Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому зазначає, що він 30.08.2014 року купив квартиру [ADDRESS]. В його квартирі з 01.12.1994 року зареєстрований колишній власник квартири -відповідач [PERSON],який проживав в ній до серпня 2007 року ,після чого виїхав на нове місце проживання. В цей час відповідач не бажає добровільно змінити реєстрацію місця проживання,не оплачує комунальні послуги. Реєстрація відповідача перешкоджає здійсненню його прав власника. Просить усунути перешкоди в його користуванні квартирою [ADDRESS],шляхом зняття відповідача з реєстрації ,визнавши відповідача таким,що втратив право користування зазначеною квартирою. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги,просив усунути перешкоди в його користуванні квартирою [ADDRESS],визнавши відповідача таким,що втратив право користування зазначеною квартирою, надав аналогічні пояснення по суті позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень на позов не надав, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідачу було надіслано виклик в судове засідання за адресою відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу: [ADDRESS] , який було повернуто на адресу суду з позначкою «за закінченням строку зберігання» . Інших відомостей про місце роботи або фактичне місце проживання, перебування відповідача суд не має. Крім того ,відповідач викликався через газету „Урядовий кур"єр" (№ 231 від 11.12.2014 року). Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи за його відсутності та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу за відсутністю відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд,заслухавши пояснення позивача,свідків, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,що позивач є власником квартири [ADDRESS] (договір дарування від 30.08.2007 року-а.с.3,14,витяг -а.с.4). В зазначеній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] з 01.12.1994 року довідка-а.с.6). Свідок [PERSON] ,сусідка позивача , в судовому засіданні пояснила,що відповідач не проживає в спірній квартирі з 2007 року . Свідок [PERSON] , сусід позивача,в судовому засіданні пояснив,що він мешкає на одній сходовій клітці з позивачем з 2008 року.Відповідача він не бачив ні разу.В спірній квартирі він не проживає. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009року "Про застосування норм процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" , відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті З ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів . У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Права власника житлового будинку визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України,які предбачають право власника використовувати житло для власного проживання,проживання членів сім"ї ,інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. 16, 386, 391 ЦК України. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи до уваги наявність у позивача права власності на квартиру [ADDRESS] та факт того, що відповідач не є членом його сім'ї, не мешкає в зазначеній квартирі ,суд вважає,що дійсно відповідач втратив право користування даною квартирою,а його реєстрація в ній перешкоджає позивачу реалізовувати своє право власності щодо зазначеної квартири . З урахуванням зазначених обставин,суд вважає,що позовні вимоги є обгрунтованими та такими,що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved