Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

До Краснокутського районного суду Харківської області звернулася [PERSON] з позовом до Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області, треті особи - [PERSON], Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, державний реєстратор Коломацької районної державної адміністрації Харківської області Мєдвєдєва З.О. про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області. В підтвердження уточнених позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2017 року по справі №627/783/17 вона набула право приватної власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], площею 4,4291 гектарів, що розташована на території Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області згідно державного акта на право приватної власності на землю [NUMBER] після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Для можливості внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру нею була замовлена технічна документація у ФОП [PERSON] та 27.11.2017 було подано заяву державному кадастровому реєстратору Відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, однак, отримала відмову у державній реєстрації (змін до них) у зв'язку з тим, що успадкована позивачем земельна ділянка має накладення на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] Форма власності земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] - приватна, відомості про власника [PERSON], дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно 25.07.2017. Розпорядженням голови Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 15.02.2017 № 71 «Про надання дозволу гр. [PERSON] на розробку технічної документації із землеустрою» гр. [PERSON] наданий дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею орієнтовно 4,4291 га (рілля) для подальшого надання у власність земельної ділянки № 159, що розташована за межами населеного пункту на території Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області, межі якої встановлені згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) реформованого Мурафського КСП, для ведення товарного сільськогосподарського товариства. Розпорядженням голови Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 13 червня 2017 року № 250 «Про надання у власність земельної ділянки гр. [PERSON] на території Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області» гр. [PERSON] надано у власність земельну ділянку № 159, кадастровий номер [NUMBER], площею 4,4291 га (рілля), що розташована за межами населених пунктів на території Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Правові підстави для визнання незаконним та скасування розпорядження голови Краснокутської районної державної адміністрації від 13 червня 2017 року № 250 «Про надання у власність земельної ділянки гр. [PERSON] на території Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області» полягають в тому, що орган державної виконавчої влади не мав жодних підстав, передбачених законом, для прийняття рішення про надання у власність гр. [PERSON] земельної ділянки площею у межах 4,4291 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки згідно із пунктом 2 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Державний земельний кадастр" встановлено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Пунктом 10 статті 28-1 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Державний земельний кадастр" визначено, що документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою видані до набуття чинності цим Законом, є дійсними. Відсутність відомостей у Державному земельному кадастрі про земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] не позбавляє позивача права власності на вказану ділянку, а тому викладені обставини змусили [PERSON] звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак надав суду заяву про підтримання заявлених [PERSON] позовних вимог та про слухання справи у його відсутність. Представник відповідача - Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про слухання справи у відсутність представника та з урахуванням наданих пояснень. Представник третьої особи - [PERSON] в судовому засіданні не з'явився, причину неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить явочний лист. Третя особа - державний реєстратор Коломацької районної державної адміністрації Харківської області Мєдвєдєва З.О. в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2017 року позивач [PERSON] набула право приватної власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], площею 4,4291 гектарів, що розташована на території Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області згідно державного акта на право приватної власності на землю [NUMBER] після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Для можливості внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру нею була замовлена технічна документація у ФОП [PERSON] та 27.11.2017 було подано заяву державному кадастровому реєстратору Відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, однак, [PERSON] отримала відмову у державній реєстрації (змін до них) у зв'язку з тим, що успадкована позивачем земельна ділянка має накладення на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] Форма власності земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] - приватна, відомості про власника [PERSON], дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно 25.07.2017. Окрім цього, судом встановлено, що рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 12 грудня 2016 року позов [PERSON] до Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області, Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) та житловий будинок в порядку спадкування за законом задоволено та визнано за [PERSON] право на земельну частку (пай), розташованої на території Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області, що належало [PERSON], померлої [INFO], на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], яке фактично успадкував його батько [PERSON], що помер [INFO] Як вбачається з наданих представником відповідача документів, 10 січня 2017 року [PERSON] звернувся до Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області з заявою про надання йому дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку площею 4,4291 га ріллі №159 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами населених пунктів на території Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області згідно сертифікату на земельну частку (пай) [NUMBER] на підставі рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 12.12.2016 року по справі №627/530/16-ц. 15 лютого 2017 року Краснокутською районною державною адміністрацією Харківської області видано розпорядження №71 «Про надання дозволу гр. [PERSON] на розробку технічної документації із землеустрою» та надано дозвіл гр. [PERSON] на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею орієнтовно 4,4291 га (рілля) для подальшого надання у власність земельної ділянки №159, що розташована за межами населеного пункту на території Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області, межі якого встановлені згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) реформованого Мурафського КСП, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказане розпорядження Краснокутської РДА було видано на підставі ст.ст. 17,22,81,118,121 Земельного кодексу України, ст.ст.2,3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 12.12.2016 року №627/530/16-ц, сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], викопіювання земельної ділянки, довідки Відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі від 20.01.2017 №14-20.25-0.3-113/2-17 та звернення гр. [PERSON] Як вбачається з вищевказаних норм Земельного кодексу України, а саме ст. 17, то до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом; б) участь у розробленні та забезпеченні виконання загальнодержавних і регіональних (республіканських) програм з питань використання та охорони земель; в) координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель; г) підготовка висновків щодо надання або вилучення (викупу) земельних ділянок; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб у межах, визначених законом; д) підготовка висновків щодо встановлення та зміни меж сіл, селищ, районів, районів у містах та міст; е) здійснення контролю за використанням коштів, що надходять у порядку відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, пов'язаних із вилученням (викупом) земельних ділянок; є) координація діяльності державних органів земельних ресурсів; ж) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Також, як вбачається з оспорюваного розпорядження, відповідач під час прийняття розпорядження окрім вказаних норм керується ст. 118, 121 Земельного кодексу України, однак як вказані норми закону взагалі стосуються порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, а не виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю), як це зазначає [PERSON] в своїй заяві від 10.01.2017 року. Натомість, слід зазначити, що організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам (кооперативам, акціонерним товариствам) на праві колективної власності, а також порядок їх обміну регулюється Законом України від 05.06.2003 р. № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (далі - Закон № 899). Як вбачається зі ст.1 Закону №899 право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до ст. 3 Закону №899 підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища). У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада чи районна державна адміністрація приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Відповідно до ст. 9 Закону № 899 розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства проводиться за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв), а за її відсутності - шляхом жеребкування. Результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі. До протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) додаються проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), список осіб, які взяли участь у їх розподілі. Протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою і є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та державної реєстрації права власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв). Матеріали щодо розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) зберігаються у відповідній сільській, селищній, міській раді за місцем проживання більшості власників земельних часток (паїв) та в районному відділі земельних ресурсів. Як вбачається з матеріалів справи, а саме акту про передачу та прийом земельних часток (паїв) переданих у приватну власність із земель КСП «Мурафське» від 2001 року, який був проведений згідно проекту організації території земель КСП «Мурафське» на підставі рішення Мурафської сільської ради №147 від 5.12.2001 року «Про погодження проекту організації території земельних часток (паїв) та дозволу на виготовлення державних актів на право приватної власності» за результатами розподілу земельних часток (паїв) між громадянами спірну земельну ділянку №159 було виділено [PERSON], яку в подальшому згідно рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 09.10.2017 року успадкувала [PERSON] Натомість, як вбачається з вищевказаного акту [PERSON] не включена до списку громадян, який був складений за результатами розподілу земельних часток (паїв). Окрім цього спірне розпорядження було прийняте на підставі довідки відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області від 20.01.2017 №14-20.25-0.3-113/2-17, з якої вбачається, що земельна ділянка №159, орієнтованою площею 4,4291 га (рілля), яка розташована на території Мурафської сільської ради не перебуває у власності (користуванні інших осіб) та їй не присвоєний кадастровий номер, поземельна книга не відкрита, правовстановлюючий документ відсутній. Однак, відомості вказані в даній довідці не відповідають дійсності та спростовується письмовими поясненнями Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 15.06.2018 №982, з яких вбачається, що в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю громадян, зареєстровано державний акт [NUMBER] від 15 травня 2003 року за №387 на ім'я [PERSON] на земельну ділянку площею 4,4291 га, кадастровий номер [NUMBER], місце розташування земельної ділянки - за межами населеного пункту на території Мурафської сільської ради, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, 27.05.2003 року державний акт отримано громадянином. Окрім цього, з відповіді Відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 06.09.2018 №118/145-18 вбачається, що гр. [PERSON] була виділена земельна частка (пай) №159, тобто в розпорядженні Відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області була наявна інформація щодо власника спірної земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номеру. Також з вказаної відповіді вбачається, що згідно даних Національної Кадастрової Системи (НКС) гр. [PERSON], після успадкування належної [PERSON] земельної ділянки, зверталася із заявою про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 02.02.2018 року, на виконання якої їй було надано РІШЕННЯ № РВ-6301484732018 від 09.02.2018 р. про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру (копія надається). Згідно даного рішення: встановлено перетин ділянок з ділянкою [NUMBER] площа співпадає на 0.0028%; перетин ділянок з ділянкою [NUMBER], площа співпадає на 99.9981%, земельна ділянка, що планується для проведення державної реєстрації та внесення до бази даних ДЗК має накладання на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], площа земельної ділянки 4.4291 га, форма власності - приватна, відомосґІ про власника - [PERSON], дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно: 25.07.2017 року, реєстраційний номер земельної ділянки у Державному реєстрі прав - 21651295; земельна ділянка, що планувалася для внесення до бази даних НКС, власник гр. [PERSON], має накладання: на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] на 99,9981% та на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] на 0,0028% , що відбулося в зв'язку з переходом НКС на систему координат УСК 2000. Порядок використання системи координат УСК 2000 затверджений наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 02.12.2016 № 509 «Про затвердження Порядку використання Державної геодезичної референцної системи координат УСК-2000 при здійсненні робіт із землеустрою» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 грудня 2016 р. за № 1646/29776). Вказаний Порядок визначає механізм використання Державної геодезичної референцної системи координат УСК-2000 при здійсненні робіт із землеустрою та є обов'язковим для використання розробниками документації із землеустрою. Відповідно до пункту 2 Розділу VІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр» у разі якщо кадастрові номери земельних ділянок були визначені (в тому числі на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку), але не присвоєні до 1 січня 2013 року, такі кадастрові номери вважаються присвоєними, а земельні ділянки - зареєстрованими у Державному земельному кадастрі з моменту письмового звернення замовника документації із землеустрою, на підставі якої було визначено кадастровий номер земельної ділянки, без подання електронного документа та стягнення плати за державну реєстрацію земельної ділянки, у разі якщо така документація із землеустрою була затверджена до 1 січня 2013 року в порядку, встановленому законом. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 15.06.2018 №982, то [PERSON] отримав документ, що посвідчує його право власності на спірну земельну ділянку, а саме державний акт [NUMBER] від 15 травня 2003 року за №387. Вказаний державний акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю громадян та земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер кадастровий номер [NUMBER], а тому вказана земельна ділянка вважається зареєстрованою у Державному земельному кадастрі. Натомість, реєстрація земельної ділянки, яку [PERSON] отримав у власність в зв'язку з успадкуванням права на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] відбулася лише 25.07.2017 року. Також, відповідно до п.4 Розділу VІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр», у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв'язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Таким чином, для вирішення вказаного питання громадянам, власникам земельних ділянок, або громадянину за погодженням з суміжними землевласниками, необхідно виготовити відповідну документацію із землеустрою, на основі якої будуть виправлені помилки, що внесені до Державного земельного кадастру. 18 травня 2017 року [PERSON] звернувся до Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області з заявою, в якій зазначив, що рішенням Краснокутського районного суду Харківської області віл 12.12.2016 року за ним визнано право на земельну частку (пай) згідно сертифікату на земельну частку (пай) [NUMBER] із не витребуваних паїв на території Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області площею 4,50 умовних гектарів, в зв'язку з чим прохав надати у власність земельну ділянку №159 площею 4,4291 га ріллі, натомість як встановлено під час судового розгляду справи, розпорядженням голови Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 13 червня 2017 року № 250 «Про надання у власність земельної ділянки гр. [PERSON] на території Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області» гр. [PERSON] надано у власність земельну ділянку № 159, кадастровий номер [NUMBER], площею 4,4291 га (рілля), що розташована за межами населених пунктів на території Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, тобто [PERSON] надано у власність земельну ділянку не з не витребуваних паїв, як він зазначав в своїх заявах, а земельну ділянку, яка вже перебувала у власності гр. [PERSON] (в подальшому успадкована позивачем по справі [PERSON]) та була зареєстрована у встановленому законом порядку, оскільки нерозподіленою (невитребуваною) земельною часткою (паєм) є земельна частка, яка виділена в складі єдиного земельного масиву без визначення меж в натурі (на місцевості), якщо власник такої земельної частки не звернувся за її отриманням або помер, а спадкоємці з певних причин спадщини не прийняли. Документом, що посвідчує право на таку земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай). Окрім цього, як вбачається з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6304280922017 від 10.05.2017 року, земельна ділянка, яка була надана у власність [PERSON] взагалі мала державну форму власності, що взагалі не відповідає дійсності та наявним у матеріалах справи доказам. Також, під час прийняття оспорюваного розпорядження Краснокутської РДА від 13 червня 2017 року №250 було враховано технічну документацію із землеустрою. Як вбачається з долученої до матеріалів справи представником відповідача технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ділянка №159, яка складається з пояснювальної записки, земельна ділянка була запроектована відповідно до проекту землеустрою та організації території земельних часток (паїв) реформованого КСП «Мурафське» Краснокутського району Харківської області. Польові роботи виконувались при розробці проекту землеустрою щодо організації території земельних ділянок на землях колективної власності КСП «Мурафське» на території Мурафської сільської ради, Краснокутського району, Харківської області у 2003 році. Однак, як зазначалося раніше, саме на підставі проекту організації території земель КСП «Мурафське» за результатами розподілу земельних часток (паїв) між громадянами спірну земельну ділянку №159 було виділено [PERSON]. Також як вбачається зі ст. 55 Закону України «Про землеустрій» (чинної на час складання технічної документації) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: а) завдання на складання технічної документації із землеустрою; б) пояснювальну записку; в) рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом); г) згоду власника земельної ділянки, а для земель державної та комунальної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на відновлення меж земельної ділянки користувачем; ґ) довідку, що містить узагальнену інформацію про землі (території); д) копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; е) копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі проведення робіт щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); є) копію правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за умови якщо права власності на такі об'єкти зареєстровані); ж) матеріали польових топографо-геодезичних робіт; з) план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів); и) кадастровий план земельної ділянки; і) перелік обмежень у використанні земельної ділянки; ї) у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні (відновленні) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); й) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, що включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. Однак представником відповідача на підтвердження правомірності прийняття розпорядження голови Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 13 червня 2017 року № 250 «Про надання у власність земельної ділянки гр. [PERSON] на території Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області» надано технічну документацію, яка складається лише пояснювальної записки. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві, суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29; справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що спірні розпорядження Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області № 71 від 15.02.2017 року та №250 від 13.06.2017 року не відповідають вимогам Законом України від 05.06.2003 р. № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», Земельному кодексу України, Закону України «Про землеустрій», а тому виходячи з наведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання вказаних розпоряджень незаконними та їх скасування, підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача щодо скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права приватної власності за гр. [PERSON] на земельну ділянку №159, кадастровий номер [NUMBER], площею 4,4291 га (ріллі), що розташована за межами населених пунктів на території Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області, то вони також підлягають задоволенню на підставі слідуючого. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.07.2017 року, державний реєстратор Коломацької районної державної адміністрації Харківської області Мєдвєдєва З.О. на підставі розпорядження Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області №250 від 13.06.2017 року здійснила державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] на спірну земельну ділянку. Відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Враховуючи той факт, що документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а саме: розпорядження Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області № 71 від 15.02.2017 року та №250 від 13.06.2017 року підлягають скасуванню, то й одночасно відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підлягає й скасуванню рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права приватної власності за гр. [PERSON] на земельну ділянку №159, кадастровий номер [NUMBER], площею 4,4291 га (ріллі) На підставі викладеного та

Outcome: approved