Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Тернопільської міської ради, третя особа-Бригідир З.С. про визнання незаконними та скасування рішень сесії Тернопільської міської ради: 1)від 28 лютого 2002 року «Про дозвіл на підготовку матеріалів попереднього погодження місця розташування торгових павільйонів суб»єктів підприємницької діяльності» пунктом 2 якого вирішено: «Дати дозвіл на підготовку матеріалів попереднього погодження місця розташування літньої площадки кафе «[INFO]» суб»єкту підприємницької діяльності [PERSON] за адресою [ADDRESS] на земельній ділянці площею до 65,0 кв.м. з наданням в оренду терміном на три роки; 2) №4/7/97 від 29 травня 2003 року, яким погоджено місце розташування літньої площадки кафе "[INFO]" суб'єкту під\-приємницької діяльності [PERSON] на земельній ділянці пло\-щею до 65,00 кв.м за адресою [ADDRESS] з наданням дозволу на скла\-дання проектно-кошторисної документації на розташування літньої площадки кафе "[INFO]" та складання проекту відведення земельної ділянки після затвердження проектно-кошторисної документації у встановленому порядку; 3) №4/11/136 від 24 червня 2004 року, яким вирішено: Затвердити проект відведення земельної ділянки під розташування літньої площадки кафе "[INFO]" за адресою [ADDRESS] суб'єкту підприєм\-ницької діяльності [PERSON]. Вилучити з користування комунального підприємства житлово - експлуатацій\-ної контори № 3 (код 21166934) земельну ділянку площею 0,005530 га за адресою [ADDRESS], враховуючи письмову згоду землекористувача. Надати суб'єкту підприємницької діяльності [PERSON] земельну ділянку площею 0,005530 га в оренду терміном на три роки під розташуван\-ня літньої площадки кафе "[INFO]" за адресою [ADDRESS]; 4) №5/14/73 від 03 грудня 2007 року, про надання в оренду терміном на три роки суб'єкту підприємницької діяльності [PERSON] земельну ділянку площею 55,30 кв.м для обслугову\-вання літньої площадки кафе "[INFO]" за адресою [ADDRESS]; 5) 6/22/140 від 06 липня 2012 року, про надання суб'єкту підприємницької діяльності [PERSON] в оренду терміном на два роки земельну ділянку площею 0,005530 га для обслугову\-вання літньої площадки кафе "[INFO]" за адресою [ADDRESS]; 6) №7/9/99 від 16 червня 2016 року про поновлення фізичній особі-підприємцю [PERSON] договору оренди землі (кад. номер [NUMBER]) площею 0,00553 га з моменту його закінчення, терміном на два роки для обслуговування приміщення громадського хар\-чування, кафе за адресою [ADDRESS]. Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що вказані рішення відповідача є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки згідно генерального плану-схеми від 28.10.1980 року земельна ділянка площею 595 кв.м. зазначена як прибудинкова територія будинку [ADDRESS], будь-якої згоди на передачу вказаної ділянки чи її частини в оренду співвласники квартир даного будинку не надавали, а тому Тернопільська міська рада протиправно розпорядилась земельною ділянкою на власний розсуд, порушивши вимоги Конституції України та ст.42 ЗК України. Окрім цього, при винесенні рішення №6/22/140 від 06 липня 2012 року міською радою не проводились земельні торги, в той час як термін дії договору оренди спірної земельної ділянки згідно рішення ради №5/14/73 від 03 грудня 2007 року закінчився ще у 2010 році, а тому у 2012 році зазначений договір не міг бути поновлений, а фактично був укладений новий договір оренди із порушенням процедури його укладення. Також зазначила, що при поновленні [PERSON] договору оренди земельної ділянки у 2016 році було змінено цільове призначення вказаної ділянки, яка виділялась вже не для обслуговування літньої площадки кафе, а для обслуговування приміщення громадського харчування-кафе за адресою [ADDRESS]. Однак, зазначене кафе в установленому законом порядку не здане в експлуатацію, оскільки реєстрація Декларації про готовність об»єкта до експлуатації №ТП14232890965 була скасована в результаті проведеної перевірки у зв»язку із поданням [PERSON] недостовірних даних, що підтверджується листом Інспекції ДАБК у Тернопільській області № 01-15/2425 від 10 липня 2014 року. Таким чином експлуатація проведеної [PERSON] добудови є незаконною, як і виділення йому в оренду земельної ділянки для обслуговування даного об»єкту нерухомості. Міською радою не взято до уваги лист, підписаний усіма мешканцями будинку [ADDRESS] від 15 червня 2016 року, яким до відома відповідача було доведено, що прийняття зазначеного проекту рішення про надання в оренду земельної ділянки [PERSON] є незаконним та порушує права співвлас\-ників квартир будинку і відповідно розпорядників прибудинкової території, оскільки останній фактично здійснив самочинне будівництво кафе у вигляді прибудови до будинку та вимагав надати йому в оренду земельну ділянку в оренду для обслуговування даного об»єкта без будь-яких законних підстав. Із врахуванням наведеного позивач просить позов задовольнити та скасувати вищезазначені рішення Тернопільської міської ради, як незаконні. Позивач та їх представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити у повному обсязі, скасувати рішення Тернопільської міської ради від 28 лютого 2002 року, №4/7/97 від 29 травня 2003 року, №4/11/136 від 24 червня 2004 року, №5/14/73 від 03 грудня 2007 року, №6/22/140 від 06 липня 2012 року, №7/9/99 від 16 червня 2016 року, які приймались щодо [PERSON]. При цьому в обґрунтування заявлених вимог вказали, що рішення сесії Тернопільської міської Ради від 28 лютого 2002 року немає відповідного номеру і, як слідує із протоколу засідання сесії міської ради, питання про надання дозволу [PERSON] на підготовку матеріалів попереднього погодження місця розташування літньої площадки кафе «[INFO]» за адресою [ADDRESS] в порядку денному сесії відсутнє. Зазначене питання не було включене до порядку денного засідання сесії та не могло бути розглянуте і відповідно ніякого рішення міською радою не могло бути ухвалено. Рішення міської ради №4/7/97 від 29 травня 2003 року є незаконним, оскільки на момент його ухвалення КП ЖЕК №3 не існувало, його майно та зокрема земельна ділянка по [ADDRESS] були вилучені та згідно рішення міської ради рішенням №4/7/62 від 29 травня 2003 року передані ПП «Залізничник», а тому дана установа не могла надати згоду як землекористувач на вилучення земельної ділянки площею 0,00553 га та передачу її у користування [PERSON] Водночас, починаючи з 1980 року і по даний час земельна ділянка площею 595 кв.м. за адресою [ADDRESS] має статус прибудинкової території і її вилучення без згоди усіх співвласників багатоквартирного будинку ї порушенням їх законних прав. Також вказали, що не може вважатись законним рішення міської ради 6/22/140 від 06 липня 2012 року, оскільки термін дії договору оренди земельної ділянки згідно попереднього рішення ради закінчився у 2010 році, вказаний договір своєчасно не був поновлений, а тому фактично у 2012 році між Тернопільською міською радою та [PERSON] був укладений новий договір оренди, а не продовжено дію попереднього, у зв»язку із чим відповідач зобов»язаний був провести земельні торги. Зазначили, що підставою для визнання незаконним рішення міської ради №7/9/99 від 16 червня 2016 року є те, що вказаним рішенням земельні ділянка виділена для обслуговування приміщення громадського хар\-чування-кафе за адресою [ADDRESS]. Однак вказаний об»єкт нерухомості в експлуатацію не зданий, Декларація про готовність об»єкта об експлуатації скасована через допущені порушення, а також скасована реєстрація права власності на приміщення кафе за [PERSON] Відповідно до договору оренди від 13 серпня 2012 року земельна ділянка була передана [PERSON] для обслуговування літньої площадки, із забороною забудови ділянки чи зміни її цільового призначення, проведення нового будівництва чи реконструкції без отримання попередніх дозволів. Факт проведення [PERSON] добудови на не відведеній для цього земельній ділянці підтверджується постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року, що залишена без змін постановою Вищого адміністративного суду України від 04 грудня 2014 року, якою встановлено, що земельна ділянка площею 0,005530 га по [ADDRESS] була надана для обслуговування літньої площадки кафе «[INFO]», а під будівництво і реконструкцію приміщення громадського харчування зазначена ділянка не надавалась. Також вказали, що Інспекцією ДАБК управління містобудування та архітектури Тернопільської міської ради [PERSON] було видано дозвіл на виконання будівельних робіт з влаштування літнього майданчика. Дозволу на будівництво закладу громадського харчування останній не отримував, хоча фактично ним було проведено будівельні роботи з реконструкції нежитлових приміщень під заклад громадського харчування. Вказані обставини підтверджуються постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 січня 2014 року, ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 листопада 2015 року. Постановою ДАБІ у Тернопільській області №36/2395 від 08 липня 2014 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вказані правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Із зазначеною постановою [PERSON] погодився, підписав її та сплатив призначений штраф, тим самим погодившись із допущеними порушеннями, а саме: виконанням будівельних робіт з реконструкції нежитлових приміщень під заклад громадського харчування на підставі дозволу №200/05 від 25 листопада 2005 року, який був виданий на облаштування літнього майданчика, а також, що робочий проект на виконання зазначених будівельних робіт виготовлений не був, а проектну документацію, яку [PERSON] мав погодити в управлінні містобудування і архітектури ним фактично було підроблено. Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року скасовано свідоцтво про право власності на проведену [PERSON] незаконну добудову. Просять врахувати, що у своїй заяві від 22 червня 2001 року [PERSON] просив про виділення йому земельної ділянки для розміщення критої літньої площадки з легких конструкцій. На даний час усі квартири у будинку [ADDRESS] приватизовані, а тому із врахуванням норм земельного законодавства земельна ділянка, на якій розташований багатоквартирний будинок, а також його прилегла територія можуть перебувати лише у власності об»єднання співвласників цього будинку, а не окремих співвласників. Ніхто окрім співвласників не може розпоряджатись прибудинковою територією. Нормами земельного законодавства не передбачено можливість передачі у власність чи користування окремих співвласників багатоквартирних будинків земельної ділянки на якій розташований будинок або її частини. Мешканці будинків [ADDRESS], [ADDRESS] та[ADDRESS] не надавали своєї згоди як на вилучення земельної ділянки із прибудинкової території, так і на проведення [PERSON] капітального будівництва. Відповідно до Інформаційної довідки №1097156561101 від 17 лютого 2017 року за [PERSON] рахується нежитлове приміщення по [ADDRESS] площею 46 кв.м., що також свідчить про незаконність проведеної ним добудови, зі значним збільшенням площі. Питання щодо проведення надбудови поверхів, в тому числі з використанням конструктивних елементів будинку повинне вирішуватись за згодою всіх власників квартир і співвласників допоміжних приміщень у відповідності до норм цивільного законодавства. Окрім цього, позивачем зазначено, що житловий будинок по [ADDRESS] є пам»яткою архітектури місцевого значення, що підтверджується зазначеними позивачем попередніми рішеннями судів, а також висновком Тернопільської обласної комунальної інспекції охорони пам»яток історії та культури №119 від 25 березня 2003 року. Представник відповідача у судовому засіданні відносно позову заперечив та просить у його задоволенні відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов, посилаючись на те, що на час прийняття відповідачем оскаржуваних рішень, земельна ділянка за адресою [ADDRESS] перебувала у користуванні КП ЖЕК №3 та була вилучена на підставі відповідного рішення міської ради № 4/11/136 від 24 червня 2004 року, враховуючи згоду землекористувача. В подальшому земельна ділянка площею 0,00553 га по [ADDRESS] була надана [PERSON] з метою розташування літньої площадки кафе «[INFO]» у відповідності до рішень міської ради від 28 лютого 2002 року «Про надання дозволу на підготовку матеріалів попереднього погодження місця розташування торгових павільйонів суб»єктів підприємницької діяльності»; № 4/7/97 від 29 травня 2003 року «Про погодження місця розташування літньої площадки кафе «[INFO]» суб»єкту підприємницької діяльності [PERSON].»; №4/11/136 від 24 червня 2004 року «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки під розташування літньої площадки кафе «[INFO]» суб»єкту підприємницької діяльності [PERSON] за адресою [ADDRESS]», акта обстеження та вибору земельної ділянки, акта визначення та погодження на місцевості зовнішніх меж земельної ділянки, який погоджено КП ЖЕК №3, висновку ЖЕК №3 УЖКГ, висновку управління містобудування та архітектури виконавчого комітету, експертного висновку загону державної пожежної охорони м. Тернополя, висновку Тернопільської міської санепідемстанції щодо вибору земельної ділянки під забудову, погодження мешканців будинку [ADDRESS], серед яких був і чоловік позивача [PERSON], які не заперечили щодо встановлення літньої площадки біля кафе, засвідчивши це своїми особистими підписами. Зазначені документи стали підставою для укладення договору оренди між Тернопільською міською радою та [PERSON], який в подальшому неодноразово продовжувався у відповідності до вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 05 травня 2015 року, яке залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 09 березня 2016 року підтверджено правомірність укладення міською радою договорів оренди спірної земельної ділянки із [PERSON], визнано поновленим і продовженим договір оренди землі, загальною площею 0,00530 га по [ADDRESS], укладений між Тернопільською міською радою та [PERSON] 13 серпня 2012 року на тих самих умовах і на той самий строк, терміном до 06 липня 2016 року. На даний час діє договір оренди спірної земельної ділянки, площею 0,00530 га по [ADDRESS] від 12 липня 2016 року. Мешканцями будинку по [ADDRESS] об»єднання співвласників багатоквартирного будинку на даний час не створено та не оформлено документів на земельну ділянку для обслуговування даного будинку. Також відповідачем зазначено, що на засіданні сесії міської ради 28 лютого 2002 року було винесено розгляд ряду питань про надання дозволів на підготовку матеріалів попереднього погодження місця розташування об»єктів суб»єктам підприємницької діяльності, про що вказано у протоколі засідання сесії, серед яких було і вирішення питання щодо надання дозволу [PERSON] на підготовку матеріалів попереднього погодження місця розташування літньої площадки кафе «[INFO]» за адресою [ADDRESS]. Та обставина, що рішення міської ради від 28 лютого 2002 року винесене без відповідного порядкового номеру не має жодного правового значення, ніяким чином не впливає на зміст зазначеного рішення та не порушує прав позивача. Посилання позивача на неправомірність рішення міської ради № 6/22/140 від 06 липня 2012 року також є безпідставними, оскільки зазначеним рішенням продовжено термін дії попередньо укладеного із [PERSON] договору оренди земельної ділянки. Земельна ділянка площею 0,00553 га по [ADDRESS] на протязі 2010-2012 років продовжувала перебувати у користуванні [PERSON] на умовах раніше укладеного договору оренди, рішення про розірвання чи припинення договору оренди, вилучення земельної ділянки не приймалось, а тому вказаний договір фактично був поновлений на новий строк, у зв»язку із чим відповідач не повинен був проводити земельні торги згідно ст. 134 ЗК України. Також безпідставними вважає відповідач і посилання позивача на те, що будинок [ADDRESS] є пам»яткою архітектури місцевого значення, оскільки зазначена будівля не занесена до Державного реєстру нерухомих пам»яток культури України ні за категорією місцевого значення, ні за категорією національного значення, що підтверджується листом Міністерства культури України №164/10-2/55-15 від 07 квітня 2015 року. Третя особа [PERSON] та його представник у судовому засіданні відносно позову заперечили та просять у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що земельна ділянка площею 55,3 кв.м. за адресою [ADDRESS] виділена та передана в оренду [PERSON] на законних підставах, що підтверджено рішенням Господарського суду Тернопільської області від 05 травня 2015 року, яке залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 09 березня 2016 року. Зазначеним рішенням визнано поновленим і продовженим договір оренди землі, загальною площею 0,00530 га по [ADDRESS], укладений між Тернопільською міською радою та [PERSON] 13 серпня 2012 року на тих самих умовах і на той самий строк. Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 19 травня 2016 року, яке набрало законної сили, підтверджено законність проведення ним добудови до нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS], встановлено, що зазначена добудова не є самочинним будівництвом, здійснена на підставі проектної документації, затвердженої та зареєстрованої 10 липня 2003 року управлінням містобудування та архітектури міської ради на відведеній для цієї мети земельній ділянці, переданій в оренду згідно рішення сесії міської ради від 28 лютого 2002 року, тим самим підтвердивши правомірність надання йому в оренду зазначеної ділянки. [PERSON] було виготовлено всю необхідну проектну документацію для розташування літньої площадки кафе «[INFO]», отримано акти обстеження та вибору земельної ділянки, відповідні дозволи на вилучення землі та погодження мешканців будинку, серед яких був і чоловік позивачки. На момент передачі [PERSON] в оренду спірної земельної ділянки площею 55,3 кв.м. вона перебувала у користуванні КП ЖЕК №3, яке здійснювало управління будинком [ADDRESS] та надало 12 травня 2002 року за №184 відповідну згоду на вилучення земельної ділянки для розміщення критого літнього майданчика. У протоколі засідання сесії міської ради від 28 лютого 2002 року зазначено про розгляд питання надання дозволів на підготовку матеріалів попереднього погодження місця розташування об»єктів за зверненнями суб»єктів підприємницької діяльності, серед яких був і [PERSON], що спростовує твердження позивача про протиправність зазначеного рішення та той факт, що дане питання не виносилось на розгляд сесії міської ради. У рішенні міської ради від 29 травня 2003 року, на яке посилається позивач, вказано про вилучення майна у КП ЖЕК №3 та його передачу в управління ПП «Залізничник», однак позивачем не долучено додаток до зазначеного рішення із конкретним переліком вилученого майна, що не дає підстав стверджувати те, що земельна ділянка за адресою [ADDRESS] і на момент виготовлення [PERSON] проектно-технічної документації з влаштування літнього майданчика та укладення договору оренди була вилучена та не перебувала у розпорядженні КП ЖЕК № 3. Посилання позивача на те, що земельна ділянка площею 595 кв.м за адресою [ADDRESS] є прибудинковою територією і розпорядження нею відповідно до ч.3 ст.42 ЗК України можливе лише за наявності згоди усіх співвласників, є безпідставним з огляду на те, що нормами ч.1,2 ст.42 ЗК України, в редакції на момент укладення договору оренди від 24 червня 2004 року, визначено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надають у постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками, а в разі приватизації багатоквартирного жилого будинку, зазначена ділянка може передаватись безоплатно у власність або надаватись у користування об»єднанню співвласників. Станом на 2004 рік, як і на даний час, об»єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] не створене і співвласники будинку не звертались із відповідними заявами про передачу їм у власність прибудинкової території даного будинку. Відповідно до висновку управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 13 лютого 2002 року земельна ділянка за адресою [ADDRESS] не належить до охоронних зон, пам»яток історії культури, містобудування та архітектури, археології. Враховуючи наведене, а також те, що твердження позивача про здійснення [PERSON] самочинної добудови до належного йому нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS] не впливають на законність виділення та надання йому в оренду земельної ділянки площею 0,00553 га за вказаною адресою та жодним чином не не свідчать про протиправність оспорюваних позивачем рішень міської ради, просять у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до п.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідно до договору купівлі-продажу приміщення від 12.10.2004 року, укладеного між управлінням обліку та контролю за використанням комунального майна департаменту економіки тернопільської міської ради та ФОП [PERSON], останньому належить на праві власності нежитлове приміщення площею 43,5 кв.м. за адресою [ADDRESS]. 22 червня 2001 року ФОП [PERSON] звернувся до міського голови м. Тернополя і з клопотанням про виділення земельної ділянки по [ADDRESS], яка прилягає до кафе «[INFO]» для розміщення критої літньої площадки з легких конструкцій. Відповідно до ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. У відповідності до ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють певні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції та повноваження місцевого самоврядування визначені Конституцією України, цим Законом та іншими Законами України. Статтею 143 Конституції України визначено, що територіальні громади міста безпосередньо або через утворювані ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності. Відповідно до ч.1 ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність та користування громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Згідно з ч.1,2 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Як передбачено ч.1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно ч.1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Відповідно до ст.16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону. Пунктом 2 рішення Тернопільської міської ради від 28 лютого 2002 року «Про дозвіл на підготовку матеріалів попереднього погодження місця розташування торгових павільйонів суб»єктів підприємницької діяльності» суб»єкту підприємницької діяльності [PERSON] надано дозвіл на підготовку матеріалів попереднього погодження місця розташування літньої площадки кафе «[INFO]» за адресою [ADDRESS] на земельній ділянці площею до 65,0 кв.м. з наданням в оренду терміном на три роки. У відповідності до рішення Тернопільської міської ради від 29 травня 2003 року №4/7/97 «Про погодження місця розташування літньої площадки кафе «[INFO]» суб»єкту підприємницької діяльності [PERSON].» погоджено місце розташування літньої площадки кафе «[INFO]» на земельній ділянці площею до 65,00 кв.м. за адресою [ADDRESS] з наданням дозволу на складання проектно-кошторисної документації на розташування літньої площадки кафе «[INFO]» та складання проекту відведення земельної ділянки після затвердження проектно-кошторисної документації. Зобов»язано ФОП [PERSON] погодити проектну документацію на розташування літньої площадки кафе «[INFO]» в управлінні містобудування та архітектури. Рішенням Тернопільської міської ради №4/11/136 від 24 червня 2004 року «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки під розташування літньої площадки кафе «[INFO]» суб»єкту підприємницької діяльності [PERSON] за адресою [ADDRESS]» затверджено проект відведення земельної ділянки під розташування літньої площадки кафе «[INFO]» за адресою [ADDRESS] із вилученням з користування КП ЖЕК №3 земельної ділянки площею 0,005530 га за адресою [ADDRESS], за згодою землекористувача та зобов»язано ФОП [PERSON] у місячний термін оформити право користування земельною ділянкою. На виконання зазначених рішень міської ради 05 квітня 2002 року складено акт погодження та вибору земельної ділянки, визначеної під розташування літньої площадки кафе «[INFO]» за адресою [ADDRESS] за рахунок земель КП ЖЕК №3, який затверджено розпорядженням міського голови №1066 від 22 жовтня 2002 року. 26 липня 2004 року СМП «Геодезія» складено акт визначення та погодження на місцевості зовнішніх меж земельної ділянки для розташування літньої площадки кафе «[INFO]» за адресою [ADDRESS] та акт перенесення в натуру проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,00553 га. Відведення земельної ділянки під розташування літньої площадки кафе було погоджено із мешканцями житлового будинку по [ADDRESS], серед яких був і чоловік позивача [PERSON], які надали свою згоду на встановлення літньої критої площадки кафе, що засвідчили своїми підписами у відповідному списку, оригінал якого долучено до справи. 25 листопада 2005 року ФОП [PERSON] отримано дозвіл №200/05 на виконання будівельних робіт з влаштування літнього майданчика по [ADDRESS]. Рішенням №5/14/73 від 03 грудня 2007 року Тернопільська міська рада вирішила надати в оренду терміном на три роки суб»єкту підприємницької діяльності [PERSON] земельну ділянку площею 55,30 кв.м. для обслуговування літньої площадки кафе «[INFO]» за адресою [ADDRESS]. Відповідно до рішення Тернопільської міської ради №6/22/140 від 06 липня 2012 року «Про продовження договору оренди земельної ділянки площею 0,005530 га за адресою [ADDRESS] суб»єкту підприємницької діяльності [PERSON].» останньому надано в оренду терміном на два роки земельну ділянку площею 0,005530 га для обслуговування літньої площадки кафе «[INFO]» за адресою [ADDRESS]. 13 серпня 2012 року між Тернопільською міською радою та ФОП [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення-землі житлової та громадської забудови загальною площею 0,00553 га за адресою [ADDRESS], терміном на два роки, для обслуговування літньої площадки кафе «[INFO]». 16 жовтня 2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області за №ТП 142132890965 було зареєстровано Декларацію про готовність об»єкта до експлуатації, подана [PERSON] щодо реконструкції нежитлових приміщень під приміщення громадського призначення-кафе по [ADDRESS], яка в подальшому була скасована за результатами позапланової перевірки у зв»язку із внесенням ФОП [PERSON] недостовірних даних, що підтверджується наказом ДАБІ у Тернопільській області №33 «Д» від 24 липня 2016 року. Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2016 року, визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень від 04 листопада 2013 №7547960, відповідно до якого за [PERSON] зареєстровано на праві приватної власності об»єкт нерухомого майна: приміщення громадського харчування, кафе, загальною площею 103 кв.м., що розташоване за адресою [ADDRESS]. Рішенням Тернопільської міської ради №7/9/99 від 16 червня 2016 року «Про поновлення договору оренди землі площею 0,00553 га за адресою [ADDRESS] ФОП [PERSON].» поновлено ФОП [PERSON] договір оренди землі кадастровий номер:[NUMBER] площею 0,00553 га з моменту його закінчення терміном на два роки для обслуговування приміщення громадського харчування, кафе за адресою [ADDRESS]. 13 червня 2016 року позивач [PERSON] за підписом мешканців будинку [ADDRESS] направила у Тернопільську міську раду заяву із клопотанням відмовити ФОП [PERSON] у поновленні договору оренди землі площею 0,00553 га для обслуговування приміщення громадського харчування за адресою [ADDRESS] з посиланням на те, що останнім проведено самочинну добудову до житлового будинку, яка не прийнята в експлуатацію. 12 липня 20016 року між Тернопільською міською радою та ФОП [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,00553 га за рахунок земель житлової та громадської забудови за адресою [ADDRESS] терміном на два роки. Аналізуючи, наведені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог докази, суд приходить до переконання про відсутність підстав для скасування оскаржуваних рішень міської ради, виходячи з наступних підстав. Позивачем ставиться під сумнів правомірність рішення Тернопільської міської ради від 28 лютого 2002 року аргументуючи це відсутністю відповідного номера зазначеного рішення, а також тим, що питання надання дозволу ФОП [PERSON] на підготовку матеріалів попереднього погодження місця розташування літньої площадки кафе «[INFO]» за адресою [ADDRESS] не виносилось на розгляд засідання сесії Тернопільської міської ради. Водночас зазначені твердження [PERSON] спростовуються дослідженими судом доказами, зокрема повідомленням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №6786/08 від 23 червня 2016 року, яким підтверджено, що із врахуванням збою автоматизованої системи та додаткової звірки інформації встановлено, що п.2 рішення Тернопільської міської ради від 28 лютого 2002 року надано дозвіл на підготовку матеріалів попереднього погодження місця розташування літньої площадки кафе «[INFO]» за суб»єкту підприємницької діяльності [PERSON] адресою [ADDRESS] на земельній ділянці площею до 65 кв.м. з наданням в оренду терміном на три роки. Витягом із протоколу засідання сесії Тернопільської міської ради 28 лютого 2002 року підтверджується, що на засідання сесії виносився розгляд питання про надання дозволу на підготовку матеріалів попереднього погодження місця розташування об»єктів суб»єктам підприємницької діяльності. Вказані твердження позивача також спростовуються дослідженою судом дозвільною документацією, отриманою [PERSON], зокрема актами щодо вилучення та відведення земельної ділянки для облаштування літньої площадки кафе «[INFO]», складеними на підставі рішення міської ради від 28 лютого 2002 року. Відтак, відсутність відповідного порядкового номера зазначеного рішення міської ради за наявності усіх інших необхідних атрибутів -дати, назви, підпису уповноваженої особи не є підставою для визнання його недійсним та скасування. Суд вважає безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу посилання позивача на те, що на момент ухвалення рішення №4/11/136 від 24 червня 2004 року земельна ділянка площею 0,005530 га за адресою [ADDRESS] не перебувала у користуванні КП ЖЕК №3, рішенням ради №4/7/62 від 29 травня 2003 року була вилучена та передане управлінню обліку та контролю за використанням комунального майна та в подальшому ПП «Залізничник», оскільки у зазначеному рішенні міської ради №4/7/62 відсутній повний перелік майна, яке вилучено з відання КП ЖЕК №3, зокрема не зазначено про вилучення спірної земельної ділянки за адресою [ADDRESS]. Позивачем не представлено будь-яких доказів щодо відсутності у КП ЖЕК №3 відповідних повноважень землекористувача на момент ухвалення рішення №4/11/136 від 24 червня 2004 року, а також щодо заперечень зазначеного комунального підприємства з приводу передачі земельної ділянки площею 0,00553 га по [ADDRESS] в оренду. Як встановлено судом, на момент передачі [PERSON] в оренду спірної земельної ділянки площею 55,3 кв.м. вона перебувала у користуванні КП ЖЕК №3, яке здійснювало управління будинком [ADDRESS] та надало 12 травня 2002 року за №184 відповідну згоду на вилучення земельної ділянки для розміщення критого літнього майданчика. При цьому суд приймає до уваги те, що в матеріалах справи наявний також висновок ПП «Залізничник» від 04 грудня 2003 року щодо погодження надати в оренду ФОП [PERSON] строком на три роки земельну ділянку загальною площею 55,30 кв.м. для влаштування літньої площадки кафе «[INFO]» за рахунок земель ПП «Залізничник», під житловою забудовою з трьома і більше поверхами-прибудинкова територія житлового будинку [ADDRESS] із врахуванням того, що жителі [ADDRESS] надали згоду на встановлення літнього критого майданчика біля кафе. При цьому суд вважає список мешканців будинку [ADDRESS], які надали відповідну згоду на влаштування [PERSON] літнього критого майданчика біля кафе «[INFO]» належним та допустим доказом, оригінал якого знаходиться у третьої особи [PERSON] Зазначений список узгоджується із іншими доказами по справі і його достовірність не викликає сумнівів у суду. Спростовуючи доводи позивача щодо неправомірності продовження договору оренди із ФОП [PERSON] згідно рішення Тернопільської міської ради №6/22/140 від 06 липня 2012 року, суд звертає увагу на те, що у відповідності до ч.1,6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку поновлення дії договору оренди відбувається без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення вказаного договору. Таким чином, норми ст. 33 Закону України «Про оренду землі» дозволяють продовжувати орендні відносини у разі продовження орендарем користування землею за відсутності заперечення іншої сторони протягом визначеного строку після закінчення строку договору оренди. Як встановлено судом, ФОП [PERSON] в період з 2010 року по 2012 рік продовжував користуватися земельною ділянкою площею 0,00553 га кв.м наданою йому в оренду згідно рішення відповідача №5/14/73 від 03 грудня 2007 року терміном на три роки для обслуговування літньої площадки кафе «[INFO]» за адресою [ADDRESS]. Будь-яких заперечень з боку орендодавця-Тернопільської міської ради щодо поновлення договору оренди землі не надходило, що підтвердив в ході судового розгляду представник відповідача, а відтак вказаний договір оренди землі після закінчення його строку в грудні 2010 року, фактично був поновлений на той самий строк та на тих самих умовах. З огляду на викладене твердження позивача про те, що у 2010 році укладений між Тернопільською міською радою та ФОП [PERSON] договір оренди землі був розірваний та не міг бути продовжений відповідно до рішення міської ради №6/22/140 від 06 липня 2012 року без проведення земельних торгів є безпідставними та необґрунтованими. Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 05 травня 2015 року, яке залишено в силі постановою Вищого господарського суду України від 09 березня 2016 року, визнано поновленим і продовженим договір оренди землі, загальною площею 0,005530 га по [ADDRESS](кадастровий номер земельної ділянки:[NUMBER]), раніше укладений між Тернопільською міською радою та ФОП [PERSON] та зареєстрований в Управлінні Держкомзему у м. Тернополі 17.10.2012 року за №611010004000926, на тих самих умовах і на той самий строк, терміном до 06 липня 2016 року. Вказаним рішенням суду підтверджено правомірність надання ФОП [PERSON] в оренду земельної ділянки несільськогосподарського призначення-землі житлової та громадської забудови, в тому числі землі, які використовуються в комерційних цілях, загальною площею 0,005530 га по [ADDRESS], на якій розташований об»єкт-літня площадка, згідно договору оренди, укладеного між Тернопільською міською радою та ФОП [PERSON] 13 серпня 2012 року відповідно до рішення Тернопільської міської ради №6/22/140 від 06 липня 2012 року. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Щодо твердження позивача про те, що надана ФОП [PERSON] земельна ділянка площею 0,00553 га належить до прибудинкової території багатоквартирного будинку по [ADDRESS] і розпорядження нею можливе лише за згоди усіх співвласників, суд зазначає наступне. Правила утримання жилих будинків та прибудинковх територій, затверджені наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року №76 визначають прибудинкову територію як територію навколо багатоквартирного будинку, визначену актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначену для обслуговування багатоквартирного будинку. Пункти 1,2,4 ст.42 та ст..83 Земельного кодексу України передбачають, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації. Як встановлено судом, на момент ухвалення Тернопільською міською радою рішення №4/11/136 від 24 червня 2004 року «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки під розташування літньої площадки кафе «[INFO]» суб»єкту підприємницької діяльності [PERSON] за адресою [ADDRESS]» та передачу ФОП [PERSON] в оренду земельної ділянки площею 0,00553 га за вказаною адресою, прибудинкова територія багатоквартирного житлового [ADDRESS] перебувала у постійному користуванні КП ЖЕК №3 , яке здійснювало управління даним жилим будинком та як землекористувач надало згоду на вилучення частини земельної ділянки з передачею в оренду для розміщення літньої площадки кафе «[INFO]». На даний час, незважаючи на те, що всі квартири у будинку [ADDRESS] є приватизованими, власниками квартир та нежитлових приміщень не створено об»єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку у відповідності до вимог Закону України «Про об»єднання співвласників багатоквартирного будинку». Зазначений житловий будинок, а також земельна ділянка для обслуговування будинку на баланс об»єднання співвласників не передавалися, у користування чи у власність співвласників прибудинкова територія не надавалась, відповідна землевпорядна документація щодо визначення розмірів і конфігурації земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний будинок по [ADDRESS], належні до нього будівлі, споруди та прибудинкова територія не розроблялась. Таким чином, доводи позивача про незаконність передачі в оренду частини земельної ділянки, що відноситься до прибудинкової території, без згоди усіх співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] не мають відповідного правового обґрунтування та не можуть бути підставою для скасування зазначеного рішення органу місцевого самоврядування. Окрім цього, доводи позивача про те, що на даний час за житловим будинком по [ADDRESS] закріплена прибудинкова територія площею 595 кв.м. з посиланням на генеральний план 1980 року є непереконливими та не підтверджені іншими доказами, здобутими під час судового розгляду. Також суд не приймає в якості належних доказів посилання позивача на незаконність проведеної ФОП [PERSON] добудови в ході реконструкції нежитлових приміщень під приміщення громадського призначення-кафе по [ADDRESS], допущені порушення при виготовленні проектної документації, скасування Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області поданої [PERSON] декларації про готовність об»єкта до експлуатації №ТП 142132890965 та державної реєстрації за [PERSON] права приватної власності на об»єкт нерухомого майна: приміщення громадського харчування, кафе, загальною площею 103 кв.м., що розташоване за адресою [ADDRESS], оскільки правомірність виконання [PERSON] будівельних робіт на наданій в оренду земельній ділянці не входить до предмету доказування у даній справі, дані обставини неодноразово були предметом дослідження в ході розгляду інших справ за участю сторін, як в порядку адміністративного так і господарського судочинства. Зазначені докази жодним чином не свідчать про протиправність ухвалення Тернопільською міською радою оскаржуваних [PERSON] рішень щодо передачі [PERSON] в оренду земельної ділянки площею 0,00553 га за адресою [ADDRESS] та не можуть слугувати належною підставою для їх скасування. Окрім цього, суд приймає до уваги те, що рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 19 травня 2016 року встановлено, що добудова до нежитлового приміщення у житловому будинку по [ADDRESS] проведена ФОП [PERSON] у 2003-2006 роках на підставі проектної документації, затвердженої та зареєстрованої 10 липня 2003 року управлінням містобудування та архітектури Тернопільської міської ради на підставі рішення сесії ради від 28.02.2002 року, а тому зазначений об»єкт не є самочинним будівництвом. Доводи позивача про те, що житловий будинок по [ADDRESS] є пам»яткою архітектури місцевого значення спростовуються наявними у матеріалах справи листами Міністерства культури України №64/10-2/55-15 від 07 квітня 2015 року, Управління культури Тернопільської обласної державної адміністрації №01-874/03-50 від 14 вересня 2016 року та висновком управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Тернопільської міської ради №2260/09 від 13 вересня 2002 року з яких слідує, що житловий будинок по [ADDRESS] як об»єкт культурної спадщини не включений до Державного реєстру нерухомих пам»яток України ні за категорією місцевого значення, ні за категорією національного значення, а також не занесений до відповідного переліку об»єктів культурної спадщини міста Тернополя. Земельна ділянка по [ADDRESS] не належить до охоронних зон, пам»яток культури, містобудування та архітектури, археології, зон регулювання забудови, «червоних ліній» вулиць і доріг, інших зон. У відповідності до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції-ч.3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, підстави для скасування рішень Тернопільської міської ради від 28 лютого 2002 року «Про дозвіл на підготовку матеріалів попереднього погодження місця розташування торгових павільйонів суб»єктів підприємницької діяльності», №4/7/97 від 29 травня 2003 року, №4/11/136 від 24 червня 2004 року, №5/14/73 від 03 грудня 2007 року, №6/22/140 від 06 липня 2012 року, №7/9/99 від 16 червня 2016 року, які приймались щодо [PERSON], відсутні, вказані рішення ухвалені органом місцевого самоврядування у межах наданої компетенції та у спосіб визначений Конституцією та законами України, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed