Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

13.10.2014 року ПАТ "Універсал Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], і просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів в користь позивача заборгованість за кредитним договором ВL1645 від 30.01.2008 року в сумі 98 438,97 дол. США, що по офіційному курсу НБУ станом на 22.09.2014 року становить 1 327 913,06 грн., - стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача понесені витрати за судовий збір в розмірі 3 654,00 грн. 28.10.2014 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Універсал Банк» про визнання договору поруки від 18.11.2013 року припиненим. Ухвалою Галицького районного суду від 05.12.2014 року зустрічний позов [PERSON] прийнятий та об'єднаний в одне провадження із первісним позовом. 05.12.2014 року представник позивача звернувся до суду із заявою про залишення позовних вимог без розгляду в частині стягнення заборгованості із [PERSON] та зміну предмету позову, про що подав заяву. Ухвалою суду від 05.12.2014 року позовну заяву в частині вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором ВL1645 від 30.01.2008 року залишено без розгляду. Щодо позовної заяви в частині вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором ВL1645 від 30.01.2008 року та судових витрат, прийнято заяву про зміну предмету позову щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "Універсал Банк" заборгованості за кредитним договором ВL1645 від 30.01.2008 року в розмірі 98 438,97 дол. США, що по офіційному курсу НБУ станом на 22.09.2014 р. становить 1 327 913, 06 грн. та судові витрати в розмірі 3 654,00 грн. Залучено [PERSON] до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача, [PERSON] Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між Банком та [PERSON] 30.01.2008 року укладено Кредитний договір ВL1645 із змінами та доповненнями від 09.02.2009 року, 05.11.2009 року, 14.06.2011 року, 18.04.2012 року, 08.10.2012 року, 13.05.2013 року та 18.11.2013 року відповідно до якого банк надав кредитні послуги в рамках ліміту, що дорівнює 96 000,00 доларів США, зі строком повернення до 01.01.2028 року, та зі сплатою відсотків за користування кредитом. В забезпечення виконання позичальником, [PERSON] даного зобов'язання, що випливають з кредитного договору перед банком поручився [PERSON] 18.11.2013 року між банком та [PERSON] укладено договір поруки відповідно до якого він поручився за належне виконання взятих на себе зобов'язань [PERSON] Належним чином до умов договору зобов'язання Позичальником не виконувались. Відповідачам надсилалися претензії про порушення основного зобов'язання, однак останні його не виконували і внаслідок цього станом на 22.09.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 98 438,97 дол. США, що по курсу НБУ становить 1 327 913, 06 грн., в тому числі - заборгованості по кредиту 90791,99 дол. США, що по курсу НБУ на дату розрахунку становить 1224757,52 грн., - прострочена заборгованість по кредиту 758,06 дол. США, що по курсу НБУ на дату розрахунку становить 10226,01 грн., - заборгованість по відсотках за користування кредитом 7610,30 дол. США, що по курсу НБУ на дату розрахунку становить 102660,73 грн., - підвищені відсотки 36,68 дол. США, що по курсу НБУ на дату розрахунку становить 494,80 грн. Просить стягнути дану заборгованість та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача, [PERSON] позовні вимоги банку підтримав з підстав викладених в позовній заяві і просив позов задовольнити в повному об'ємі та стягнути з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором ВL1645 від 30.01.2008 року в розмірі 1 327 913,06грн. та судові витрати в розмірі 3 654,00 грн. Окрім того зазначив, що відповідно до п.п. 1.3-1.4 Договору поруки [PERSON] несе солідарну відповідальність перед позивачем та відповідає по всіх зобов'язаннях позичальника [PERSON] в повному обсязі, а саме за повернення кредиту, сплати відсотків за користування ним, сплати пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Кредитного договору. Пунктом 1.2 договору поруки відповідач, [PERSON] засвідчив, що йому відомі всі умови Генерального договору та Індивідуальної угоди і він погоджується з ними. Так, в терміни зазначені в індивідуальній угоді позичальник [PERSON] погашення основного боргу та відсотків за користування кредитними коштами не проводила, про що повідомлялося її та відповідача, [PERSON], як поручителя, однак вимоги були залишені без задоволення. Тому, банк звернувся з даним позовом до суду, просив стягнути з відповідача, [PERSON] в користь ПАТ "Універсал Банк" заборгованості за кредитним договором ВL1645 від 30.01.2008 року в розмірі 98 438,97 дол. США, що по офіційному курсу НБУ станом на 22.09.2014р. становить 1 327 913, 06 грн. та судові витрати в розмірі 3 654,00 грн. Просить суд не брати до уваги доводи представника поручителя та третьої особи про те,що без відома поручителя піднімалась Банком відсоткова ставка. Саме така ставка змінювалась у 2010-2011 р.р. Договір поруки укладався з [PERSON] 18.11.2013 р. в той же день коли укладалася додаткова угода до кредитного договору і поручителю були відомі всі умови основного договору. Зустрічний позов [PERSON] про визнання договору поруки припиненим між ним та банком не визнає, просить в даному позові відмовити, як безпідставному. Відповідач, [PERSON] та третя особа на стороні відповідача, [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення. Представник [PERSON],та [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги позивача не визнав і просив відмовити. Щодо зустрічного позову поданого [PERSON] вимоги, якого підтримав і суду пояснив, що між [PERSON], яка є по справі третьою особою та ПАТ "Універсал Банк" 30.01.2008 року був укладений кредитний договір, згідно з умови якого банк надав кредитні кошти, а позичальник зобов'язувалась у строк та на умовах договору, повернути кредит і сплатити проценти. Згідно з п.1.2.2 кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути банку кредит, але в будь-якому випадку не пізніше 01.01.2028 року. Отже банк може вимагати дострокового повернення кредиту, тільки при умові зміни терміну повернення кредиту та банк повинен повідомити про дострокове повернення кредиту. Дійсно відповідачем по справі, [PERSON] був укладений договір поруки від 18.11.2013 року, за яким він відповідає перед банком в тому ж обсязі, що і боржник за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором включаючи повернення основної суми боргу, сплати процентів. 18.06.2014 року у зв'язку з невиконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором перед банком, відповідачу була надіслана вимога, як до поручителя про дострокове повернення кредиту протягом тридцяти днів від дати отримання вимоги. Однак банк не правомірно своїм розпорядженням з 01.01.2009 року прийняв рішення про підвищення процентних ставок до 27%, з 01.12.2010 року 32,5%, з 01.06.2014 року 28%, хоча згідно п.5.1 кредитного договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі зміни курсу долара США до гривні більш ніж на 5% порівняно з курсом долара США до гривні, установленого Нацбанком України, також повинен був надіслати письмове повідомлення про зміну такої процентної ставки, і яка починає діяти тільки через 45 календарних днів. Відтак, змінюючи процентні ставки, відповідача, як поручителя нічого відомо не було, повідомлення від банку не отримував. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, а також збільшувати розмір процентної ставки за кредитами. В даному випадку дії банку щодо збільшення процентної ставки за кредитом та не повідомлення про це відповідача є неправомірні. При укладенні договору поруки від 18.11.2013 року, між банком та [PERSON] про наявність Додаткових угод №1-9 з банком і позичальником, банк не повідомив про умови їх, їхній предмет в договорі поруки не зазначив, про внесення зміни про збільшення процентної ставки за кредитом до 32,5% річних, банк відповідача не повідомляв, що в свою чергу тягне до припинення договору поруки. Оскільки у відповідності до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Отже збільшення кредитної процентної ставки без згоди поручителя чи відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Просить зустрічний позов [PERSON] задовольнити, визнавши договір поруки від 18.11.2013 року укладеним між ПАТ "Універсал Банк" та [PERSON] припиненим. Суд, заслухавши доводи представника позивача-відповідача, заперечення представника відповідача-позивача та третьої особи, вивчивши матеріали справи вважає, що первісний позов слід задовольнити повністю, а в зустрічному позові слід відмовити. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що між позивачем та позичальником [PERSON] 30.01.2008 року укладено Кредитний договір ВL1645 із змінами та доповненнями від 09.02.2009 року, 05.11.2009 року, 14.06.2011 року, 18.04.2012 року, 08.10.2012 року, 13.05.2013 року та 18.11.2013 року відповідно до якого банк надав кредитні послуги в рамках ліміту, що дорівнює 96 000,00 доларів США, зі строком повернення до 01.01.2028 року, та зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с.10-82). Поручився перед Банком за належне виконання зобов'язань взятих на себе [PERSON] відповідно до Договору поруки від 18.11.2013 року відповідач по справі, [PERSON] (а.с.83-90). Відповідно до п.п. 1.3-1.4 Договору поруки [PERSON] несе солідарну відповідальність перед позивачем та відповідає по всіх зобов'язаннях позичальника [PERSON] в повному обсязі, а саме за повернення кредиту, сплати відсотків за користування ним, сплати пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Кредитного договору. Згідно, пункту 1.2 договору поруки відповідач, [PERSON] засвідчив, що йому відомі всі умови договору та він погоджується з ними. Відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання. Згідно розрахунку заборгованості станом на 22.09.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 98 438,97 дол. США, що по курсу НБУ становить 1 327 913, 06 грн., в тому числі - заборгованості по кредиту 90791,99 дол. США, що по курсу НБУ на дату розрахунку становить 1224757,52 грн., - прострочена заборгованість по кредиту 758,06 дол. США, що по курсу НБУ на дату розрахунку становить 10226,01 грн., - заборгованість по відсотках за користування кредитом 7610,30 дол. США, що по курсу НБУ на дату розрахунку становить 102660,73 грн., - підвищені відсотки 36,68 дол. США, що по курсу НБУ на дату розрахунку становить 494,80 грн. (а.с.5-9). Відповідно до вимог ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. З надісланих відповідачу претензій видно, що [PERSON] повідомлявся позивачем про наявність заборгованості за кредитним договором (а.с.93), яка була залишена поза увагою. Наведені обставини підтверджуються кредитним договором, додатковими угодами, графіками погашення та договором поруки. Згідно п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Щодо зустрічного позову [PERSON] до ПАТ « Універсал Банк» про визнання договору поруки припиненим то в задоволенні даних вимог слід відмовити, оскільки Поручитель ознайомлений з усіма умовами кредитного договору, в тому числі з умовою про підстави збільшення розміру відсоткової ставки. Сторони підтвердили,що порукою за даним Договором забезпечується також і розміри зобов'язань, які можуть бути змінені відповідно до умов Основного договору. Поручитель підписуючи даний договір дав свою згоду,розуміючи,що внаслідок змін умов Основного договору може збільшитися обсяг його відповідальності. Отже, порука на даний час діє, а тому поручитель за вимогою банку повинен нести солідарну відповідальність з боржником. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За змістом ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі вищенаведеного, ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1052, 1054 ЦК України та

Outcome: approved