній заяві, що розмір заборгованості перед банком є спірним, але не подає доказів відсутності заборгованості, або наявності боргу в меншому розмірі, тобто ніяк не спростовує розмір заборгованості, вказаного у виконавчому написі. Позивач стверджує про пропуск банком строку, на протязі якого кредитор вправі звернутись до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. В спростування посилається на п. 3.1 глави 16 наказу Мінюсту № 295/5 віл 22 лютого 2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами га організаціями - не більше одного року. Позивач безпідставно ототожнив строк за який проводиться стягнення та три роки з дня виникнення права вимоги, в тому числі безпідставно обчислюється перший, як трьохрічний, коли законодавець такого не передбачає. До строку за який проводиться стягнення апріорі включається строк з дня початку спливу трьох років з дня виникнення права вимоги. Окрім того, як вбачається із п. 5.5 кредитного договору № МКТWGА0000000841 від 25 вересня 2008 року сторони обумовили 5 річний строк давності до вимог про стягнення кредиту, винагороди, процентів за користування кредитом та неустойки. Натомість, із розрахунку заборгованості, представленого банком нотаріусу вбачається, що останнє погашення заборгованості мало місце 28 березня 2014 року в сумі 414,17 доларів США, що стверджується обнуленням 4 колонки розрахунку заборгованості даною датою в порівняні із такою ж колонкою датою 24 квітня 2014 року, коли виконавчий напис нотаріуса датований 25 січня 2017 року, що свідчить про дотримання кредитором трьох річного строку з дня виникнення права вимоги, так і п`ятирічного передбаченого договором. Просить в позові відмовити. Відповідач приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна надіслала суду відзив на позов, в якому заперечила проти позову і вважає, що він не підлягає задоволенню з тих підстав, що залучення її в якості співвідповідача в даній справі є таким, що прямо суперечить диспозитивності та процесуальному статусу відповідача, оскільки нотаріус не є стороною правовідносин, на підставі яких виникли взаємні зобов`язання сторін, а тільки здійснив нотаріальну дію, яка полягала у вчиненні виконавчого напису, тобто дію, за результатами якої були змінені права боржника та кредитора про що також констатовано у Постанові Пленуму ВСУ від 31 січня 1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», де зазначено, що справи щодо оспорювання виконавчого напису нотаріуса розглядаються в позовному провадженні, позивачем в якому є боржник, а відповідачем - кредитор. Нотаріус, яким був вчинений виконавчий напис, може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача. Про будь-які спори, суперечки, зміни та доповнення даного кредитного договору, винесення з даного приводу судові та інші рішення, злочини та інші події, що впливають на відносини кредитора і боржника, кредитор не повідомляв, а присутність боржника під час вчинення виконавчого напису не передбачена чинним законодавством. Щодо питання безспірності вимог кредитора, то в розумінні ст. 18 ЦК України та ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» безспірність є не доведеність боргу, що є елементом судового процесу, а факт існування між кредитором та боржником правовідносин, при яких вважається (презумується) наявність боргу, а документи, передбачені Переліком документів, якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому КМУ (надалі - Перелік) - не письмові докази наявності боргу, а докази наявності згаданих вище правовідносин. Позивач лише вказує в позовній заяві, що розмір заборгованості перед банком є спірним, але не обгрунтовує відсутності заборгованості або наявності боргу в меншому розмірі, не вказує сум, які ним сплачені, не підтверджує факт погашення заборгованості жодними документами, тобто ніяк не спростовує розміру заборгованості, вказаного у виконавчому написі. Предметом спору в цій справі є не дійсний розмір його боргу перед кредитором або відсутність такого, а дотримання нотаріусом формальностей, передбачених законодавством при вчиненні виконавчого напису. Однак, помилки при виконанні таких формальностей, навіть якщо б вони і були припущені нотаріусом, за змістом вищенаведеної Постанови не можуть бути самі по собі підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такою підставою, як роз`яснив Верховний суд, може бути тільки встановлений судом факт відсутності боргу або менший розмір його. Вчинення виконавчого напису на копії договору обумовлене частковим стягненням заборгованості, через що відповідає чинному законодавству. Вчинення виконавчого напису є цілком правомірним, а позивачем не було доведено фактів порушення порядку вчинення нотаріальних дій, а його посилання на порушення норм законодавства не відповідають дійсності. Просить в позові відмовити. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Решетар В.В. в судове засідання не з`явилися, позаяк подали суду заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності, в заявах зазначають, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» та відповідач приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна в судове засідання не з`явилися, хоч належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у відзиві на позов просять справу розглянути у їх відсутності та просять в позові відмовити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тячівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області в судове засідання не з`явився повторно з невідомої суду причини, хоч належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності на підставі письмових доказів, що є в матеріалах справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до виконавчого напису, вчиненого 25 січня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, що зареєстрований в реєстрі № 230 про стягнення грошових коштів у сумі 2 702 999, 88 гривень з громадянина [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] , дата народження - [INFO] , місце народження - с. Лопухів, Тячівського району, Закарпатської області, місце роботи - фізична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, які є його боргом за кредитним договором № МКТWGА0000000841 від 25.09.2008 року, укладеним між ним та Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» (код платника податків за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України 14360570, місце знаходження: [ADDRESS] , к/р № [NUMBER] УНБУ в Дніпропетровській області, МФО 305299), яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», запропоновано задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» шляхом перерахування коштів на рахунок № [NUMBER] в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 305299 в розмірі: залишок заборгованості за кредитом - 60 238, 00 доларів США, залишок заборгованості за відсотками - 23 917,10 доларів США, пені - 21 376,42 доларів США, що всього становить 105 531 (Сто п`ять тисяч п`ятсот тридцять один) долар США 52 центи, що за курсом НБУ станом на 02.11.2016 року становить 2 699 999 (Два мільйони шістсот дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 88 копійок; витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 3000,00 гривень. Всього, в гривневому еквіваленті з урахуванням витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, становить 2 702 999 (Два мільйони сімсот дві тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 88 копійок. Період за який проводиться стягнення - вісім років один місяць вісім днів, а саме з 25 вересня 2008 року по 02 листопада 2016 року . Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до пункту 3.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Судом встановлено, що строк, за який проводиться стягнення - вісім років один місяць вісім днів, а саме з 25 вересня 2008 року по 02 листопада 2016 року. Суд зазначає, що встановлення вказаного трьохрічного обмеження на вчинення виконавчого напису не є формальністю, позаяк узгоджується з приписами Глави 19 ЦК України, якою визначено загальну трьохрічну позовну давність. А відтак, включення у загальний розмір заборгованості частини платежів, які нараховані поза межами строків позовної давності, в будь-якому разі свідчать про спірність такої суми. Окрім цього, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 листопада 2013 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № МКТ\\УПА0000000841 від 25 вересня 2008 року, в розмірі 711 728 гривень 76 копійок - звернено стягнення на будинок [ADDRESS] , який належить [PERSON] та [PERSON] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № від 25 вересня 2008 року) Публічним акціонерним товариством "УніверсалБанк" через прилюдні торги за ціною не нижчою за риночці ціни на день продажі будинку. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] судові витрати по справі в розмірі 3441 гривню на користь ПАТ КБ "Приватбанк". В задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" в частині виселення всіх мешканців з будинку [ADDRESS] Лопухово - відмовлено. При цьому, суд відхиляє доводи відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», зазначені ним у відзиві на позов, про те, що останнє погашення заборгованості позивачем мало місце 28 березня 2014 року в сумі 414,17 доларів США та про дотримання кредитором трьохрічного строку з дня виникнення права вимоги, так і п`ятирічного передбаченого договором, оскільки будь-яких доказів на підтвердження даної обставини відповідачем суду не надано, також суд відхиляє доводи відповідача щодо встановлення п.п. 5.5 кредитного договору № МКТWGА0000000841 від 25 вересня 2008 року п`ятирічного строку позовної давності, оскільки частиною ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» передбачена можливість зміни меж строку вчинення виконавчого напису лише у разі встановлення іншого строку позовної давності законом, а не договором. Тобто, в даному випадку підлягає застосуванню встановлений ч.1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» трирічний строк щодо меж вчинення виконавчого напису. Як вбачається з виконавчого напису, сума, яка пропонується до стягнення, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого відповідачем, нарахована за період з 25 вересня 2008 року по 02 листопада 2016 року, (а.с.72, 73). А із рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 листопада 2013 року випливає, що станом на 15 серпня 2013 року заборгованість відповідача перед банком становить 89 077, 14 долари США. Тобто, частина заборгованості виникла більш як за три роки до моменту звернення, що прямо суперечить ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». Таким чином, між сторонами існує спір з приводу наявності і розміру заборгованості за указаним кредитним договором, з урахуванням того, що вимога Банку щодо повернення кредитних коштів пред`явлена до позивача після спливу трирічного строку з моменту виникнення у Банку права на таку вимогу, а відтак суд приходить до висновку про задоволення вимог позову. Оскільки спір стосується правовідносин, що виникли між позивачем як боржником та відповідачем Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» як стягувачем, то судовий збір слід стягнути з відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь позивача в розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved