Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа -Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дарницького РУ ГУ МВС України в місті Києві про визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона на праві власності володіє квартирою [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності від 17 березня 2006 року, виданого на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 13 березня 2006 року № 457-С. З 1995 року року в даній квартирі зареєстрований відповідач, шлюб з яким розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 червня 2014 року. З червня 2011 року відповідач, забравши всі свої носильні речі та залишивши житло, перереїхав до іншого місця, куди саме - їй не відомо, його речей в квартирі немає; спірною квартирою він не цікавиться, житлово-комунальні послуги не сплачує, з часу переїзду жодного разу не з"являвся за місцем своєї реєстрації, при цьому не вжив заходів для зняття з реєстраційного обліку, внаслідок чого вона вимушена сплачувати за нього, як зареєстровану особу, житлово-комунальні послуги, що впливає на її бюджет. Відтак, вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням. В даній квартирі постійно проживає тільки вона з дочкою, які самостійно несуть обов"язок по сплаті житлово-комунальних послуг, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. В судовому позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала у цілому з тих же підстав, просила їх задовольнити: визнати [PERSON]таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення. За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Третя особа без самостійних вимог - Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дарницького РУ ГУ МВС України в місті Києві в судове засідання не з"явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення; звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності. За таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності третьої особи, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Судом встановлено, що позивач на праві власності володіє квартирою [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності від 17 березня 2006 року, виданого на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 13 березня 2006 року № 457-С (а.с.5, 6, 7). З 1995 року року в даній квартирі зареєстрований відповідач (а.с.8), шлюб з яким між сторонами розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 червня 2014 року (а.с.10, 11). Згідно довідки форми № 3 у вказаній квартирі зареєстровані: позивачка, її дочка -[PERSON] та відповідач, як колишній чоловік, власника квартири (а.с.8). З червня 2011 року відповідач, забравши всі свої носильні речі та залишивши житло, перереїхав до іншого місця, куди саме - позивачу не відомо, його речей в квартирі немає; спірною квартирою він не цікавиться, житлово-комунальні послуги не сплачує, з часу переїзду жодного разу не з"являвся за місцем своєї реєстрації, при цьому не вжив заходів для зняття з реєстраційного обліку, внаслідок чого позивачка вимушена сплачувати за нього, як зареєстровану особу, житлово-комунальні послуги, що впливає на її бюджет. Факт непроживання відповідача у спірній квартирі підтверджується актом ЖК «Трикотажник-4», складеними комісією від 01 квітня 2015 року (а.с.9), в якому засвідчено ті факти, що відповідач не проживає у квартирі [ADDRESS], відсутність його особистих речей; спального місця та інших ознак, які вказують на фактичне його місце проживання за вказаною адресою, не встановлено. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім"ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, [PERSON] понад встановлений законом термін без поважних причин не проживає в спірній квартирі, із заявами до уповноважених органів про причини своєї відсутності не звертався, обов"язки по сплаті комунальних послуг не несе, відтак, останній, як колишній член сім»ї власника квартири, втратив право користуватися цим житлом. Поважні причини відсутності відповідача в спірній квартирі понад встановлені строки судом не встановлено. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження пояснення позивача про те, що відповідач з власної ініціативи залишив місце проживання в спірній квартирі; вона та члени її родини не чинили та не чинять перешкоди відповідачу у користуванні (проживанні) спірною квартирою: замки у вхідних дверях не замінювали, не застосовували будь-яких фізичних перешкод. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені. Суд, надавши правову оцінку позовним вимогам в частині зобов»язання Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві зняти відповідача з реєстраційного обліку, вважає їх такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, відтак є безпідставними. Так, позивачем не обґрунтовано пред»явлено позов до зазначеної третьої особи, яка згідно загальних вимог ЦПК України не є суб»єктом спірних правовідносин, якщо не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, при цьому не є юридичною особою. Крім того дана вимога не обґрунтована відповідними обставинами - рішенням суду, яке є підставою для зазначеної особи вчинити певні дії - зняти відповідача з реєстраційного обліку, й як встановлено в ході розгляду справи, будь-якого спору з даних правовідносин між позивачем й третьою особою не існує. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентним (уповноваженим державою) органом, зокрема, на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням та ін.). Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, відповідно, є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчинити ці дії немає потреби. У разі відмови компетентного органу здійснити зняття з реєстрації особи на підставі рішення суду такі дії оскаржуються в порядку, встановленому КАС України. На підставі вищевикладеного, ст. 405 ЦК України,

Outcome: partial