overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому вказує, що 07 червня 2005 року за рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області відповідач сплачував аліменти на користь його матері [PERSON], на його утримання, в розмірі 1/4 всіх доходів, до досягнення ним повноліття. 10 грудня 2017 року йому виповнилося 18 років, в зв'язку з чим сплата аліментів припинилася. На даний час він навчається на 2 курсі денної форми навчання в Державному навчальному закладі "Запорізьке машинобудівне вище професійне училище", і продовжуватиме навчатися по 26 квітня 2020 року, в зв'язку з чим потребує додаткових матеріальних засобів для забезпечення необхідних умов для навчання, харчування, проживання за місцем навчання, а також коштів на транспортні послуги. Мати позивача проживає за межами України, іноді надсилає кошти, але їх не достатньо для його повноцінного існування. Відповідач аліменти не сплачував, має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 40218 гривень, ніякої участі у його вихованні та утриманні не приймав і не приймає. В позові позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на його утримання щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення навчання, в розмірі 1/4 всіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на відповідний вік. Сторони в судове засідання не з'явилися, в адресованих суду заявах просять справу розглядати у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Вивчивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків. [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії 1-ЖС № 123077, виданим 08 грудня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Новомиколаївського районного управління юстиції Запорізької області. Як вбачається з довідки Державного навчального закладу "Запорізьке машинобудівне вище професійне училище" від 11 квітня 2018 року № 265/18, [PERSON] навчається на 2 курсі Державного навчального закладу "Запорізьке машинобудівне вище професійне училище" з 01 вересня 2016 року, на денній формі навчання. У зв'язку із вказаним [PERSON] потребує матеріальної допомоги. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. [PERSON] працює в ТОВ "Лідер" та отримує заробітну плату, у зв'язку з чим може надавати матеріальну допомогу. За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, до припинення навчання [PERSON], але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, зазначивши, що шлюб між нею та відповідачем рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 17.08.2016 року розірвано. Від цього шлюбу мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який являється дитиною інвалідом. В звязку з тим, що позивач самостійно не в змозі утримувати неповнолітнього сина інваліда та створити йому належні умови для розвитку, а відповідач добровільно не хоче приймати участі у вихованні та утриманні дитини, просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з дня подання позовної заяви до суду - 26 липня 2016 року, але не менше встановленого законом мінімального розміру аліментів на одну дитину, згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, де зазначила, що відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні сина, матеріальну допомогу не надає, а тому вона просить суд стягнути з нього аліменти на дитину. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позову в повному обсязі. Суд, вислухавши позивача, враховуючи лист відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-СР № 098244 від 17.09.2013 року сторони зареєстрували шлюб. З рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 17 серпня 2016 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, де неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] залишено проживати разом з позивачем. Як встановлено судом, позивач та відповідач мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії 1-СР № 161554 від 12.12.2013 року, який проживає з позивачем і перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданою виконавчим комітетом Стецівської сільської ради Чигиринського району від 26.07.2016 року № 378 Як вбачається з посвідчення серії ААГ № 062416 від 19.05.2016 року неповнолітній [PERSON], [INFO] є дитиною інвалідом. Згідно довідки ТОВ "БК "ДЕЛЬТА" від 20.04.2016 року №3, відповідач працює в ТОВ "БК "ДЕЛЬТА" з 02.11.2015 року на посаді слюсара-сантехніка, де за період з 02.11.2015 року по 31.03.2016 року його дохід склав 7650,00 грн. Згідно ст. 180 СК України, обоє батьків рівною мірою зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, що є підставою для стягнення аліментів з відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд, оцінюючи зібрані докази в сукупності, вважає можливим позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина інваліда та судовий збір на користь держави у розмірі 551 гривні 20 коп. На підставі викладеного, ст.180, 181-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності документів. Заявник в судове засідання не з`явилася, Про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином. На час розгляду справи надала заяву в якій просить судове засідання проводити без її участі. Заяву підтримує. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, але попередньо надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги визнають у повному обсязі. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] , під час огляду своєї трудової книжки колгоспника (серія [NUMBER] ) виявила, що до першої сторінки цієї книжки 07.05.1986 року в графу "дата народження" внесено запис, що рік народження 1965. Таким чином, відповідальною особою колишнього колгоспу "Дніпро" вчинено запис щодо року народження, який не відповідає фактичним даним, а саме: На сторінці 1 трудової книжки серії [NUMBER] , вказано рік народження 1965. Відповідно до паспортних даних (сторінка 1 паспорту серії [NUMBER] ), фактично рік народження заявника відповідає дійсності 20 травня 1966. Раніше заявник не звертала на це уваги, навіть не придавала цьому особливого значення, завжди знала, що роком народження є 1966 рік. Наразі записи в трудовій книжці колгоспника, про трудову участь в колгоспі "Дніпро" з 03.05.1986 по 23.02.2000 р., також є доказом належності вказаного правовстановлюючого документа, оскільки фактично записаний період роботи, який стосується конкретно заявника, а не іншої особи. Звернутись до правління колгоспу "Дніпро" с.Тужар з проханням виправити та завірити належним чином печаткою невірно вказаний рік народження в трудовій книжці колгоспника не є можливим, оскільки КСП "Дніпро" с.Тужар 23.02.2000 року реорганізовано в СВК "Дніпро" с.Тужар. Таким чином, при призначенні пенсії або настанні будь-яких інших фактів чи подій, що не залежать від заявника, у разі пред`явлення своєї трудової книжки колгоспника серії [NUMBER] до відповідних органів, підприємств чи установ, можуть виникнути перешкоди, труднощі та інші обставини у визнанні того, що ця трудова книжка належить саме - [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне заяву задовольнити, оскільки заявлені вимоги і посилання заявника знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Факт належності трудової книжки колгоспника серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] , не спростовується жодними доказами, а навпаки підтверджуються копіями документів, наявних в матеріалах справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТДВ "Світловодське кар'єроуправління". Заявою про уточнення розміру позовних вимог від 26.10.2017 року просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 33625 грн. 63 коп. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він працює енергетиком в гірничому цеху ТДВ "Світловодське кар'єроуправління" з 03.08.2015 року по теперішній час. З 2016 року відповідач не виплачує йому заробітну плату, тому його порушенні права підлягають захисту в судовому порядку. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явились, до суду надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач у судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Заперечень проти задоволення позову не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що позивач працює у ТДВ "Світловодське кар'єроуправління" з 03.08.2015 року (а.с. 5-6). Відповідно до довідки про заборгованість з виплати заробітної плати № 64 від 17.10.2017 року заборгованість перед [PERSON] складає 33625,63 грн. (а.с. 17). Позивач стверджує, і ці обставини не спростовані відповідачем, що на час ухвалення рішення заборгованість по заробітній платі йому не виплачена. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо розміру належних працівникові сум. Статтею ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 34 Закону України "Про оплату праці" \~передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Беручи до уваги зазначені обставини суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими. Судові витрати у справі суд розподіляє у відповідності до положень ст.. 88 ЦПК України та покладає їх на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

До суду надійшла заява Комунального закладу "Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка" про надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку без її згоди. Дана заява мотивована тим, що [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS], перебувала на стаціонарному лікуванні в 6-му відділенні Комунального закладу "Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка" з 04.08.2014 року по 17.09.2014 року. Висновком комісії лікарів-психіатрів від 15.09.2014 року: Діагноз: хронічний маячний розлад. Суїцідальна спроба (отруєння медикаментами). За психічним станом рекомендовано призначити амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку без його згоди. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав. Прокурор підтримав заяву в повному обсязі та просив суд її задовольнити. Особа, щодо якої вирішується питання про надання амбулаторної психіатричної допомоги, [PERSON] в судовому засіданні не заперечила проти надання допомоги. Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, на підставі яких судом було встановлено, що що [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS], перебувала на стаціонарному лікуванні в 6-му відділенні Комунального закладу "Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка" з 04.08.2014 року по 17.09.2014 року. Висновком комісії лікарів-психіатрів від 15.09.2014 року: Діагноз: хронічний маячний розлад. Суїцідальна спроба (отруєння медикаментами). За психічним станом рекомендовано призначити амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку без його згоди. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України "Про психіатричну допомогу" амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. В зв'язку з викладеним, суд вважає, що заяву слід задовольнити, так як [PERSON] потрібна психіатрична допомога, а неможливість усвідомлювати необхідності лікування є підставою для примусового порядку надання допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

[PERSON] ([ADDRESS]), зацікавлені особи: Черкаський міський відділ ДРАЦС (м.Черкаси, вул.Небесної Сотні,4), [PERSON] ([ADDRESS]), [PERSON] ([ADDRESS]), [PERSON] ([ADDRESS]) звернулась до суду з заявою про надання права на шлюб з [PERSON] із зниженням шлюбного віку, оскільки є вагітною і тому визнання права на шлюб відповідає її інтересам. В ході судового розгляду в якості третьої особи у справі залучений орган опіки і піклування м.Черкаси. В судовому засіданні заявниця, її законний представник - мати [PERSON] заяву підтримали, посилаючись на обставини, викладені в заяві та на відповідність її інтересам заявниці. Зацікавлена особа [PERSON] підтримав заяву, пояснення заявниці, просив заяву задоволити. Інші зацікавлені особи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заяву задовольнити виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] року, тобто на час розгляду справи заявниця є неповнолітньою і має повних 16 років. Згідно частини 1 ст.22 СК України, шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. У відповідності до частини 2 цієї ж правової норми, особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. В частині 2 ст.23 СК України вказано, що за заявою особи, яка досягла шістнадцять років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Вітчизняне сімейне законодавство не передбачає отримання згоди батьків (усиновлювачів), опікунів на те, щоб неповнолітні особи могли зареєструвати шлюб. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до участі у справі залучаються один або двоє батьків (усиновлювачів) неповнолітньої особи, піклувальник, особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи. Заперечення батьків (піклувальників) щодо надання права на шлюб не є підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Судом встановлено, що заявниця перебуває на обліку по вагітності в КЗ "Черкаський міський пологовий будинок "Центр матері та дитини згідно згідно з довідкою № 479 від 26.09.2017 року. Майбутнім батьком дитини заявниці є [PERSON], [INFO], який згідно довідки ПП "Надія" №44 від 24.10.2017р. працює монтажником систем утеплення будівель в ПП "Надія" з 06.09.2017р. (наказ №161/2-к від 05.09.2017р.) по теперішній час. Враховуючи усі обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що надання заявниці права на шлюб з майбутнім батьком її дитини відповідає її інтересам, у зв"язку з чим заява є обгрунтованою і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом в якому просив зобов'язати ПАТ "Тако" провести повторне розслідування нещасного випадку на виробництві, що стався з ним 15.09.1998 року під час виконання трудових обов'язків монтера путі Криворізького регіонального управління ЗАТ "Тако" на ст..Дальнеотвальна НКГОК, за наслідками проведеного розслідування скласти акт по формі Н-1. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він працював в ЗАТ "Тако" з 08.09.1998 року до 01.02.1999 року монтером путі. 15.09.1998 року при виконанні ним трудових обов'язків з ним стався нещасний випадок, а саме: при виконанні зрізки стикових болтів з використання керосиноріза, зірвало зі штуцера різака керосинову шлангу, яка була закріплена за допомогою скрутки з проволоки, пальне пролилося та попало на розпечений метал, сталося запалення, полум'я перекинулося на його одяг. Робітники, що знаходилися поряд з ним збили полум'я, але він отримав опіки стегна та кистей рук. Внаслідок отриманої травми йому була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 10% і підприємство протягом року відшкодовувало йому спричинену матеріальну шкоду. В подальшому він не проходив медкомісії, тому відшкодування було припинено, справу підприємство в 2001 році до ВВД ФССНВВ не передавало. В 2013 році стан його здоров'я погіршився і він звернувся до МСЕК де йому було встановлено 20% втрати працездатності в зв'язку з трудовим каліцтвом на період з 15.05.2013 року по 01.05.2014 року. В 2014 році позивач звернувся до ВВД ФССНВВ з заявою про призначення страхових виплат, але йому було відмовлено в зв'язку з тим, що в акті про нещасний випадок вказано його посаду газорізальник 5 розряду, в той час як в трудовій книжці записано монтер путі. Для усунення вказаних недоліків він звернувся до ТУ Держгірпромнагляд у Дніпропетровській області, яким був наданий припис ПАТ "Тако" про необхідність повторного розслідування нещасного випадку та складання нового акту. ПАТ "Тако" було видано наказ про створення комісії для розслідування нещасного випадку. Створена комісія прийшла до висновку про неможливість проведення повторного розслідування і рекомендувала позивачу звернутися до суду. При повторному зверненні до ТУ Держгірпромнагляду позивачу також було рекомендовано звернутися до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

В січні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про стягнення з ПАТ "МСЗ "Океан" середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 37420,77 грн. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона працювала на ПАТ "Миколаївський суднобудівний завод "Океан" з 08 липня 1993 р. по 04.02.2014 р. 04.02.2014 року позивач була звільнена згідно п.1 ст. 40 КзпП України у зв'язку із ліквідацією підприємства. При проведенні звільнення відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітної платі у сумі 17948,94 грн. Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21.11.2014 року з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість по заробітній платі в розмірі 17948,62 та 5 000 грн. - моральної шкоди. Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08.06.2015 року з відповідача на користь позивача було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку у суммі 50217,51 грн. та індексацію заробітної плати у сумі 4559,61 грн. Проте, позивач вважає за необхідним стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку, за період з 17.02.2015 р. по 24.11.2015 р., у сумі 37420,77 грн. через те, що відповідач не виконує вказані рішення суду. Позивач надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, причина його неявки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що позивач працював на ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» з 08 липня 1993 року по 04.02.2014 рік та була звільнена за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із ліквідацією підприємства. Однак при звільненні позивач в порушення вимог ст. 116 КЗпП України не отримала повного розрахунку. Встановивши несвоєчасність розрахунку по заробітній платі, суд вважає за можливе в порядку ст. 117 КЗпП стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.02.2015 р. по 24.11.2015 р. у розмірі 37420, 77 грн. В порядку ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved