Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить визнати дійсним договір купівлі-продажу жилого будинку з надвірними будівлями за №7 по провулку Достоєвського в місті Кіровограді, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований на Універсальній товарній біржі Інкопмарк-Контракт 19 січня 1999 року, за № 22. На обґрунтування вимог вказала, що 19.01.1999 року її чоловік [PERSON] купив у [PERSON] за 15 415 грн. жилий будинок з надвірними будівлями за №7 по провулку Достоєвського в м. Кіровограді. Вказаний договір було зареєстровано на Універсальній товарній біржі " Інкопмарк - Контракт" 19 січня 1999 року за №22 та в Кіровоградському ООБТІ 18.02.1999 року за №19380. 02 червня 2015 року чоловік помер. У відповідності із статтею 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги та у встановленому законом порядку прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви до приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], яка їй розяснила, що видати свідоцтво про право на спадщину на підставі вказаного договору купівлі-продажу не зможе так, як договір нотаріально не посвідчений. В судове засідання позивач, її представник не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися, надано заяву про розгляд справи у їх відсутності, вимоги підтримали. Відповідач в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, також надав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги визнав повністю. Третя особа- Універсальна товарна біржа Інкопмарк-Контракт , його представник в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся . Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 19 січня1999 року продавець: брокер брокерської контори ТОВ Агенство нерухомості- Інкопмарк [PERSON], що діє за згодою та за дорученням від [PERSON], продав, а покупець: брокер брокерської контори ТОВ Рекламне агенство - Інкопмарк [PERSON], що діє за згодою та за дорученням від [PERSON], купив жилий будинок з відповідними надвірними будівлями за №7, що знаходиться по вулиці Достоєвського в місті Кіровограді. Відчужуваний жилий будинок належить продавцю на підставі Договору купівлі-продажу недобудованого будинку, посвідченого Другою Кіровоградською державною нотаріальною конторою 08 вересня 1978 року (реєстр №2869) та Акту готовності від 18 березня 1981 року №324, зареєстрованих Кіровоградським обласним обєднаним бюро технічної інвентаризації 08 червня 1981 року за реєстровим №19380/107. Продаж зазначеного жилого будинку вчинено за 15 415 гривень, які покупець передав продавцю повністю до підписання цього договору (а.с.5). Як вбачається із архівної довідки №12874 від 07.08.2015 року, за архівними даними реєстрових книг Обласного комунального підприємства " Кіровоградське обласне об"єднане бюро технічної інвентаризації", право власності на житловий будинок пров. Достоєвського, буд. 7, зареєстровано за [PERSON] Івановичем- Ціле ( приватна ), договір купівлі-продажу від 19.01.1999 №22/ УТБ Інкопмарк- Контракт. Вказана інформація актуальна станом до 01.01.2013 року (а.с.6). Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню, а згідно ст. 227 ЦК України (в редакції ЦК 1963 року) договір купівлі-продажу жилого приміщення повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору згідност.47 ЦК України (в редакції ЦК 1963 року). Таким чином, на той час мала місце конкуренція норм права. Відповідно до ст.12 Закону України «Про власність», який діяв на той час, громадянин набуває права власності внаслідок укладення угод, не заборонених законом, а згідно ст.48 вказаного Закону власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно ч.2 ст.47 ЦК України (в редакції ЦК 1963 року) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Недотримання обов'язкової нотаріальної форми посвідчення договору позбавляє позивача можливості здійснювати свої права власника вказаної квартири. Згідно частини 3 статті 334 Цивільного кодексу України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню виникає у набувача майна з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до свідоцтва про шлюб ( а.с. 7) [PERSON] є дружиною [PERSON], який помер 02 червня 2015 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія I-ОЛ №209027 ( а.с. 4). Враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і те що відбулося повне виконання договору, суд приходить до висновку, що зважаючи на недотримання встановленої законом нотаріальної форми посвідчення Договору купівлі-продажу від 19.01.1999 року, сторони договору виконали його умови, договір фактично відбувся, внаслідок чого наступили правові наслідки, а відтак вимоги позивача є законними та обгрунтованими, такими що підлягають задоволенню. Судові витрати вважати по фактично понесеним стороною позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved