Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивував тим, що 2 березня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ІНВЕСТ ФІНАНС" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0925600003 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, на підставі якого відповідачка отримала кредит, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок (платіжну карту) у розмірі 2000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,30 % на залишок суми кредиту за кожний день користування кредитними коштами та 2,30 % за кожний день користування кредитом на залишок фактичної заборгованості по кредиту у разі порушення відповідачкою (позичальником) умов договору, строком дії на 30 днів, але у будь-якому разі, до повного виконання позичальником своїх зобов`язань. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, шляхом перерахування грошових коштів на номер банківської картки, вказаний позичальником при реєстрації на сайті товариства у особистому кабінеті. Відповідачка не надала своєчасно позивачу кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, таким чином не виконав зобов`язання за договором. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписаний нею договір разом з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту складає між сторонами публічний договір, що підтверджується підписом сторін у договорі. Згідно з розрахунком заборгованості, сума непогашеної відповідачкою заборгованості по кредиту станом на 14 серпня 2019 року складає загальну суму у розмірі 6 966,00 грн., а саме: сума кредиту - 2 000,00 грн., проценти за користування кредитом - 780 грн., за порушення зобов`язань, передбачених п.6.3 договору - 4 186,00 грн. Позивач просив стягнути з відповідачки [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ІНВЕСТ ФІНАНС" заборгованість за кредитним договором № 0925600003 від 2 березня 2019 року у розмірі 6 966 грн. 00 коп., витрати на відшкодування судового збору у розмірі 1 921 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 750 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника, позов підтримував, просив його задовольнити (а.с. 56, 64, 72). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи в силу ст. 128-131 ЦПК України вважається повідомленою належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційній сторінці веб-порталу судової влади України. Заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов не подавала. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 2 березня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ІНВЕСТ ФІНАНС" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0925600003 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, на підставі якого відповідачка отримала кредит, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок (платіжну карту) у розмірі 2000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,30 % на залишок суми кредиту за кожний день користування кредитними коштами та 2,30 % за кожний день користування кредитом на залишок фактичної заборгованості по кредиту у разі порушення відповідачкою (позичальником) умов договору, строком дії на 30 днів, але у будь-якому разі, до повного виконання позичальником своїх зобов`язань (а.с. 7-11). В розділі 10 договору позики «Реквізити та підписи сторін» зазначено, що цей договір підписано за допомогою електронного підпису. Згідно інформаційної довідки № 103/07 від 26 липня 2019 року на картковий рахунок відповідачки була перерахована сума позики у розмірі 2 000,00 грн. (а.с. 20). Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписаний договір разом з Правилами надання коштів у позику (а.с. 12-19) складає між нею та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому договором та Правилами надання коштів у позику. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № 0925600003 від 2 березня 2019 року, встановлено, що станом на 14 серпня 2019 року заборгованість складає 6 966,00 грн., а саме: сума кредиту - 2 000,00 грн., проценти за користування кредитом - 780 грн., за порушення зобов`язань, передбачених п.6.3 договору - 4 186,00 грн. (а.с. 26). Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Згідно частини 1 статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно із частиною 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Частина 5 статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У статті 3 ЗУ «Про електронну комерцію» (зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Таким чином, суд вважає, що між товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ІНВЕСТ ФІНАНС" та [PERSON] правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами відповідачка ознайомилася та погодилася. Суд вважає, що договір позики було укладено та підписано в електронній формі, і такі дії сторін відповідають приписам статей 6 та 627 ЦК України, статей 11 та 12 ЗУ «Про електронну комерцію», сторонами узгоджено питання щодо розміру відсотків, які підлягають стягненню у разі неповернення боргу у строк дії договору. За змістом ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи, що понесені позивачем судові витрати у справі та витрати на професійну правничу допомогу документально підтверджені відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, вони підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. Факт сплати позивачем судового збору в сумі 2 102 грн. підтверджується платіжним дорученням № 748 від 14 листопада 2019 року про сплату судового збору та квитанцією про сплату судового збору № 61569 від 28 січня 2020 року (а.с. 42, 43). Згідно акта про надання правової допомоги за період з 10 липня 2019 року по 4 вересня 2019 року, загальний розмір наданої правової допомоги складає 750 грн. (а.с. 34). На підставі вищевикладеного, відповідно ст. ст. 526, 530, 536, 610-612, 614-615, 625, 1054, 1057 ЦК України та

Outcome: approved