Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON], діюча в своїх інересах та інтересах неповнолітньої дочки [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Дарницький районний відділ Міграційної служби України в м. Києві про визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона та її дочка [PERSON] на праві власності володіють кожна по ? частиною квартири [ADDRESS] згідно Договору про поділ спільного майна подружжя від 03 вересня 2000 року, зареєстрованого в КМБТІ, й договору дарування частини квартири від 13 листопада 2007 року, зареєстрованого в КМБТІ 27 листопада 2007 року за реєстраційний написом № 43521, за умовами яких відповідач визнав спірну квартиру спільної сумісної власністю подружжя й подарував своїй дочці належну йому на праві власності ? частину вказаної квартири. З 30 травня 2005 року року в даній квартирі зареєстрований відповідач, з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 1993 року, який рішенням Дарницького районного суду м. Китєва від 26 жовтня 2005 року розірваний. Відповідач в 2007 році - з часу дарування своєї частки спірної квартири дочці, забравши всі свої носильні речі, перереїхав до іншого місця проживання, його речей в квартирі немає; спірною квартирою він не цікавиться, житлово-комунальні послуги не сплачує, з часу переїзду жодного разу не з"являвся за місцем своєї реєстрації, при цьому не вжив заходів для зняття з реєстраційного обліку, внаслідок чого вона вимушена сплачувати за нього як зареєстровану особу комунальні послуги, що впливає на її бюджет. Відтак, вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням. В даній квартирі постійно проживає тільки вона та їх з відповідачем дочка [PERSON], які на сьогодні є єдиними співвласниками квартири, й самостійно несуть обов"язок по сплаті житлово-комунальних послуг, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала у цілому з тих же підстав, просила їх задовольнити: визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 498 в будинку [ADDRESS], та зняти його з реєстрації за вказаною адресою. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності з визнання позовних вимог (а.с.28). Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. Третя особа без самостійних вимог - Дарницький районний відділ Міграційної служби України в м. Києві в судове засідання не з"явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності (а.с.27). За таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності позивача, третьої особи, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Вислухавши пояснення п позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Судом встановлено, що позивачка [PERSON] на праві власності володіє 1/2 частиною квартири [ADDRESS] згідно Договору про поділ спільного майна подружжя від 03 вересня 2000 року (а.с.12-13), зареєстрованого в КМБТІ, й її дочка [PERSON] володіє іншою частково ? частини вказаної квартири згідно договору дарування частини квартири від 13 листопада 2007 року, зареєстрованого в КМБТІ 27 листопада 2007 року за реєстраційний написом № 43521 (а.с.14-15), за умовами яких відповідач визнав спірну квартиру спільної сумісної власністю подружжя й подарував своїй дочці належну йому на праві власності ? частину вказаної квартири. В даній квартирі з 30 березня 2005 року року зареєстрований відповідач, як колишній співвласник квартири, та член сім"ї позивачів. Сторони є колишім подружжям, в шлюбі перебували з 04 вересня 1993 року, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 жовтня 2005 року розірвано. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с.9, 10). Вказаним рішенням судом встановлено, що сторони з квітня 2005 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Згідно довідки форми № 3 у вказаній квартирі зареєстровані позивач, відповідач та їх дочка [PERSON] (а.с.7). Відповідач в 2007 році - з часу дарування своєї частки спірної квартири дочці, забравши всі свої носильні речі, перереїхав до іншого місця проживання, його речей в квартирі немає; спірною квартирою він не цікавиться, житлово-комунальні послуги не сплачує, з часу переїзду жодного разу не з"являвся за місцем своєї реєстрації, при цьому не вжив заходів для зняття з реєстраційного обліку, внаслідок чого позивачка вимушена сплачувати за нього як зареєстровану особу комунальні послуги, що впливає на її бюджет. Факт непроживання відповідача у спірній квартирі, окрім визнання ним позовних вимог, підтверджується актом ЖЕД № 2 ТОВ «Новобудова» Дарницького району м. Києва, складеним комісією від 05 травня 2014 року (а.с.20), в якому засвідчено ті факти, що відповідач не проживає у [ADDRESS], відсутність його особистих речей; спального місця та інших ознак, які вказують на фактичне його місце проживання за вказаною адресою, не встановлено. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім"ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, [PERSON] понад встановлений законом термін без поважних причин не проживає в спірній квартирі, із заявами до уповноважених органів про причини своєї відсутності не звертався, обов"язки по сплаті комунальних послуг не несе, відтак, останній як член сім»ї співвласників квартири, втратив право користуватися цим житлом. Поважні причини відсутності відповідачки в спірній квартирі понад встановлені строки судом не встановлено. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження пояснення позивача про те, що вона та її дочка не чинили та не чинять перешкоди відповідачу у користуванні (проживанні) спірною квартирою: замки у вхідних дверях не замінювали, не застосовували будь-яких фізичних перешкод. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентним (уповноваженим державою) органом, зокрема, на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням та ін.). Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, відповідно, є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. На підставі вищевикладеного, ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved