Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду, в обґрунтування позову вказала, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 6 від 16.04.2008 року. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 7,2400 га, кадастровий номер [NUMBER], призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Маньківської сільської ради Сватівського району Луганської області. Спадкоємцем першої черги за законом є вона, як дружина померлого. Факт родинних відносин між ними підтверджується свідоцтвом про одруження. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом не існує, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 47462892 від і 9.04.2017р. та витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підстав свідоцтва про право на спадщину) за № 47462853 від 19.04.2017 р. У встановлений законом строк позивач не подавала заяву про прийняття спадщини, бо вважала, що спадщина була нею прийнята. Згідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Від спадщини позивач не відмовлялась, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 47462892 від 19.04.2017р. та витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 47462853 від 19.04.2017 р. Той факт, що на час відкриття спадщини позивач постійно проживала разом зі спадкодавцем, що підтверджується довідкою Маньківської сільської ради Сватівського району від 20.04.2017 р. за № 50. Після спливу терміну на прийняття спадщини позивач не може оформити спадкові права і отримати свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 14 вересня 2004 р. на ім'я [PERSON], був втрачений. З цієї причини, відповідно до вимог 4.15. "Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України", не можливо надати нотаріусу документ, що встановлює право власності спадкодавця. У зв'язку з втратою документу, в засобах масової інформації в газеті "Новини Статівшини" за № 14(11985) від 07 квітня 2017 року позивачем було розміщено оголошення про визнання документу недійсним. Так само, позивач не має можливості надати і дублікат документа, оскільки в зв'язку зі вступом в силу з 01 січня 2013 року Законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про державний земельний кадастр», повноваження територіального органу в частині видачі дублікатів державних актів та їх державної реєстрації припинені. Оскільки спадкодавець помер [INFO], тобто ще до вступу з 01.01.2013 р. в силу Законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про державний земельний кадастр», то інформація про власника та земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня, що підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта та щодо об'єкта нерухомого майна за №№ 85415784 та 85415509. З цього випливає, що при втраті документа спадкоємець не може оформити спадщину в нотаріальній конторі в порядку сукупності пунктів 53 і 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015г. № 1127 (в редакції постанови КМУ від 23.08.2016г. № 553). У вчиненні нотаріальної дії - видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріусом Першої Сватівської державної нотаріальної контори було відмовлено через відсутність державного акту на право власності на земельну ділянку, що підтверджується Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.05.2017 р. за № 517/02-31. Просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно - земельну ділянку загальною площею 7,2400 га, кадастровий номер [NUMBER], вартістю згідно до нормативної грошової оцінки 163729,35 грн., призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Маньківської сільської ради Сватівського району Луганської області. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала (а.с. 27). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 26). Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 6 від 16.04.2008 року (а.с. 7). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 7,2400 га, кадастровий номер [NUMBER], призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Маньківської сільської ради Сватівського району Луганської області, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 14.09.2004 р. (а.с. 9). Позивач була дружиною померлого та спадкоємцем першої черги за законом, факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 03.12.1990 р. (а.с. 18). Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом не існує, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 47462892 від і 9.04.2017р. та витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підстав свідоцтва про право на спадщину) за № 47462853 від 19.04.2017 р. (а.с. 13, 14). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У встановлений законом строк позивач не подавала заяву про прийняття спадщини, бо вважала, що спадщина була нею прийнята, оскільки на час відкриття спадщини вона постійно проживала разом зі спадкодавцем, що підтверджується довідкою Маньківської сільської ради Сватівського району від 20.04.2017 р. за № 50. (а.с. 7). Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як вбачається з постанови завідувача Першої Сватівської державної нотаріальної контори державного нотаріуса [PERSON] про відмову вчинення нотаріальних дій від 04.05.2017 року, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо земельної ділянки, належній її чоловіку [PERSON], який помер [INFO]., у зв'язку з тим, що нею не було надано документа, який посвідчує право власності на земельну ділянку (а.с. 15). Позивач у своєму позові зазначила, що державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 14 вересня 2004 р. на ім'я [PERSON], був втрачений, у зв'язку з чим, в засобах масової інформації в газеті "Новини Статівшини" за № 14(11985) від 07 квітня 2017 року позивачем було розміщено оголошення про визнання документу недійсним (а.с. 10). Відповідно до інформації Відділу Головного управління Держгеокадастру у Сватівському районі Луганській області № 20-28-99.4-402/15-17 від 03.04.2017 р., [PERSON] відповідно до розпорядження голови Сватівської райдержадміністрації № 44 від 13.02.2004 р. отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, яка за даними державного земельного кадастру враховується у Маньківській сільській раді Сватівського району Луганської області [NUMBER], вартість земельної ділянки станом на 03.04.2017 р. становить 163729,35 грн. (а.с. 11). Оскільки спадкодавець [PERSON] помер [INFO], тобто ще до вступу з 01.01.2013 р. в силу Законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про державний земельний кадастр», то інформація про власника та земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня, що підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта та щодо об'єкта нерухомого майна за № 85415784 та № 85415509. (а.с. 16, 17). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач позбавлена іншої можливості захистити свої спадкові права, крім визнання їх права власності в судовому порядку. Згідно п.9, ч.І, ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.11, ч.2 ст.31, ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved