Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач-1), [PERSON] (далі - відповідач-2), [PERSON] (далі - відповідач-3) про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що [INFO] померла її баба - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка. Відповідно до заповіту [PERSON] позивач та відповідачі, а також мати позивача - [PERSON] , є її спадкоємцями в рівних частинах. Сторони прийняли вказану спадщину, оскільки подали відповідні заяви до нотаріальної контори. Однак 6 листопада 2004 року один із спадкоємців за заповітом, а саме [PERSON] померла. Її спадщину за законом прийняли позивач та відповідач-1, оскільки вони є її дітьми. При цьому спадкова частка, належна [PERSON] за заповітом, після смерті [PERSON] розділилася між позивачем та відповідачем-1, як її правонаступниками. Разом з тим між сторонами виник спір щодо розподілу вказаного спадкового майна, у зв`язку з чим позивач, посилаючись на приписи законодавства, що регулює спадкові відносини, звернулася до суду та просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на вказане майно, а справу розглядати без її участі. У судове засідання сторони не з`явились. Відповідачі подали до суду заяви, в яких позовні вимоги визнали, просили розгляд справи проводити без їх участі (а.с. 46, 48, 50). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 22 грудня 2003 року серії [NUMBER] (а.с. 9). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 8 листопада 2004 року № 210316 (а.с. 8). Позивач і відповідач-1 є дочками [PERSON] , що підтверджується копіями виданого повторно свідоцтва про народження від 18 червня 1980 року серії [NUMBER] (а.с. 20) та свідоцтва про народження від 7 травня 1971 року серії [NUMBER] відповідно (а.с. 55). Судом встановлено, що відповідач-2 і відповідач-3 є дітьми позивача, оскільки це вбачається зі змісту позовної заяви, та підтверджується копією свідоцтва про народження відповідача-3 від 10 травня 1988 року серії [NUMBER] (а.с. 52). Після укладення шлюбу з [PERSON] позивач набула прізвище свого чоловіка " [PERSON] ", яке збереглося в неї і після розірвання шлюбу, що підтверджується копіями виписки з рішення Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 22 січня 2001 року (а.с. 22) і свідоцтва про розірвання шлюбу від 5 лютого 2001 року серії [NUMBER] (а.с. 21). Відповідач-1 після укладення шлюбу з [PERSON] набула прізвище свого чоловіка " [PERSON] ", яке збереглося в неї і після розірвання шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 30 січня 1995 року серії [NUMBER] (а.с. 54). При житті [PERSON] , а саме 19 грудня 2002 року, склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Михно В.М. та зареєстрований у реєстрі за № 5661, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було, із чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла позивачу, [PERSON] , відповідачу-1, відповідачу-2, відповідачу-3 (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: - житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , та відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки від 8 липня 2019 року має ринкову вартість 23800,00 гривень (а.с. 14); - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,50 га, кадастровий номер 7125182400:02:000:3324, розташована в адміністративних межах Жовнинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, що належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 23 січня 2001 року серії ЧР № 7125182400:01:010 (а.с. 15), нормативна грошова оцінка якої становить 90996,09 гривень (а.с. 16). При цьому судом встановлено, що вказаний житловий будинок з надвірними спорудами завершений будівництвом, що підтверджується копією технічного паспорту (а.с. 23-25). Згідно з довідкою Жовнинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 17 липня 2019 року № 358, виданою на підставі погосподарської книги № 4 (особовий рахунок № [NUMBER] ), [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; в господарстві проживала одна (а.с. 12). Відповідно до довідки Жовнинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 17 липня 2019 року № 357, виданої на підставі погосподарської книги № 4 (особовий рахунок № [NUMBER] ), за [PERSON] числиться вказаний житловий будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка площею 0,25 га (а.с. 19). Згідно зі змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 18 жовтня 2019 року (вих. № 1011/01-16) (а.с. 43), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 37), після смерті [PERSON] заяв про прийняття спадщини та відмови від прийняття спадщини в нотаріальну контору не надходило, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Водночас після [PERSON] з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися позивач, [PERSON] , відповідач-1, відповідач-2, відповідач-3 (а.с. 44-45). Разом з тим після смерті [PERSON] помер один із спадкоємців за заповітом, тобто [PERSON] , при цьому позивач і відповідач-1 частково прийняли її спадщину, а саме належну їй квартиру, шо підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с. 11-12), однак позивач і відповідачі не могли оформити право власності на спадкове майно [PERSON] в порядку спадкування з огляду на наявність спору про розподіл спадщини. Так, листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 5 липня 2019 року (вих. № 515/02-16) позивача повідомлено, що після смерті [PERSON] спадкоємцями які прийняли її спадщину, є позивач, [PERSON] , відповідач-1, відповідач-2, відповідач-3. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розділив спадщину між ними, видати свідоцтво про право на спадщину на одного спадкоємця неможливо, та роз`яснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 13). Оскільки [PERSON] померла [INFO] , при вирішенні даної справи необхідно застосовувати положення чинного на той час ЦК УРСР. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно з положеннями ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 562 ЦК УРСР поділ спадкового майна провадиться за згодою спадкоємців, що прийняли спадщину. При недосягненні згоди поділ провадиться судовим порядком відповідно до часток належних кожному з спадкоємців за законом або за заповітом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки спадкоємці не досягли між собою згоди щодо поділу вказаного спадкового майна, а тому такий поділ можливий лише у судовому порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, беручи до уваги досліджені у судовому засіданні докази, визнання позову відповідачами, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved