Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач-1), [PERSON] (далі - відповідач-2), [PERSON] (далі - відповідач-3), третя особа - Привітненська сільська рада Чорнобаївського району Черкаської області, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що позивач є власником будинку за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстровані відповідачі, які в ньому не проживають. Реєстрація відповідачів у будинку перешкоджає позивачу, у зв`язку з чим, посилаючись на приписи ЦК України та ЖК УРСР, позивач просила визнати відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25 червня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від відповідачів надійшли відзиви на позовну заяву, відповідно до змісту яких останні позовні вимоги не визнали. Відповідач-1 зазначив, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою зареєстровані його діти [PERSON] (відповідач-2) та [PERSON] (відповідач-3). Відповідач-1 вказував, що є сином позивача і йому невідомо яким чином остання набула права власності на все домоволодіння, оскільки згідно з рішенням Чорнобаївського районного суду від 15 липня 1980 року розірвано шлюб між його батьком [PERSON] та матір"ю [PERSON] (позивач), проведено поділ майна, зокрема за його батьком залишено у власність 1/2 частину житлового будинку. Відповідачі також вказали на те, що позивач чинить перешкоди в користуванні житловим будинком за зазначеною адресою, у зв"язку з чим просили відмовити в позові. У судовому засіданні позивач та її представик позовні вимоги підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач-1 та відповідач-2, підтримали доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, просили у задоволенні позову відмовити. Відповідач-3 в судове засідання не з"явилася у зв"язку з перебуванням на навчанні. Третя особа в судове засідання представника не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29 грудня 2013 року позивач є власником житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Першотравнева, 5 (на даний час Незалежності), 5, с. Комінтерн ( на даний час Привітне ) , Чорнобаївський район, Черкаська область (а.с. 6). Факт реєстрації відповідачів за адресою: [ADDRESS] підтверджується довідкою Привітненської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 14 травня 2019 року № 122 (а.с. 8). Згідно з актом від 5 червня 2019 року, складеним депутатом Привітненської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області Кривицької В.А., сусідами - [PERSON] , [PERSON] , відповідачі з 2010 року не проживають у вказаному будинку (а.с. 9). Вказані обставини відповідачем-1 і відповідачем-2 не оспорювалися. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч. 1, п.п. 1 і 5 ч. 3 і ч. 4 ст. 71 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 71 ЖК УРСР встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК РСР). Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. У пункті 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, ч. 1 ст. 405 ЦК). Таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. Тому стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним застосовуються положення ст. 405 ЦК України. Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом, і у цьому випадку положення ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. У разі виникнення спору між власником і членами його сім`ї право члена сім`ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися відповідно до вимог ст.ст. 405, 406 ЦК. Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність без поважних причин члена сім`ї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд дійшов висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав, в даному випадку шляхом визнання осіб відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Враховуючи те, що відповідачі не проживають у будинку за вказаною адресою, домовленості про користування жилим приміщенням між сторонами у справі не встановлено, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення. Доводи відповідачів про те, що позивач чинить їм перешкоди суду не доведено належними та допустимими доказами та судом не встановлено. Крім того, твердження відповідача-1, про те, що він є спадкоємцем після смерті батька, а тому успадкував частину будинку, суд оцінює критично, виходячи з документів наявних у матеріалах справи, а саме копії свідоцтва про права власності на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин з відповідачів на користь позивача в рівних частинах підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) гривень. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком судових витрат витрати на правничу допомогу складають 300,00 гривень (а.с. 11). Дослідивши вказаний розрахунок, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача в рівних частинах витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 300,00 (триста гривень 00 копійок) гривень. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved