Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

До Гайворонського районного суду з позовом до [PERSON] про виселення з предмету іпотеки зі зняттям з реєстраційного обліку звернулося публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра". Ухвалою суду до участі у справі у якості третіх осіб на стороні відповідача були залучені служба у справах дітей Гайворонської районної державної адміністрації, [PERSON], [PERSON] як третя особа та як представник малолітньої [PERSON], [INFO]. Заявлений позов мотивовано тим, що між сторонами було укладено кредитний договір від 14 липня 2006 року, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 86000 грн. В забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором між сторонами 15 липня 2006 року було укладено іпотечний договір, за яким відповідач надав в іпотеку житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS]. Рішенням Гайворонського районного суду від 21 березня 2008 року з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість по вищевказаному кредитному договору в розмірі 106886 грн. 20 коп. та понесені судові витрати. В зв"язку з викладеним позивач просить виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані в будинку по [ADDRESS] зі зняттям їх з реєстраційного обліку, оскільки наявність цих осіб негативно відображається на ціні об"єкта, а також буде перешкоджати реалізації предмета іпотеки. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов повністю підтримала та просить його задовольнити. Пояснила, що по даний час кошти стягнуті за судовим рішенням відповідачем позивачу не відшкодовані. В зв"язку з цим державним виконавцем було накладено арешт на домоволодіння [ADDRESS] з метою його подальшої реалізації. Позивач до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки не звертався. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов фактично визнав частково. Пояснив, що на його думку лише він може бути виселений по своїм зобов"язанням, а всі решта осіб, які зареєстровані в його будинку виселенню не підлягають, оскільки це буде порушувати їхні законні права. Третя особа на стороні відповідача - [PERSON] заперечив щодо задоволення позову, оскільки зазначив, що при виселенні його сім"я буде позбавлена житла. Треті особи на стороні відповідача служба у справах дітей Гайворонської районної державної адміністрації, [PERSON] як третя особа та як представник малолітньої [PERSON], [INFO], в судове засідання не з"явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені. Заперечень та клопотань до суду не надіслали. Вислухавши думку сторін, третьої особи [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлений позов задоволенню не підлягає. Суд не може прийняти до уваги часткове визнання відповідачем позову, оскільки воно суперечить вимогам Закону. При цьому суд виходить з слідуючого. Статтею 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 35 цього Закону передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. З цього виходить, що звернення стягнення на предмет іпотеки можливо трьома способами, а саме: позасудове врегулювання - здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, що регламентується ст. 36 Закону України «Про іпотеку» на підставі виконавчого напису нотаріуса; за рішенням суду. Зазначені положення прописані і в п.7.6 іпотечного договору, укладеному між сторонами, а саме, що іпотекодержатель має право на свій розсуд вибрати умови та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотечним договором передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов"язання в порядку встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку", а також іпотекодержатель може від свого імені здійснити продаж предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку встановленому ст. 38 Закону України "Про іпотеку". Позивач не надав доказів на підтвердження дотримання порядку звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку позасудового врегулювання спору. Крім того, не надано доказів того, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувалось за рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса. З цього виходить, що позивачем жодного з передбачених трьох способів звернення стягнення на предмет іпотеки не використано. На будинок накладений арешт в порядку виконання рішення суду про стягнення боргу з відповідача по кредитному договору на підставі Закону України «Про виконавче провадження», що не можна вважати зверненням стягнення на предмет іпотеки. Кожен з способів звернення стягнення на предмет іпотеки передбачає свій порядок, який обумовлений Законом та договором іпотеки, якого повинні дотримуватися іпотекодавець та іпотекодержатель, з метою захисту та недопущення порушень їх майнових прав. Якщо порядку звернення стягнення на предмет іпотеки не дотримано, то виселення відповідачів з будинку не може проводитись на підставі Закону України «Про іпотеку», в порядку усунення перешкод у зверненні стягнення на предмет іпотеки, як просить позивач. Право власності захищено законом, і особа, укладаючи будь-які договори стосовно забезпечення зобов'язань нерухомим майном та його реалізації, має розраховувати, що їх умови будуть виконуватися. Реалізація майна боржника у процесі виконання рішення суду про стягнення боргу передбачена Законом України «Про виконавче провадження». За таких обставин, позов про виселення відповідача зі зняттям з реєстраційного обліку та інших осіб, які до того ж конкретно не зазначені і не отримали письмової вимоги щодо звільнення нерухомості з підстав, передбачених ст. 40 Закону України «Про іпотеку», задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed