Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров"я Позовні вимоги позивач мотивував тим, що вона 29 червня 2014 року перебувала у себе на дачі в с. Дніпровка Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області. Ввечері, близько 18-00 години, вона вирішила піти в гості до своєї знайомої, яка мешкала по вул. Садова. Але коли вона йшла по вулиці, із двору будинку № 20 - по вул. Садова в с. Дніпровка Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області вискочила собака. Вона відразу кинулася на неї та стала кусати. В результаті агресивних дій собаки у неї були покусані ліва рука, ліве передпліччя та ліва нога. На її крики вийшли люди, які мешкали поряд. Вони ж першими надали їй допомогу та повідомили про те що відбулося, її сину. В той же день ввечері вона звернулася за допомогою до СМСЧ №1 в м. Енергодар, де їй було надано медичну допомогу. Окрім того, позивачу було повідомлено, що на даний момент в травматологічному відділенні немає місць та їй слід звернутися до травматолога за місцем свого проживання в перший робочий день, тобто 01.07.2014 року. Стосовно вказаних подій вона 29.06.2014 звернулася з заявою до міліції. Листом від 31.01.2014 року № 39/9410 К.-Дніпровський РВ ГУМВС в Запорізькій області повідомив, що заява розглянута та прийнято висновок, в якому указано, що в даному випадку в діях [PERSON] вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, якого притягнути до адміністративної відповідальності. Постановою Кам'янсько-Дніпровського районного суду від 23 вересня 2014 року [PERSON] визнано винним та було притягнуто до адміністративного покарання у вигляді штрафу в сумі 51,00 грн. Через декілька днів після того, як їй покусала собака, стало гірше, у неї піднялася температура та її було госпіталізовано. З 04 липня 2014 року по 18 липня 2014 року позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні в ДЗ СМСЧ №1 м. Енергодар з діагнозом: «укушенная і'нфіціровані рани лівого передпліччя та лівої голені невідомою собакою». Позивачу стало трохи краще, стан стабілізувався та 18.07.2014 року її було виписано з відділення із вказівкою - амбулаторне лікування у травматолога за місцем проживання. До кінця серпня 2014 року вона ходила на перев'язки та спостерігалася у травматолога. Всього на лікування нею було витрачено 2306,90 грн. Окрім матеріальної шкоди, протиправними діями відповідачів їй була заподіяна моральна шкода. Внаслідок нападу собаки, вона зазнала фізичного болю. Після укусу собаки позивачка близько двох місяців відчувала фізичний біль у нозі і руці, що тривалий час заважало самостійно пересуватися та вона потребувала сторонньої допомоги. Сам факт заподіяння належною відповідачам собакою шкоди її здоров 'ю викликав підвищене психологічне навантаження, негативні емоції та переживання за своє життя, оскільки собака могла бути хворою на сказ -гостре інфекційне захворювання, яке виявляється в ураженні центральної нервової системи. Кожного дня, коли вона перебувала на амбулаторному лікування, була вимушена прохати своїх рідних відвезти її в лікарню на перев'язки, оскільки самостійно не могла дійти, що додатково займало і їх час. Позивачка є особою похилого віку і будь-яке пошкодження негативно позначається на її здоров 'ї, тому укус належної відповідачам собаки призвів до тривалої непрацездатності та необхідності стаціонарного і амбулаторного лікування, під час якого вона перенесла операцію на нозі, що також викликало переживання за своє здоров 'я. У зв 'язку з цим вона тривалий час перебувала у пригніченому стані, поява собак до теперішнього часу змушує її нервувати, відчувати страх перед ними. Дані обставини в сукупності привели до порушення її нормальних соціальних і життєвих зв 'язків, відносин та спілкування з рідними, друзями і знайомими людьми. Зі свого боку відповідачі відмовляються навіть спілкуватися з нею та добровільно відшкодувати завдані ними збитки. їх зухвала поведінка також негативно впливає на її емоційний стан, що змушує її відчувати почуття беззахисності від протиправних дій відповідачів. Вказані душевні страждання позивачка оцінюю в 5 000,00 грн. Просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на її користь (дві тисячі триста шість гривень 90 копійок) у відшкодування матеріальних збитків. Стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на її користь 5000,00 грн. (п'ять тисяч) у відшкодування моральної шкоди. Стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на її користь по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] зявилась, надали пояснення відповідно до тексту позовних вимог. Просить суд в повному обсязі задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилися, завчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчить розміщення оголошення в газеті "Запорізька правда" випуск від 02.04.2015р. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у ній даних у відповідності зі ст. 169 ЦПК України . Вислухавши доводи позивача, представника позивча, пояснення свідків, дослідив матеріали справи суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з паспортом на собаку ( а.с. 14) власником собаки породи "Піт Буль" за кличкою Багіра є [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що собака породи "Піт Буль" за кличкою Багіра утримувалась громадянином [PERSON] за місцем свого проживання [INFO] Таким чином, суд вважає, що відповідачі повинні разом нести матеріальну відповідальність за спричинену шкоду [PERSON] собакою породи "Піт Буль" за кличкою Багіра. Судом встановлено, що 29 червня 2014 року, приблизно о 17.30 годині, у с. Дніпровка Кам"янсько-Дніпролвського району Запорізької області з двору будинку № 20 на вулиці Садова, на вулицю вибігла собака громадянина [PERSON] та покусала громадянку [PERSON], [INFO]. Відповідно до висновку від 08.07.2014 року за заявою [PERSON] про напад собаки на її мати [PERSON], хазяїном якої є [PERSON] прийнято рішення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 154 КУпАП ( а.с. 16,17). Відповідно до постанови судді Кам"янсько-Дніпровського районного суду від 23.09.2014 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.. 154 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 51 грн. (а.с. 22). Постанова Кам"янсько-Дніпровського районного суду від 23.09.2014 року набрала законної сили. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно правові наслідки їй особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду з питань, чи мали місце її та чи вчинені вони цією особою. Вирішуючи питання про відшкодування матеріальної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до пунктів 8 і 9 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За приписами ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.9 Закону України від 21.02.2006 р. «Про захист тварин від жорстокого поводження» правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування. Особи, які утримують домашніх тварин, мають право зявлятися з ними поза місцями їх постійного утримання (супроводжувати їх). Особа, яка супроводжує тварину, зобовязана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду, без повідків і намордників, а вільний вигул дозволяється лише на ізольованій та добре огородженій території. В правилах тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР, затверджених 17.06.1980 р. Міністерством житлово-комунального господарства УРСР, Міністерством сільського господарства УРСР та Міністерством охорони здоровя УРСР вказується, що власникам собак дозволяється виводити собак з жилих та ізольованих приміщень, а також ізольованих територій в загальні двори або на вулицю (з обов"язковим забезпеченням безпеки людей) тільки на короткому повідку і в наморднику. Як роз"яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судом цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв"язок та є вина зазначеної особи. Винними у заподіянні шкоди здоров"ю позивачу є власник собаки - [PERSON] та [PERSON] на утриманні якого знаходилась собака, недбале відношення яких до догляду за домашньою твариною призвело до спричинення позивачці тілесних ушкоджень. Факт отримання тілесних ушкоджень позивачкою [PERSON] внаслідок нападу на неї собаки, підтверджується постановою судді Кам"янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 23 вересня 2014 року, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.154 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, показаннями свідків [PERSON], [PERSON], наданими позивачкою медичними документами. Таким чином, суд прийшов до висновку, що матеріальна шкода в розмірі 2306,90 грн. спричинена з вини відповідачів та підлягає стягненню з них у судовому порядку оскільки інші вимоги врегулювати спір відповідачі ігнорують. Вирішуючи питання щодо вимог про відшкодування компенсації за спричинення моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. На підставі п.1 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я. Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною першою ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Як зазначено у п.9 цієї ж постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Суд приймає до уваги доводи, наведені позивачем в позовній заяві та її пояснення в судовому засіданні щодо моральної шкоди, та вважає її вимоги про стягнення грошової компенсації в розмірі 5000, 0 грн., розумними та справедливими. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. Письмовими доказами щодо понесених судових витрат є квитанції про сплату судового збору в розмірі 243,60 грн. ( а.с.1). На підставі викладеного ,

Outcome: approved