Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" про стягнення моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, посилаючись на те, що працював в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища на підприємстві відповідача 18 років 8 місяців, а саме: - 01.05.2001 р. - 29.06.2019 р., - прохідник підземний, ш. Артем, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». У червні 2019 року рішенням ДЕК Українського науково-дослідного інституту протокол № 1023 промислової медицини йому були встановлені професійні захворювання: 1.Вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації, синдром вегетативно- сенсорної поліневропатії верхніх кінцівок, двобічний плечолопатковий періартроз (ПФ другого ступеня), деформуючий остеоартроз у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого - другого ступеня). 2.Радикулопатія попереково-крижова Ь5. БІ білатеральна з вираженими статико- динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді періартрозу колінних суглобів (ПФ другого ступеня). 3.Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В . Легенева недостатність першого-другого ету пеня. 4.Нейросенсорна приглухуватість першої стадії (з легким зниженням слуху). Професійне захворювання було встановлене на підставі даних Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці №289/4.6-9 від 10.04.2019 р. виданої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області де вказано, що позивач працював в умовах підвищених параметрів аерозолів фіброгенної дії, шуму, локальної вібрації, важкості та напруженості праці, несприятливого мікроклімату. По факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією створеною на підприємстві, про що був складений акт розслідування хронічного професійного захворювання від 11.07.2019 року де вказано, що працюючи на підприємстві відповідача позивач виконував комплекс робіт з підготовки та проходки горизонтальних, похилих та вертикальних гірничих виробок в підземних умовах шахти, під час яких мали місце вібрація, фізичне навантаження, пил та шум, показники яких перевищували нормативні. Умови праці по вмісту аерозолів переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за рівнем шуму відносяться до 3 класу 4 ступеню шкідливості, за рівнем локальної вібрації відносяться до 3 класу 3 ступеня шкідливості, за показниками мікроклімату - до 3 класу 2 ступеня шкідливості, за показниками важкості праці - до 3 класу 3 ступеню шкідливості, за показниками напруженості праці - до З класу 2 ступеню шкідливості. Загальна оцінка умов праці відноситься до 3 класу 4 ступеня «Шкідливі». Рівень локальної вібрації: 119 дК при ГДР 112 дК, 81 дБ при ГДР 76 дБ Фізичне навантаження: Зовнішнє фізичне динамічне навантаження, виражене в одиницях механічної роботи за зміну, кг/м (Вт) при регіональному навантаженні (з переважною участю м`язів рук та плечового суглоба) 48,6 при допустимому до 45 кг/м Вт); Статичне навантаження при утриманні вантажу двома руками 238810 кг/с при допустимому до 70000 кг/с; Маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується - 30-38 кг, при ГДР до 30 кт; Знаходження у незручній позі 51,2-32,2 % при ГДР до 25% робочої зміни; Знаходження у вимушеній позі 2,6-14,4 % при ГДР до 10% робочої зміни; Нахили тулуба (кількість за зміну): 164-320 разів при ГДР 51-100 раз; Пил з вмістом діоксиду кремнію 2,5-7,4 мг/мЗ при ГДК 2,0 мг/мЗ, Шум, еквівалентний рівень 96-106 дБА при ГДР 80 дБА. За висновком МСЕК від 20.08.2019 року серії 12 ААА № 054876 позивачу було встановлено: первинно за професійне захворювання 55 % втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності безстроково;повторно за травму 2003 р. 10 % втрати професійної працездатності. Позивач змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування. У зв`язку з вказаним порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки Позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 146 055 гривень та судові витрати у розмірі 3900 гри, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги. Ухвалою суду від 19 вересня 2019 року вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Відповідач ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", отримавши 22.10.2019 р. копію позовної заяви з додатками та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, що підтверджується відбитком вхідного штемпеля на супровідному листі до ухвали, скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву. Відзив на позовну заяву про стягнення моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків відповідачем було подано до суду та зареєстровано канцелярією суду за вх. 22184, 06.11.2019 р. тобто в межах процесуального строку, встановленого ухвалою суду від 19.09.2019р., відповідно до якого відповідач заперечує проти позову в повному обсязі, просить відмовити у його задоволенні, додатково зауваживши, що Актом №11 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 11.07.2019 року (форми П-4) визначено, що з 19.06.2019 року Позивачу встановлено остаточний діагноз. Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії 12 ААА №054876 позивачу повторно з 06.08.2019 року безстроково встановлено 65% втрати професійної працездатності, третя група інвалідності. Зауважую, що інформацію про результати первинного огляду МСЕК та довідку про втрату професійної працездатності Позивач не надає. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням його здоров`я грошові кошти в розмірі 146 055,00 гривень. В даному конкретному випадку при укладенні трудового договору відповідно до ст. 29 КЗпП України, Позивачу було повідомлено про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору. Тож Позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я та його наслідки. В свою чергу, Відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував. Більше того, на ПАТ «АМКР» відповідно до вимог законодавства повсякчас застосовуються заходи щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, позитивного досвіду з охорони праці. Відповідно до п. 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (форми П-4), конкретних осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, не встановлено. Тому вважає, що будь-яких порушень законодавства про працю відносно позивача, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням професійного захворювання відповідач не вчиняв. Так, у відзиві, поданому в строки та за встановленими правилами, відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивачем не підтверджено факт отримання моральних страждань, розмір моральної шкоди не обґрунтований, відповідач вважає суму завищено, що не відповідає тяжкості та характеру шкоди про наявність якої стверджує позивач. Відповідь на відзив ні позивачем, ні його представником до суду не подавалась. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] будучи працівником ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», отримав професійне захворювання. Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) №11, форми П-4 від 11.07.2019 року комісією встановлено порушення закону, що призвело до профзахворювання [PERSON] . Також в акті зазначено, що у позивача раніше не було виявлено хронічного професійного захворювання (отруєння). Причина виявлення хронічного професійного захворювання (отруєння):вібрація, фізичне навантаження, пил, шум. Ступінь втрати професійної працездатності позивача відповідно до довідки МСЕК Серії 12ААА №054876 від 20.08.2019 року - 65% безстроково. Відповідно довідки до акту огляду МСЕК від 20.08.2019 р. серії 12 ААБ №017469 позивачу встановлено третю групу інвалідності - безстроково, причина захворювання: професійне захворювання. З медичного висновку лікарсько-експертної комісії від 19.06.2019 р. №1023 позивачу встановлено діагноз: вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації, синдром вегететивно-сенсорної полі невропатії верхніх кінцівок, двобічний плечолопатковий періартроз (ПФ другого ступеня), деформуючий остеоартроз у поєднанні з пері артрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня). Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 білатеральна з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у у вигляді періатрозу колінних суглобів (ПФ другого ступеня). Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бранхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група «В». Легенева недостатність першого-другого ступеня. Нейросенсорна приглухуватість першої стадії (з легким зниженням слуху). Захворювання професійні. Також суд встановив з виписки - епікризу №5083/1108 від 26.12.2018 р. що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 12.12.2018 по 26.12.2018 року, виписаний з поліпшенням. Також судом встановлено з виписки - епікризу №2457/549 від 25.06.2019 р. що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 11.06.2019 по 25.06.2019 року, виписаний з незначними покращеннями в загальному стані. З трудової книжки [PERSON] встановлено, що 17.07.2000 р. він прийнятий на шахту ім..Артема підземним гірничоробочим 2 розряду тимчасово до 31.08.2000 року. 01 вересня 2000 року переведений на постійну роботу. 01 березня 2001 року переведений по шахті ім.. Артема підземним прохідником 4 розряду. 30 квітня 2001 року звільнений по переводу до шахтоуправління по підземному видобутку руди КІМК «Криворіжсталь». 01 травня 2001 року прийнятий по переводу на участок №12 шахти ім. Артема прохідником 4 розряду з повним робочим днем в підземних умовах. 12 листопада 2010 року переведений в гірний департамент ім.. Артема прохідником (підземним) 4 розряду. 01 лютого 2012 року переведений до шахтоуправління по підземному видобутку горного департаменту проходчиком (підземним) 5 розряду. 26 червня 2019 року звільнений за власним бажанням у зв`язку з пенсією. Згідно з санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці від 10 квітня 2019 року встановлено професійну захворюваність та захворюваність з тимчасовою втратою працездатності (при наявності даних на підприємстві) за 2014-42, 2015-41, 2016 - 41, 2017- 14, 2018 - 17 профзахворювань. Статтею 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. З огляду на положення ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я (ч. 2 цієї норми). Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець-зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 153 КЗпП власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Згідно ст. 158 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов`язаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, вимог ергономіки, позитивного досвіду з охорони праці Статтею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як вбачається з аналізу норм ч. 2 ст.153, ст.173, ч.1 ст.237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Крім того, Конституційний Суд України в п. 4.1. свого Рішення від 27.01.2004 року по справі № 1-9/2004 зазначив, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз`яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Частиною 3ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом. В наслідок винних дій і бездіяльності адміністрації підприємства позивач відчуває як фізичні та моральні страждання і переживання, викликані ушкодженням його здоров`я в результаті фізично шкідливих і небезпечних факторів при виконанні трудових обов`язків. Наявність фізичних страждань і викликає моральні страждання, адже фізичний біль неможливо переносити без душевного болю. Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати позивачем професійної працездатності у зв`язку роботою на підприємстві відповідача йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст.237-1 КЗпП України може бути відшкодована одноразово за рахунок відповідача. За таких обставин, вимоги позивача до ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Суд не бере до уваги доводи представника відповідача про те, що позивачу було повідомлено про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Що позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я та його наслідки. Так, ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці та несе безпосередньо відповідальність за порушення зазначених вимог. Більше того, як вбачається з аналізу норм ч. 2 ст.153, ст.173, ч.1 ст.237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" повинен виплатити позивачеві моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої в зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є таким, що виникає із трудових правовідносин. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК , яку повинен відшкодувати позивачу відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці. Судом встановлено, що при виконанні трудових обов`язків здоров`ю позивачу була заподіяна шкода, він отримав ряд професійних захворювань, втратив працездатність в розмірі 65 %. Вказані негативні наслідки в житті позивача мають місце до теперішнього часу. Позивач переносить щоденно моральні переживання, змушений приймати ліки та звертатися до лікарів. Процес лікування позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя, позивач відчуває фізичні страждання та біль . При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманих професійних захворювань є робота позивача у шкідливих умовах праці та як внаслідок, позивачеві порушено його звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв`язки. Позивач в зв`язку зі станом свого здоров`я переносить моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає компенсації. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення відповідачем ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" позивачу шкоди здоров`ю, провину відповідача в її спричиненні та причино - наслідковий зв`язок між виною підприємства - відповідача, а саме: не виконанням свого обов`язку по створенню з безпечних умов праці, та настанням у позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності в розмірі 65%, довготривалості негативних змін в житті позивача, які виражаються в наявності в нього стійкої втрати працездатності ступені по день розгляду справи. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров`я, відсоток втрати професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках, обставини травмування позивача. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди позивачу, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим задовольнити позов частково, стягнути на його користь 130 000 (сто тридцять тисяч) грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає. Вимоги позивача щодо стягнення на його користь понесених ним судових витрат - витрати на правничу допомогу в розмірі 3900 грн. суд вважає такими, що підлягають задоволенню виходячи наступного. Так, відповідно до ч. 2 ст.. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи також відносяться: витрати на професійну правничу допомогу та інші витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.3 ст. 138 ЦПК України, встановлено, що граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Також у відповідності до ст. 137 ЦПК України зазначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 6. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В обґрунтування заявлених вимог позивача щодо стягнення на його користь понесених ним судових витрат - витрат на правничу допомогу позивачем до суду надано договір про надання правової допомоги, акт наданих йому послуг адвокатом Карнаух Т .В., ордер адвоката, прибутковий касовий ордер №44 від 30.08.2019 року, розрахунок судових витрат по договору та акт приймання - передачі правової допомоги відповідно до умов договору про надання правової допомоги. При зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року справа № 761/11472/15-ц. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», пропорційно до задоволених вимог, суд стягує з відповідача з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» в дохід держави судовий збір в сумі 1300 грн. (130000,00 х 1%=1300,00).

Outcome: partial