Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернувся до суду, як представник [PERSON], з позовом, в якому після уточнення, просив виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., що зареєстрований в реєстрі за № 16340 від 23.11.2015р. про звернення стягнення на належний [PERSON], 1978р.н., транспортний засіб сідловий тягач Е, марки DAF, моделі 95XF, шасі [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], 1998р.в., таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заяви зазначив, що на початку липня 2018 позивачу стало відомо, що його сідловий тягач Е марки DAF перебуває у розшуку на підставі постанови приватного виконавця Бурмаги Є.А., від 27.06.2018р. в межах виконавчого провадження №56652031 за виконанням виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 23.11.2015р. №16340 про звернення стягнення на заставне майно, а саме сідловий тягач Е, марки DAF, моделі 95XF, шасі [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], 1998р.в., який належить позивачу. Даний виконавчий напис позивач вважає таким, що не підлягає виконанню на підставі наступного. По-перше, позивачу не будо доведено до відома про укладання договору купівлі-продажу права вимоги за кредитним договором №2301/0906/87-608 від 12.09.2006р. та відступлення прав за договором застави №2301/0906/87-608-Z. Більш того, позивачу не надходили жодні вимоги про неналежне виконання боржником [PERSON], своїх кредитних зобов'язань, а відтак позивач до липня 2018 року не здогадувався про наявність виконавчого напису. Крім того, позивач вважає, що даний виконавчий напису було вчинення з порушенням вимог ст. 87-88 ЗУ «Про нотаріат», оскільки при вчиненні спірного виконавчого напису приватний нотаріус Чуловський В.А. повинен був перевірити, чи подано на обґрунтування звернення стягнення на заставне майно документи, засвідчені у цьому переліку, які свідчать про безспірність кредитної заборгованості [PERSON] Однак, в порушення вимог закону, банком не було надано первинні документи, які дійсно підтверджують безспірність кредитної заборгованості у відповідності до ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України». Крім того, безспірність заборгованості спростовується рішенням Золотоніського районного суду Черкаської області від 12.01.2015р. за яким з [PERSON] та [PERSON], на користь ПАТ «Альфа-Банк» солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором 2301/0906/87-608 від 12.09.2006р., яка утворилась станом на 01.06.2014р. в сумі 197684,42грн., з яких зокрема: 191834,95 тіло кредиту, що є еквівалентом 16291,72 дол. США), проте виконавчий напис вчинено за невиконання боржником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором за період з 01.02.2014р. по 21.09.2015р., а саме: заборгованості в сумі 352542,90грн., що є тілом кредиту, та заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 89666,93грн., а всього на суму 445709,83грн. Відтак, позивач вважає, що зазначене свідчить про дана вимога не є безспірною, а приватний нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис. 30.07.2018р. представником позивача було подано заяву про забезпечення позову. Ухвалою суду від 03.08.2018р. провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено справу до розгляду у судовому засіданні. Ухвалою суду від 10.08.2018р. заяву про забезпечення позову задоволено та зупинене стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 23.11.2015р. за № 16340 та зупинене виконавче провадження №56652031 з примусового виконання даного виконавчого напису та зупинено дію постанови приватного виконавця Бурмаги Є.А. від 27.06.2018р. у даному виконавчому провадженні про розшук майна боржника [PERSON], а саме сідловий тягач Е, марки DAF, моделі 95XF, шасі [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], 1998р.в. 15.11.2018р. в судовому засіданні судом постановлено ухвалу без виходу суду до нарадчої кімнати про виведення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича та Приватного виконавця Бурмаги Євгенія Анатолійовича з числа співвідповідачів у даній справі та залучення їх до розгляду даної справи в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, причину неявки суду не повідомили. Представник позивача надав суду письмову заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Також зазначив, що позовні вимоги підтримує в позовному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Альфа-Банк» - Назаренко М.П. - в судове засідання не з'явилась, надала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає в повному обсязі та просять відмовити у задоволенні позову посилаючи на наступне обґрунтування. 12.09.2006 між Акціонерним комерційним банком «ТАС -Комерцбанк», правонаступниками якого є Відкрите акціонерне товариство «Сведбанк» і Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір №2301/0906/87-608, відповідно до умов якого Банк зобов'язується надати Позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії у розмірі 35 500,00 США, на строк з 12 вересня 2006 р. по 11 вересня 2011 р. включно та на умовах, передбачених у цьому договорі, а Позичальник зобов'язується повернути кредит, проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному строки, передбачені цим договором. 15 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір купівлі-продажу прав за кредитними договорами. В свою чергу 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. На підставі зазначених угод (договорів) відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 2301/0906/87-608 від 12.09.2006, укладеним між АКБ «ТАС- Комерцбанк» та [PERSON], на користь ПАТ «Альфа -Банк». Таким чином на даний час усі права кредитора за вищевказаними кредитним договором належать ПАТ "Альфа -Банк". Договором про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору №2301/ 0906/87-608 від 12.09.2006, укладеним 26.08.2010 між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] (далі - кредитний договір), сторони домовилися викласти кредитний договір у новій редакції. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору Банк має право надати Пози чальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 23 552,00 доларів США на строк по 11.09.2021 включно та на умовах, передбачених у цьому договорі, а Позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором. Пунктом 1.3 кредитного договору визначено, що Позичальник сплачує Банку -проценти за користування кредитом у розмірі 16% річних за весь строк фактичного користування кредитом. Відповідно до пп.3.1 п. 3.1 кредитного договору, починаючи з 10 вересня 2010 року Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим договором шляхом внесенім помісячних платежів, що складаються з платежів за кредит та процентів за його користування. При цьому погашення кредиту здійснюється рівними частинами у сумі не менш як 177,08 доларів США, а проценти сплачуються за попередній календарний місяць користування кредитом відповідно до п.3.2 цього договору та за останній місяць користування кредитом у момент проведення остаточного розрахунку за цим договором. Згідно з п.3.2 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються, виходячи із розміру процентної ставки, встановленої в п. 3.1 або зміненої відповідно до п.п.6.1, 8.4, 8.5 цього договору, та фактичної кількості днів користування кредитом, на непогашену суму кредиту, починаючи з дати видачі кредиту до дати його повернення. При розрахунку процентів за користування кредитом за кількість дні у місяці приймається фактична кількість днів, у році 360. Пунктом 9.1 кредитного договору визначено, що у випадку невиконання Позичальником будь-яких своїх зобов'язань за цим договором та/або умов договору застави, зазначеного в п.2.1 цього договору, та/або у випадку порушення Позичальником строків платежів, встановлених п.п. 3.1, 3.3, 5.12 та 6.5 цього договору, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, а Позичальник зобов'язаний виконати зазначені зобов'язання в порядку, передбаченому п.9.2, 9.3 цього договору. В забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] 12.09.2006 укладено Договір застави №2301/0906/87-608-Z, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. 12.09.2006р. та зареєстрований в реєстрі за №15206. Відповідно до п. 4 вказаного договору застави на забезпечення виконання Основного зобов'язання Заставодавець передає в заставу Заставодержателю належне йому на праві власності рухоме майно, а саме: сідловий тягач - Е, марка DAF, модель 95 XF, 1998 року випуску, синього кольору, шасі [NUMBER], реєстраційний [NUMBER], оціночною вартістю 29 700,00 доларів США, який належить Заставодавцеві на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 06 вересня 2006 р. МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в м. Золотоноша Черкаської області; н/причіп - фургон-Е, марка ПП, модель SANH LIP-3E, 1996 року випуску, сірого кольору номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], оціночною вартістю 15 300,00 доларів США, який належить Заставодавцеві на підставі Свідоцтва цю реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 06 вересня 2006 р. МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в м. Золотоноша Черкаської області (далі - Предмет застави). У зв'язку з укладенням 26.08.2010 між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] договору про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору №2301/0906/87-608 від 12.09.2006, ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] уклали Договір про внесення змін та доповнень №1 від 26.08.2010 до Договору застави №2301/0906/87-608-Z від 12.09.2006, згідно з п. 1 якого сторони домовилися викласти п. 1 договору застави в наступній редакції: «1. Згідно з кредитним договором №2301/0906/87-608 від 12 вересня 2006 року, кладеним між Заставодержателем та Позичальником, Заставодержатель надав Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту в сумі 23 552 доларів США. Відповідно до умов кредитного договору №2301/0906/87-608 від 12 вересня 2006 року Позичальник зобов'язаний: в строк по одинадцяте вересня дві тисячі двадцять першого року або в інших випадках (в тому числі при зміні строків виконання зобов'язань), встановлених зазначеним вище кредитним договором, повністю погасити заборгованість за кредитом перед Заставодержателем; сплачувати щомісяця проценти за користування кредитом; сплатити неустойку у випадках, передбачених кредитним договором». Відповідно до пп. 12.3 п. 12 Договору застави Заставодержатель має право у разі невиконання Позичальником умов Основного зобов'язання та/або Заставодавцем умов цього договору, звернути стягнення на Предмет застави і задовольнити за рахунок Предмету застави свої вимоги у повному обсязі на момент фактичного задоволення таких вимог, включаючи суму кредиту, проценти за користування ним, неустойки та інші платежі і санкції, що передбачені та/або випливають з Основного зобов'язання, а також відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги. Згідно з пп. 13.1 п. 13 Договору застави Заставодержатель набуває права звернути стягнення на Предмет застави, якщо на день, визначений Основним зобов'язанням. Позичальник не поверне Заставодержателю кредит в повному обсязі та/або не сплатить проценти за користування кредитом, та/або не сплатить неустойку та/або іншу заборгованість, платежі та санкції, що передбачені та /або випливають з Основного зобов'язання, у тому числі у випадку одноразового прострочення Основного зобов'язання (основного боргу та процентів за ним). Підпунктом 14.2 п. 14 Договору застави визначено, що звернення стягнення на предмет застави може відбуватися шляхом безпосереднього звернення заставодержателя до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному задовольнити свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, |г внесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Первинний кредитор свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши Позичальнику кредитні кошти. В свою чергу [PERSON] неналежно виконував взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушив істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 21.09.2015 утворилася прострочена заборгованість у сумі 23 133,86 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на вказану дату складає 500 602,64 грн., з яких:: - заборгованість за кредитом - 16 291,72 дол. СІЛА, що в гривневому еквіваленті складає 352 542,90 грн.; - заборгованість за відсотками - 4 143,69 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 89 666,93 грн.; - заборгованість за пенею - 2 698,42 дол. СІЛА, що в гривневому еквіваленті складає 58 392,81 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом (додається). Наявність означеного боргу стала підставою для звернення ПАТ «Альфа -Банк» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу із заявою від 23.11.2015 про вчинення виконавчого напису з метою задоволення вимог за рахунок Предмета застави. Окремо звернули увагу суду на те, що заміна кредитора у зобов'язанні ніяким чином не вплинула на обсяг прав та обов'язків [PERSON] за Договором застави №2301/0906/87-608-Z від 12.09.2006, оскільки [PERSON], починаючи з 04.07.2012 періодично сплачував новому кредитору - ПАТ «Альфа-Банк» певні платежі на погашення існуючого боргу, тобто вчиняв дії, які свідчать про те, що він визнав Банк належним кредитором. Щодо твердження позивача, що під час вчинення виконавчого напису банком не було надано первинних документів, то зазначили наступне. Даний виконавчий напис відповідач вважає законним, оскільки безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документи згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Таким чином, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Крім того, про безспірність вимоги, свідчить на час вчинення нотаріусом виконавчого напису відсутність спору в суді з приводу заборгованості [PERSON] за кредитним договором. Крім того, фактом безспірності вимоги банку є факт повідомлення ПАТ «Альфа-Банк» [PERSON] та [PERSON] про наявність заборгованості за кредитним договором та усунення порушень шляхом сплати заборгованості по кредиту та відсотках станом на 21.09.2015р.. Також Банком попередив Позичальника та Заставодавця про те, що у разі невиконання цієї вимоги він зверниться з позовом до суду чи ініціює вчинення виконавчого напису нотаріуса та розпочне звернення стягнення на предмет застави. Щодо посилання позивача на те, що нотаріусом не було враховано спливу трирічного строку позовної давності, то відповідач зазначає, що за своєю правовою природою ці строки, передбачені ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» не є позовною давністю, оскільки відповідна дія виступає як окремий (позасудовий) спосіб захисту цивільних прав, в той час, як згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися саме до суду з вимогою про захист свого порушеного права або інтересу. У кредитному договорі не передбачений строк його дії, а тому в кредитора виникає право вимагати виконання обов'язків боржника, передбачених договором, в тому числі й право на примусове стягнення боргу, у бідь-який час, та це право виникає в нього кожного наступного дня протягом дії договору. З огляду на зазначене, відповідач просив відмовити у задоволенні заяви позивача та проводити розгляд даної справи за відсутності його представника. Треті особи приватний нотаріус Чуловський В.А. та приватний виконавець Бурмага Є.А. в судове засідання не з'явились, причину неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Разом з тим, приватним нотаріусом Чуловським В.А. неодноразово надавалися суду заяви про розгляд даної справи за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи документів. Дослідивши матеріали справи , суд приходить до наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. Судом встановлено, що 12.09.2006 між Акціонерним комерційним банком «ТАС -Комерцбанк», правонаступниками якого є Відкрите акціонерне товариство «Сведбанк» і Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір №2301/0906/87-608, відповідно до умов якого Банк зобов'язується надати Позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії у розмірі 35 500,00 США, на строк з 12 вересня 2006 р. по 11 вересня 2011 р. включно та на умовах, передбачених у цьому договорі, а Позичальник зобов'язується повернути кредит, проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному строки, передбачені цим договором (а.с. 75-79). Договором про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору №2301/ 0906/87-608 від 12.09.2006, укладеним 26.08.2010 між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] (далі - кредитний договір), сторони домовилися викласти кредитний договір у новій редакції (а.с. 80-89). Відповідно до п. 1.1 кредитного договору Банк має право надати Пози чальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 23 552,00 доларів США на строк по 11.09.2021 включно та на умовах, передбачених у цьому договорі, а Позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором. Пунктом 1.3 кредитного договору визначено, що Позичальник сплачує Банку -проценти за користування кредитом у розмірі 16% річних за весь строк фактичного користування кредитом. Відповідно до пп.3.1 п. 3.1 кредитного договору, починаючи з 10 вересня 2010 року Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим договором шляхом внесенім помісячних платежів, що складаються з платежів за кредит та процентів за його користування. При цьому погашення кредиту здійснюється рівними частинами у сумі не менш як 177,08 доларів США, а проценти сплачуються за попередній календарний місяць користування кредитом відповідно до п.3.2 цього договору та за останній місяць користування кредитом у момент проведення остаточного розрахунку за цим договором. Згідно з п.3.2 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються, виходячи із розміру процентної ставки, встановленої в п. 3.1 або зміненої відповідно до п.п.6.1, 8.4, 8.5 цього договору, та фактичної кількості днів користування кредитом, на непогашену суму кредиту, починаючи з дати видачі кредиту до дати його повернення. При розрахунку процентів за користування кредитом за кількість дні у місяці приймається фактична кількість днів, у році 360. Пунктом 9.1 кредитного договору визначено, що у випадку невиконання Позичальником будь-яких своїх зобов'язань за цим договором та/або умов договору застави, зазначеного в п.2.1 цього договору, та/або у випадку порушення Позичальником строків платежів, встановлених п.п. 3.1, 3.3, 5.12 та 6.5 цього договору, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, а Позичальник зобов'язаний виконати зазначені зобов'язання в порядку, передбаченому п.9.2, 9.3 цього договору. В забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] 12.09.2006 укладено Договір застави №2301/0906/87-608-Z, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. 12.09.2006р. та зареєстрований в реєстрі за №15206 (а.с. 90-92). Відповідно до п. 4 вказаного договору застави на забезпечення виконання Основного зобов'язання Заставодавець передає в заставу Заставодержателю належне йому на праві власності рухоме майно, а саме: сідловий тягач - Е, марка DAF, модель 95 XF, 1998 року випуску, синього кольору, шасі [NUMBER], реєстраційний [NUMBER], оціночною вартістю 29 700,00 доларів США, який належить Заставодавцеві на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 06 вересня 2006 р. МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в м. Золотоноша Черкаської області; н/причіп - фургон-Е, марка ПП, модель SANH LIP-3E, 1996 року випуску, сірого кольору номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], оціночною вартістю 15 300,00 доларів США, який належить Заставодавцеві на підставі Свідоцтва цю реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 06 вересня 2006 р. МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в м. Золотоноша Черкаської області (далі - Предмет застави). У зв'язку з укладенням 26.08.2010 між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] договору про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору №2301/0906/87-608 від 12.09.2006, ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] уклали Договір про внесення змін та доповнень №1 від 26.08.2010 до Договору застави №2301/0906/87-608-Z від 12.09.2006 (а.с. 93-94). Сторони домовилися викласти п. 1 договору застави в наступній редакції: «1. Згідно з кредитним договором №2301/0906/87-608 від 12 вересня 2006 року, кладеним між Заставодержателем та Позичальником, Заставодержатель надав Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту в сумі 23 552 доларів США. Відповідно до умов кредитного договору №2301/0906/87-608 від 12 вересня 2006 року Позичальник зобов'язаний: в строк по одинадцяте вересня дві тисячі двадцять першого року або в інших випадках (в тому числі при зміні строків виконання зобов'язань), встановлених зазначеним вище кредитним договором, повністю погасити заборгованість за кредитом перед Заставодержателем; сплачувати щомісяця проценти за користування кредитом; сплатити неустойку у випадках, передбачених кредитним договором». Відповідно до пп. 12.3 п. 12 Договору застави Заставодержатель має право у разі невиконання Позичальником умов Основного зобов'язання та/або Заставодавцем умов цього договору, звернути стягнення на Предмет застави і задовольнити за рахунок Предмету застави свої вимоги у повному обсязі на момент фактичного задоволення таких вимог, включаючи суму кредиту, проценти за користування ним, неустойки та інші платежі і санкції, що передбачені та/або випливають з Основного зобов'язання, а також відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги. Згідно з пп. 13.1 п. 13 Договору застави Заставодержатель набуває права звернути стягнення на Предмет застави, якщо на день, визначений Основним зобов'язанням. Позичальник не поверне Заставодержателю кредит в повному обсязі та/або не сплатить проценти за користування кредитом, та/або не сплатить неустойку та/або іншу заборгованість, платежі та санкції, що передбачені та /або випливають з Основного зобов'язання, у тому числі у випадку одноразового прострочення Основного зобов'язання (основного боргу та процентів за ним). Підпунктом 14.2 п. 14 Договору застави визначено, що звернення стягнення на предмет застави може відбуватися шляхом безпосереднього звернення заставодержателя до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Через порушення [PERSON] своїх кредитних зобов'язань за кредитним договором, в результаті чого, станом на 01.06.2014р. утворилась заборгованість, яка була стягнута з [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Золотоніського районного суду Черкаської області від 12.01.2015р. в сумі 197 684,42 грн (а.с. 100-103). Дане рішення суду було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 25.02.2015р. (а.с. 22-25). Разом з тим, взяті на себе кредитні зобов'язання позичальником й надалі не виконувалися. Через що, станом на 21.09.2015р. неналежне виконання [PERSON] взятих за кредитним договором зобов'язань призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 21.09.2015р. становила 500602,43грн., відповідний розрахунок заборгованості наданий Банком (а.с. 95-96). Як вбачається з вимог про усунення порушень за вих. №89803-34 від 21.10.2015р., [PERSON] та [PERSON] повідомлено, що станом на 21.09.2015р. загальна сума заборгованості за Договором кредиту №2301/0906/87-608 від 12.09.2006р. становить 23133,86 доларів США, що по курсу НБУ на 21.09.2015р. становить 500 602,64грн., а саме: За кредитом - 16291,72 дол. США, (що є еквівалентом 352542,90грн.); За відсотками - 4143,69 дол. США (що є еквівалентом 89666,93грн.); Пеня - 2698,45 дол. США (що є еквівалентом 58392,81грн.), у зв'язку із чим, Банк вимагає від Позичальника у тридцятиденний строк сплатили заборгованість по кредиту, відсотках за користування кредитом та нараховану неустойку. Додатково повідомили, що в разі не виконання цієї вимоги, Банком буде розпочате звернення стягнення на Предмет застави шляхом подачі до суду позову про звернення стягнення на предмет застави чи вчинення виконавчого напису нотаріуса (а.с. 108-109). Як вбачається з реєстру відправлень поштових листів рекомендованих та копії квитанції про оплату (а.с. 110-111), вищезазначена вимога була направлена боржникам 23 жовтня 2015 року. Після спливу тридцятиденного строку з моменту відправлення вимоги, Банк звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріально округу Чуловського В.А. із заявою про вчинення виконавчого напису (а.с.97-98). 23 листопада 2015 року приватним нотаріусом Чуловським В.А. був вчинений виконавчий напис на автомобіль, а саме: сідловий тягач Е, марки DAF, моделі 95XF, шасі [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], 1998р.в., який належить [PERSON] (а.с.14). Даним виконавчим написом було визначено за рахунок коштів, отриманих від реалізації Предмету застави задовольнити вимоги стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання Боржником умов кредитного договору за період з 01 лютого 2014 року по 21 вересня 2015 року, а саме: заборгованості за кредитом - 352 542,90грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом - 8966,93грн. та суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису - 3500грн. Загальна сума становить - 445709,83грн. На підставі даного виконавчого напису, приватним нотаріусом Бурмагою Є.А. 21.06.2018р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56652031 (а.с. 13) та постановою від 27.06.2018р. оголошено в розшук майно боржника [PERSON], а саме: сідловий тягач Е, марки DAF, моделі 95XF, шасі [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], 1998р.в. (а.с.15). Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент: Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (параграф 32 рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Хірвісаарі проти Фінляндії»)). Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» («Суомінен проти Фінляндії») від 1 липня 2003 року, № 37801/97, пункт 36). Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Гірвісаарі проти Фінляндії») від 27 вересня 2001 року). Залишення без уваги ключових доводів сторони є прямим порушенням загальної вимоги про справедливість розгляду. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 3 ЦПК України, суд, застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав та основоположних свобод 1959 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Враховуючи вищевикладене, в процесі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо не встановлено договором або законом. В матеріалах цивільної справи відсутні докази, які підтверджують що новий кредитор ПАТ «Альфа-Банк» повідомляв позивача про укладення договору купівлі-продажу права вимоги за кредитним договором №2301/0906/87-608 від 12.09.2006 року та про відступлення прав за договором застави №2301/0906/87-608-Z. Ввчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється статтями 87,88 Закону України «Про нотаріат», а також постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1127 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.1 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів країни від 29.06.1999 року №1172, стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а для одержання виконавчого напису додаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При вчиненні спірного виконавчого напису приватний нотаріус ловський В.А. повинен № перевірити, чи подано на обґрунтування звернення стягнення на заставне майно мументи, зазначені у цьому переліку, і які свідчать про безспірність кредитної Іоргованості [PERSON] Відповідно до роз'яснень, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» наданий банком розрахунок суми заборгованості не є документом, який підтверджує безспірність вимог банку. Належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст.. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Отже, аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що нотаріус вчиняє виконавчі написи лише у випадку, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Як вбачається із виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 23.11.2015 р. №16340, за рахунок предмету застави нотаріус пропонує стягнути заборгованість, що виникла внаслідок належного виконання боржником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором за період з 01.02. 2014 року по 21.09.2015 року, а саме: заборгованість за кредитом в сумі 352542,90 грн. (тіло кредиту); заборгованість за відсотками за користування кредитом - 89666,93 грн. Постановою приватного виконавця Бурмаги Є.А. від 21.06.2018 р. відкрито виконавче провадження №56652031 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса та проведено розрахунок винагороди виконавця. Як роз'яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого тису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність спірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 січня 2015 задоволено частково позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк». Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Альфа - Банк», заборгованість за договором кредиту № 2301/0906/87-608 від 12 вересня 2006 року в сумі 197 684,42 грн. 07.05.2015 року Золотоніським міськрайонним судом було видано виконавчий лист 95/2732/14-ц. Постановою державного виконавця Золотоніського ВДВС Золотоніського МРУЮ Нечипоренко В.В. від 07.08.2015 року відкрито виконавче провадження №48489692 з примусового виконання вказаного судового рішення. У зв'язку з цим, не можна стверджувати про безспірність стягнення на користь ПАТ «Альфа Банк» грошової суми за рахунок заставного майна. Наведена у виконавчому написі нотаріуса Чуловського В.А. від 23.11.2015 грошова сума кредитної заборгованості 445709,83 грн., в частині основного тіла кредиту - сумі 352542,90 грн. була предметом судового розгляду та стягується із позичальника [PERSON] за виконавчим листом Золотоніського міськрайонного суду від 07.05.2015 органами державної виконавчої служби. Згідно правової позиції, викладеної в постановах Верховного Суду України у справі №6-27цс15 від 04.03.2015 року та №6-141цс14 від 11.03.2015 року, визначено, що та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за кредитним договором, спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Визнання судом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню можливе не лише з підстав недотримання нотаріусом порядку та процедури вчинення виконавчого напису, а й у зв'язку із наявністю спору між кредитором та стягувачем щодо розміру та вцілілому наявності будь-якої заборгованості. Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд України у постанові від 05.07.2017 року при розгляді справи №6-887цс17, предметом якої був спір про оспорення виконавчого напису, де суд вказав, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статтей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. В даному випадку стягувачу - ПАТ «Альфа-Банк» було достовірно відомо про судовий спір з позичальником [PERSON] про розмір кредитної заборгованості, прийняте судове рішення місцевого суду, яке вказувало на наявність спору щодо розміру і в цілому наявності боргу, примусове виконання судового рішення, проте всупереч принципам справедливості, добросовісності та розумності, закріпленим ЦК України, направив нотаріусу заяву про вчинення виконавчого напису, пославшись на безспірність заборгованості. Крім того, не повідомив нотаріуса про заперечення боржника [PERSON] з приводу наявного розрахунку заборгованості (правова позиція Верховного Суду України у постановах: від 04.03.2015 року). Згідно з вимогами частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже «безспірність» в розуміння статті 88 Закону України "Про нотаріат" є не доведення саме суми боргу, це вже є елементом судового процесу. Безспірність у розумінні статті 88 Закону України "Про нотаріат" є саме факт існування між кредитором та боржником правовідносин, а також наявність заборгованості, яка підтверджується документами, згідно з переліком затвердженим Кабінетом Міністрів України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку. Отже, виконавчий напис є неправомірним, а доводи позивача підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не виконанню ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved