Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись в суд з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що їхня мати [PERSON], яка померла 12.02.2013р., мала у приватній власності земельну ділянку площею 3.2198 га розташовану на території [PERSON] сільської ради Ружинського району Житомирської області, та житловий будинок по вул.Ворошилова, 49 в с.Мовчанівка Ружинського району Житомирської області. Спадщину матері прийняла вони прийняли, проте нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачам відмовив із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. Тому позивачі просять суд визнати за ними право на вказане спадкове майно матері в рівних частках. В суд позивачі та представник відповідача не з'явились, подали заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність, позивачі позовні вимоги підтримують, а відповідач - визнає повністю. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. [PERSON] померла 12.02.2013р. в с.Завадівка Володарського району Київської області, що вбачається з свідоцтва про смерть (а.с.15). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 2 Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах -уповноваженій на те посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування, заяву про прийняття спадщини (ст.1269 ЦК України). З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наданої 05.04.2017р. Ружинською державною нотаріальною конторою, довідки приватного нотаріуса Володарського районного нотаріального округу [PERSON] від 27.03.2017р. № 89/01-16, вбачається, що спадкова справа відносно майна померлої 12.02.2013р. [PERSON] не заводилась і, відповідно, із заявами про прийняття її спадщини ніхто до нотаріуса чи до уповноваженої особи відповідного органу місцевого самоврядування не звертався (а.с.55, 48). З довідки Завадівської сільської ради Володарського району Київської області вбачається, що на час відкриття спадщини [PERSON] разом із нею постійно проживали її діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] - позивачі по справі(а.с.18). З доданих до позовної заяви копій свідоцтв про народження та довідки органу реєстрації актів цивільного стану вбачається, що спадкодавець [PERSON] дійсно була матір'ю позивачів і, відповідно, вони є її спадкоємцями за законом першої черги (а.с.12, 13, 14, 16). Довідкою відділу Держземегенства у Ружинському районі Житомирської області від 20.11.2014р. № 4085/04 стверджується те, що на ім'я [PERSON] 11.10.2005р. було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 894053, який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010522100365. Площа земельної ділянки, яка належала [PERSON] відповідно до вказаного Державного акту на право власності на земельну ділянку становить 3.2198 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 1825284600:01:000:0057, місце розташування земельної ділянки - територія [PERSON] сільської ради Ружинського району Житомирської області (а.с.17). З довідки [PERSON] сільської ради Ружинського району від 10.02.2016р. №112 вбачається, що відповідно до записів погосподарської книги по с.Мовчанівка Ружинського району Житомирської області за [PERSON] рахувався на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вул.Ворошилова, 49 в с.Мовчанівка Ружинського району Житомирської області ( а.с.19). Рішенням п'ятої сесії сьомого скликання [PERSON] сільської ради Ружинського району від 27.04.2016р. назву вулиці Ворошилова в с.Мовчанівка Ружинського району було змінено на вул.Слобода (а.с.39). З технічного паспорта на вказаний житловий будинок, який виготовлений КП "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" 22.03.2017, та довідки вказаного МБТІ від 22.03.2017р. № 374 вбачається, що житловий будинок №49 по вул.Слобода в с.Мовчанівка Ружинського району Житомирської області побудований в 1956 році, господарські споруди побудовані в 1956-1975рр., правовстановлюючі документи на вказаний будинок в БТІ не зареєстровано( а.с.35-38, 40). 3 Як вбачається з Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, отриманої Ружинським районним судом Житомирської області 18.04.2017р. , відомості про об'єкт нерухомого майна, розташований за адресою:Житомирська область, Ружинський район, с.Мовчанівка, вул.Ворошилова (Слобода), 49 у вказаних Реєстрах відсутні ( а.с.56, 57). Положення діючого на час виникнення правовідносин законодавства, а саме: Указу Президії Верховної Ради СРСР "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних жилих будівель" від 26.08.1948р., прийнятою на виконання вказаного Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", Закону УРСР Про сільську Раду депутатів трудящих від 02.07.1968р. , визначали, зокрема, що підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію та не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Статі120-127 ЦК УРСР(1963 р.) регулювали право власності колгоспного двору та реєстрацію вказаного права за членами двору в погосподарських книгах сільських рад. На підставі вказаного, суд приходить до впевненості, що [PERSON] була власником житлового будинку та господарських будівель, розташованих по вул.Слобода (Ворошилова), 49 в с.Мовчанівка Ружинського району Житомирської області. Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином, судом встановлено, що до позивачів перейшло право спадкодавця [PERSON] на все спадкове майно в рівних частках, зокрема і на на вказану земельну ділянку та житловий будинок. Проте, як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Володарського нотаріального округу [PERSON] від 27.01.2016р. № 01-16, нотаріусом позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на вказану спадщину з підстав відсутності у них оригіналів правовстановлюючих документів (а.с.21). На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що право позивачів на прийняття спадщини реалізоване, але мають місце труднощі здійснення процедури реєстрації успадкованого майна, що виникли не з їхньої вини. Перешкодою для оформлення спадкових прав у позивачів є втрата ними оригіналу правовстановлюючого документа на земельну ділянку, а також неотримання спадкодавцем за свого життя правовстановлюючих документів на житловий будинок, хоча право власності спадкодавця [PERSON] на вказане майно ніким не оспорюється, а тому зазначене не може бути підставою для позбавлення спадкоємців права власності на таке майно. Відповідно до ст.174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом всього часу судового розгляду. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що вказане визнання відповідачем [PERSON] сільською радою Ружинського району, на території якої розташоване нерухоме майно, позову не суперечить законодавству та не порушує прав та охоронюваних законом інтересів ні сторін по справі, ні інших осіб, а тому з цих підстав позов [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved