Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. У березні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» до звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 10.08.2006 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 13000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Позичальник була ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети - заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. Зазначає, що підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився. ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за Договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого ліміту. В порушення умов кредитного договору та законодавства України, [PERSON] свої зобов`язання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань, [PERSON] станом на 11.11.2019 року, має заборгованість 9583,32 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 9583,32 грн. [INFO] позичальник, [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26.12.2016 року. Спадкоємці [PERSON] мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 26.12.2016 року по 26.06.2017 року. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] . 03.04.2019 року. Позивачем було отримано відповідь Другої кам`янської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ "Приватбанк". Посилаючись на положення ч.1 ст. 1269, ч.1 ст. 1270, ч.1 ст. 1273 ЦК України, зазначає, що відповідач [PERSON] прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого Позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини, а відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 30.09.2019 року до спадкоємця, [PERSON] , було направлено лист-претензію, згідно яких Позивач пред`явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив: стягнути з відповідача на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 9583,32 грн. за кредитним договором № б/н від 10.08.2006 року, а також судовий збір у справі в розмірі 2102,00 грн. Одночасно із поданням позову, представник позивача звернувся із клопотанням про витребування доказів, відповідно до якого просить витребувати довідку про склад сім`ї померлої [PERSON] та довідку про реєстрацію осіб, що мешкали з нею на момент смерті, а також копію спадкової справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.04.2020 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в загальному позовному провадженні; витребувано від Другої кам`янської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної з приводу відкриття спадщини після померлої [PERSON] (актовий запис про смерть № 993 від 26.12.2016 року) включаючи відомості про видачу свідоцтва про право на спадщину; спадкоємців; майно, яке отримане в спадщину (найменування, опис, вартість, частка тощо); дата видачі свідоцтва про право на спадщину. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25.06.2020 року закрито підготовче провадження у цивільній справі; витребувано від Центру надання адміністративних послуг м. Кам`янське інформацію щодо місця проживання померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , та довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: [ADDRESS] , станом на дату смерті померлого - [INFO] . Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01.09.2020 року постановлено провести заочний розгляд справи та вирішити справу на підставі наявних у ній доказів. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився без поважних причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» з мето отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 10.08.2006 року , згідно якої отримала кредит у розмірі 13000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.19). [INFO] позичальник [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.12.2016 року (а.с. 41). Відповідно до розрахунку заборгованості станом на час смерті [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 10.08.2006 року становить 9583,32 грн. (а.с. 10-15, 16-18). 27.12.2018 року позивачем було направлено до Другої кам`янської державної нотаріальної контори претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України, на що було отримано відповідь від 29.01.2019 року, з якої вбачається, що претензія банку до спадкоємців померлої [PERSON] отримана Другою кам`янською нотаріальною конторою та долучена до спадкової справи № 244/2017 р., яка була заведена 26.12.2016 р. за претензією ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Станом на 29.01.2019 р. спадкоємці померлої із заявами про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались (а.с.44). 16.09.2019 року позивачем було направлено лист-претензію на адресу відповідача [PERSON] щодо сплати заборгованості в розмірі 9583,32 грн. за кредитним договором від 10.08.2006 року, як спадкоємця після померлої [PERSON] (а.с. 45-48). Згідно наданих суду Другою кам`янською державною нотаріальною конторою на ухвалу суду від 28.04.2020 року про витребування доказів матеріалів, 26.12.2016 р. було заведено спадкову справу № 244/2017 р., за претензією ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Станом на 10.06.2020 р. спадкоємці померлої із заявами про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с.118-123). Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1216, 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша-друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частини перша, третя статті 1268 ЦК України). Також статтею 1241 ЦК України встановлено право осіб на обов`язкову частку у спадщині. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦПК України). Крім того, відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно (право володіння, користування). Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентовані приписами статей 1281 і 1282 ЦК України. Статтею 1281 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. За змістом статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора. Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості. З відповіді № 771/0116, наданої 10.06.2020 року Другою кам`янською державною нотаріальною конторою вбачається, що після смерті [PERSON] , державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 242/2017 за претензією ПАТ КБ «Приватбанк». Спадкоємці померлого з заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались (а.с.118). Таким чином, свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] не видавались. Інших документів, крім претензії кредитора та доданих до неї документів спадкова справа не містить, тому склад спадкового майна та його вартість не встановлено. З відповіді, наданої суду 28.07.2020 року ТОВ «ЄРЦ КП», вбачається, що [PERSON] , [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 14.06.2002 року і по день смерті [INFO] ; на момент смерті померлої [INFO] за зазначеною адресою був зареєстрований чоловік - [PERSON] , [INFO] (а.с. 129-131). При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, спадкової маси, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором встановленого законом строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Вивчивши надані матеріали справи, суд прийшов до висновку про відсутність належних та допустимих доказів щодо кола спадкоємців, спадкової маси на час відкриття спадщини (спадкової маси), на підтвердження того, що саме входило до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , та вартості одержаного у спадщину майна спадкоємцями, і що вартість спадкового майна, яке прийнято спадкоємцями, є достатньою для задоволення вимог кредитора та стягнення заборгованості спадкодавця в межах вартості майна одержаного у спадщину. Враховуючи викладене, відсутні правові підстави для задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, судовий збір не підлягає відшкодуванню.

Outcome: dismissed