Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовними вимогами до відповідача [PERSON], третьої особи,про позбавлення відповідача батьківських прав, відносно його неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідач одразу після народження дочки покинув сім'ю та виїхав на постійне місце проживання за межі Верховинського району і з того часу не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, не спілкується з нею, не цікавиться її життям та не надає коштів на її утримання.А тому вважає позовні вимоги підставними. Ухвалою судді від 22.06.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 08.08.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач у встановлений ухвалою суду строк відзив на позов не подав. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві. Додатково пояснила, що близько двох років проживала у незареєстрованому шлюбі з відповідачем, у якому в них народилася дочка [PERSON]. Однак, спільне життя не склалося і у 2012 році вони розійшлися. З того часу відповідач виїхав і жодного разу не відвідав дочку, дитина бачила батька тільки на фотокартках. Він не цікавився нею, не надавав коштів на її утримання ні в добровільному порядку, ні за рішенням Верховинського районного суду про стягнення аліментів, на даний час заборгованість по сплаті аліментів складає 12919,17 грн. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. 23.07.2018 надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав частково, а саме: проти задоволення позову в частині позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої дочки не заперечив, щодо задоволення позовних вимог в частині збільшеня розміру аліментів заперечив, оскільки не має змоги сплачувати аліменти у збільшеному розмірі, так як має інші аліментні зобов'язання. Просить справу розглянути без його участі, а тому суд вважає за можливе завершувати розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи - служби у справах дітей Верховинської районної державної адміністрації Маротчак М.Ю. в судовому засіданні відносно задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечила. Пояснила, що дане питання розглядалося на засіданні комісії органу опіки та піклування, де було встановлено, що відповідач не бере участі у вихованні дитини, не провідує її, матеріально не підтримує, не цікавиться нею взагалі. А тому, органом опіки було винесено висновок від 27.03.2018 №4 про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Суд, заслухавши пояснення позивача, третьої особи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які позивач та інші учасники посилаються, позов задовольняє з таких підстав. У відповідності до ч.2,3 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Крім цього, статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Статтею 59 Закону України «Про освіту», статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачені обов'язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини, відповідно до яких батьки зобов'язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної середньої освіти та ін. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Крім цього, як роз'яснив у своїй постанові Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з свідоцтвом про народження дитини серія [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Верховинського районного управління юстиції Івано-Франківської області 24.01.2012(а.с.10), батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні безспірно встановлено, що починаючи з 2012 року неповнолітня [PERSON] проживає із матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.17) та знаходиться на її матеріальному утриманні. Відповідач з дитиною не проживає. З характеристики на дитину [PERSON], виданою ДНЗ "Сонечко" за №13 від 30.05.2018 (а.с.16), дитина постійно відвідує дитячий садок, добре розвинута, завжди охайна. Мати дівчинки приділяє належну увагу вихованню дитини. Батько дитини - [PERSON] садок ніколи не відвідував. Рішенням Верховинського районного суду від 10.04.2013 (а.с. 14) стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 300,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Із довідки Звенигородського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області від 26.01.2018 за вих. №126 (а.с.15) вбачається, що [PERSON] не отримувала присудженні до стягнення із [PERSON] рішенням Верховинського районного суду від 10.04.2013 аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] Заборгованість по аліментах станом на грудень 2017 року складала 12919,17, що підтверджується рішенням Верховинського районного суду від 01.12.2017 (а.с. 12-14) Крім цього, з висновку органу опіки та піклування від 27.03.2018 за №4 (а.с.11) вбачається, що [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини, матеріально її не забезпечує, не цікавиться фізичним, духовним та культурним розвитком дочки, аліменти не сплачує. Мати [PERSON] займається вихованням дитини, піклується про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання. А тому орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої дочки, [PERSON], [INFO]. З врахуванням наведеного, оскільки відповідач [PERSON] з 2012 року ухилявся від виконання своїх обов'язків по вихованню та матеріальному забезпеченню неповнолітньої [PERSON], не цікавився дитиною, не проявляв інтересу до стану здоров'я, не цікавився її фізичним, моральним і духовним розвитком, крім того, позов в частині позбавлення його батьківських прав визнав, про що надав суду відповідну заяву, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення його батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини [PERSON], а тому позовні вимог слід задовольнити. Крім цього, за правилами частин 2 та 3 статті 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 10.04.2013 з відповідача на користь позивача вже стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 300,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Однак, як встановлено в судовому засіданні з часу ухвалення судового рішення потреби дитини значно змінилися, дитина виросла та даної суми не вистачає для задоволення її елементарних потреб, для забезпечення її повноцінного розвитку та належних умов проживання. Крім того, дитина пішла в перший клас, виникли потреби у витратах на шкільний інвентар, одяг та взуття. Також, збільшився прожитковий мінімум на дитину та змінився матеріальний стан сторін. У відповідності до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом з тим, суд вважає, безпідставними посилання позивача щодо неможливості сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі, оскільки незважаючи на наявність інших аліментних зобов'язань та відсутність роботи, він не звільняється від обов'язку по утриманні дитини від іншого шлюбу. Таким чином, суд враховуючи стан здоров'я, матеріальне становище дитини, її потреби, матеріальне становище платника аліментів та виходячи з визначеного законодавством рівного обов'язку батьків щодо утримання неповнолітньої дитини, прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, інфляційних процесів, що відбувалися у державі впродовж періоду з 2012 по 2018 роки, приходить до переконання, що встановлений раніше рішенням суду розмір аліментів підлягає збільшенню до 930 грн., які відповідач зобов'язаний сплачувати на утримання дитини щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. При цьому такий розмір аліментів є достатнім, та таким, що здатний забезпечити дитині належні умови для існування, повноцінного розвитку та належних умов проживання.

Outcome: approved