Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому зазначає наступне. 25.05.2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ЗАТ «ОТП Банк», в свою чергу правонаступником ЗАТ «ОТП Банк» є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-0AU/1688/2006, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 50\~000 доларів США із встановленням для сплати фіксованої процентної ставки 11% річних за строком повернення кредиту до 25.05.2016 року. 24.04.2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Додатковий договір № 1 до кредитного договору № ML-0AU/1688/2006, за умовами якого на період з 27.04.2009 року по 28.12.2009 року за користування кредитними коштами встановлена фіксована ставка 7,00%, а на період з 25.12.2009 року до повного виконання боргових зобовязань за користування кредитними коштами встановлена фіксована ставка 11,79%. 18.03.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфеля, за умовами якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № ML-0AU/1688/2006 від 25.05.2006 року за всіма платежами, у тому числі за основним боргом, процентами та пенею. У зв`язку з невиконанням зобовязань за кредитним договором станом на 10.03.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 4 046 407, 24 грн., яка включає: - заборгованість по кредиту у розмірі 34 992, 33 долари США, що в гривневому еквіваленті складає 801 220, 96 грн.; - заборгованість по відсоткам у розмірі 3 012, 36 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 68 974,14 грн.; - заборгованість по пені у розмірі 3 176 212, 14 грн. Виходячи з наведеного розрахунку, представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № ML-0AU/1688/2006 від 25.05.2006 року у розмірі 4 046 407, 24 грн., а також судові витрати по оплаті судового збору. До судового засідання представник позивача не зявилась, надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з'явились, представник відповідача надав до суду письмове клопотання, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви у звязку із пропуском строку позовної давності, а також розглянути справу за його відсутності та у відсутність відповідача. Так, у судовому засіданні, дослідивши обставини справи, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами кредитного договору, укладеного сторонами та Цивільного кодексу України. Так, 25.05.2006 року між Акціонерним комерційним банком "Райффайзенбанк Україна", правонаступником якого є ЗАТ "ОТП Банк", в свою чергу правонаступником ЗАТ "ОТП Банк" є ПАТ "ОТП Банк", та [PERSON] укладено кредитний договір № ML-0AU/1688/2006, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 50 000 доларів США із встановленням для сплати фіксованої процентної ставки 11 % річних зі строком повернення кредиту до 25.05.2016 року (Т.1 а.с. 7-11). 24.04.2009 року між ЗАТ "ОТП Банк" та [PERSON] був укладений Додатковий договір № 1 до Кредитного договору № ML-0AU/1688/2006, за умовами якого на період з 27.04.2009 року по 28.12.2009 року за користування кредитними коштами встановлена фіксована ставка 7,00 %, а на період з 25.12.2009 року до повного виконання боргових зобов"язань за користування кредитними коштами встановлена фіксована ставка 11, 79 % (Т.1 а.с. 139-140). Згідно розрахунків, наданих представником позивача, за кредитним договором станом на 30 травня 2014 року (Т.1 а.с. 14) та станом на 10 березня 2015 року (Т.1 а.с. 66) 26 січня 2009 року та в подальшому до 08 лютого 2010 року [PERSON] не здійснював чергове погашення кредиту за кредитним договором, чим порушив зобовязання щодо щомісячної сплати погашення кредиту та процентів за користування наданим кредитом. У звязку з порушенням [PERSON] зобовязань за кредитним договором, ПАТ «ОТП БАНК», на підставі п. 1.9. Кредитного договору, на адресу відповідача було направлено досудову вимогу від 17.08.2009 року про погашення заборгованості за кредитним договором протягом тридцяти днів шляхом сплати наступних сум: кредиту у розмірі 37083, 23 доларів США; відсотків за користування кредитом в розмірі 1001, 39 доларів США; пені за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 7383, 36 грн.; штрафу у розмірі 75 грн. (Т.1 а.с. 72). 18.03.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфеля, за умовами якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № ML-0AU/1688/2006 від 25.05.2006 року за всіма платежами, в тому числі за основним боргом, процентами та пенею (Т.1 а.с. 85-91). Передання кредитного портфелю, зокрема кредитного договору № ML-0AU/1688/2006 від 25.05.2006 року щодо боржника [PERSON], підтверджується копією акта приймання передачі кредитного портфелю (Т.1 а.с. 92) та копією витягу з додатку до договору купівлі-продажу кредитного портфеля від 18.03.2011 року (Т.1 а.с. 93-93б). Крім того, 08.09.2011 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» була направлена відповідачу досудова вимога про погашення заборгованості за кредитним договором № ML-0AU/1688/2006 від 25.05.2006 року, згідно якої ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вимагає на підставі п. 1.9 Кредитного договору дострокового виконання боргових зобовязань за кредитним договором в повному обсязі протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги шляхом сплати наступних сум: залишок заборгованості за кредитом\~ - 34992, 33 доларів США; відсотки за користування кредитом -\~5087, 84 доларів США (Т.1 а.с. 18). Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно зясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно\~ст. 58 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до умов кредитного договору № ML-0AU/1688/2006 від 25.05.2006 року [PERSON] отримав кредит в сумі 50 000 доларів США із встановленням для сплати фіксованої процентної ставки 11 % річних з остаточною датою повернення кредиту 25.05.2016 року (а.с. 7). Згідно п. 1.9.1 кредитного договору незважаючи на інші положення цього Договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та інших зобовязань за цим договором (в тому числі, але не виключно встановлених п. 2.3.7 та ст. 3 цього договору) та/або умов договору іпотеки та/або іпотеки (майнової поруки ), та/або умов договору поруки (надалі\~вимога). При цьому виконання боргових зобовязань повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги. Застереженням до п. 1.9.1 Кредитного договору визначено, що реалізація положень п. 1.9.1 не буде розглядатися сторонами як одностороння зміна умов цього договору; реалізація положень п. 1.9.1 є одним із способів виконання боргових зобовязань, встановлених за взаємною домовленістю сторін (а.с. 9, зворот). Представник відповідача заявив клопотання щодо застосування наслідків строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Так, судом встановлено, що банк вперше скористався передбаченим п. 1.9.1. кредитного договору правом 17 серпня 2009 року та предявив [PERSON] досудову вимогу про дострокове повернення кредиту й платежів за ним у повному обсязі. Таким чином, у виниклих спірних правовідносинах змінився строк виконання основного зобовязання шляхом встановлення відповідачеві дати дострокового повернення кредиту. Разом з тим, згідно п. 1.9.2. кредитного договору, в будь-який час після предявлення банком вимоги і до її фактичного виконання позичальником, банк має право відкликати свою вимогу. Таке відкликання здійснюється банком у письмовій формі. В разі такого відкликання банком вимоги, боргові зобовязання підлягають виконанню позичальником в розмірі, порядку та строки, що визначені цим договором, якщо сторони не домовилися про інше. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження відкликання банком своєї вимоги від 17.08.2009 року, суд вважає, що саме вказаний у ній кінцевий строк дострокового повернення кредиту є початком перебігу строку позовної давності для звернення ТОВ «ОТП Банк» до суду за захистом порушених прав. Після зміни строку виконання основного зобовязання (30 днів після одержання вимоги від 17.08.2009 року) усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою пункту 1.9.1. кредитного договору та змістом досудової вимоги позичальник був зобовязаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної дати й усі наступні щомісячні платежі за графіком після спливу зазначеного у досудові вимозі строку не підлягали виконанню. Зазначений висновок узгоджується із правовою позицією, викладеній у постанові Верховного Суду України № 6-249цс15 від 02.12.2015 року. Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що строк позовної давності для звернення позивача до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитними зобовязаннями сплив, відтак, суд вважає, що в позові слід відмовити у звязку із пропуском позивачем строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати згідно ст. 88 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed