Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

В позовній заяві позивач заявив такі позовні вимоги: визнати предметом іпотеки нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS] , яке створене внаслідок реконструкції житлового приміщення - квартири [ADDRESS] , яка є предметом іпотеки за договором іпотеки, укладеним 18.12.2007р. між позивачем (іпотекодержателем) і [PERSON] (іпотекодавцем) на забезпечення виконання позичальником [PERSON] зобов`язань за генеральним договором про надання кредитних послуг №BL955 від 18.12.2007р.; в рахунок часткового погашення заборгованості позичальника [PERSON] перед позивачем за додатковою угодою № BL955/K-1 від 18.12.2007р. до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL955 від 18.12.2007р. в сумі 91740,21 долар США, - звернути стягнення на предмет іпотеки - вказане нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS] , - шляхом його продажу з прилюдних торгів за початковою ціною 1473800грн. Позов обгрунтований тим, що вказане приміщення на день укладення договору іпотеки з третьою особою (позичальником) було житловим - квартирою, належною на праві власності іпотекодавцю і позичальнику- [PERSON] (третя особа у справі); іпотекодавець в порушення умов договору іпотеки здійснила переведення предмету іпотеки-житлового приміщення в нежитлове (під перукарню), тим самим змінивши назву об`єкту, та зареєструвавши приміщення як новий об`єкт нерухомості, і після чого здійснила відчуження вказаного об`єкту. Реконструкція предмету іпотеки не припинила іпотеку, і реконструйований об`єкт так само є предметом іпотеки за вказаним договором іпотеки. Разом з відчуженням предмету іпотеки і разом з набуттям відповідачкою права власності на вказаний об`єкт (предмет іпотеки) - до відповідача як до набувача предмету іпотеки перешли всі обов`язки іпотекодавця. Позичальник [PERSON] має заборгованість по невиконаним грошовим зобов`язанням за забезпеченим іпотекою договором кредиту; рішенням суду від 01.08.2013р. з позичальника стягнуто на користь кредитора заборгованість за договором кредиту в сумі 91740,21 доларів США, рішення не виконане, заборгованість існує; тому позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки для часткового погашення виниклої заборгованості позичальника у спосіб продажу іпотечного майна з прилюдних торгів. Відповідач подав відзив, позов не визнав, посилаючись на те, що належне їй нежитлове приміщення не є предметом іпотеки, і відсутні підстави для звернення стягнення на нього. Відповідач та представник відповідача пояснили, що вказане приміщення відповідач набула у власність за договором дарування від іншої особи ( [PERSON] ), а не від іпотекодавця [PERSON] ; станом на день набуття майна у власність - даний об`єкт не був обтяжений іпотекою і у відповідному реєстрі був відсутній запис про обтяження (іпотеку). Відповідач не згодна з тим, що належне їй на праві власності нежитлове приміщення є предметом іпотеки, оскільки в договорі іпотеки вказаний інший об`єкт, натомість належний їй об`єкт не збігається з предметом іпотеки ні за площею, ні за планом, має інший вихід, має інше призначення , є новоствореним і є іншим майном. Вона є добросовісним набувачем необтяженого іпотекою майна, право власності набула правомірно, договір дарування є чинним і позивачем не оспорювався; її право власності є непорушним і захищене Конституцією України, яка має вищу силу над Законом «Про іпотеку». Крім того послалась на те, що квартира була переведена в нежитлове приміщення за згодою іпотекодержателя - чому підтвердженням є лист від позивача, датований 3.09.2012р. - про надання ним погодження на проведення реконструкції квартири в нежиле приміщення. Відповідач посилається на судову практику щодо непоширення існуючої іпотеки на реконструйований об`єкт нерухомості, якщо реконструювання було здійснене з отриманням відповідних дозволів контролюючих органів, а для даної реконструкції такі дозволи були наявними, і реєстрація права власності здійснена як на окремий самостійний об`єкт (з присвоєнням окремої поштової адреси). Вважає, що іпотека припинена у зв`язку зі знищенням предмету іпотеки, оскільки такого об`єкту нерухомого майна як житлове приміщення квартира - вже не існує. Крім того відповідач просила врахувати, що вона не є позичальником у позивача, не знаходиться у будь-яких договірних правовідносинах з позивачем, не має перед позивачем жодних зобов`язань, по яким би вона була зобов`язана відповідати своїм майном. Відповідач не згодна з оцінкою спірного майна, яка проведена без її відома і згоди, а в наданому позивачем висновку експерта власником значиться [PERSON] , тому висновок не може братись до уваги. Відповідач оспорює розмір заборгованості позичальника, вказаної позивачем, виходячи з того, що в рішенні про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь позивача вказана інша сума боргу. Крім того вважає, що відсутні підстави для звернення стягнення на вказане нежитлове приміщення, оскільки вже є судове рішення про стягнення заборгованості з позичальника, яке має виконуватись за рахунок усього майна, що належить саме боржнику. Відповідач просить врахувати наявне судове рішення про відмову у позові за такими самими позовними вимогами позивача до того самого відповідача (до неї): про визнання нежитлового приміщення предметом іпотеки і звернення стягнення на даний об`єкт. З даного приводу подала заяву про закриття провадження у справі. Відповідач також подала заяву про застосування позовної давності, вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності за вимогою про визнання нежитлового приміщення предметом іпотеки, обчислюючи початок перебігу строку з моменту переведення квартири попереднім власником в нежитлове приміщення (вересень 2012року), пославшись на те, що про переведення квартири в нежитлове приміщення іпотекодержателю було відомо з 2012 року, але з того часу позивач не вживав ніяких дій на захист своїх прав, якщо вважав їх порушеними. Просила у позові відмовити. Третя особа [PERSON] подала письмові пояснення щодо позову, позов не визнала, пояснила, що провела реконструкцію предмету іпотеки за згодою і з дозволу позивача - пославшись на лист від 03.09.2012р., але оскільки банк не надіслав їй екземпляр додаткової угоди, то зміни до договору іпотеки - як зазначено у даному листі - внесені не були не з її вини. Реконструкція нею проведена в рамках закону, і нежитлове приміщення -перукарня з окремим виходом - є вже іншим об`єктом нерухомості, оскільки має іншу площу, інше цільове призначення, іншу адресу, інше планування, і відбулась окрема реєстрація даного об`єкту з присвоєнням іншої поштової адреси. Також вважає, що іпотека припинена внаслідок знищення предмету іпотеки (квартири), оскільки знищений об`єкт не був відновлений іпотекодавцем. Відчуження нею здійснено законно, при відсутності заборон і обтяжень у реєстрі, у майна є інший власник. Позивачу в 2013 році вже було відомо про відчуження нею вказаного приміщення, і тому позивач пропустив строк позовної давності за вимогою про визнання нежитлового приміщення предметом іпотеки. Не згодна з розміром заборгованості, пославшись на те, що у рішенні суду про стягнення з неї заборгованості за договором кредиту вказана інша сума заборгованості. Позивач, відповідаючи на відзив і письмові пояснення третьої особи та з приводу заяви про застосування позовної давності, послався на те, що вказане інше судове рішення про відмову у позові було ухвалено за позовними вимогами , заявленими з інших підстав: за позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за позивачем права власності на вказаний об,єкт, натомість у даному позові - про звернення стягнення шляхом реалізації з прилюдних торгів; крім того у вказаній справі взагалі не було заявлено вимоги про визнання вказаного приміщення предметом іпотеки, тому це не було предметом розгляду у вказаній справі; до того ж у вказаному рішенні суд сам вказав, що позивач не обмежений у праві подання позову про звернення стягнення на дане майно з інших підстав; тому відсутні підстави і для закриття провадження у справі, і нема судового рішення за даною вимогою. Послався на те, що відчуження майна іпотекодавцем і набуття відповідачем майна, що є предметом іпотеки, має наслідком переведення на набувача майна всіх обов`язків іпотекодавця навіть у випадку, якщо до його відома не було доведено про наявність іпотеки (ст.23 закону про іпотеку). Послався на те, що предмет іпотеки і після перетворення та реконструкції залишився предметом іпотеки згідно приписів закону про іпотеку і умов договору іпотеки; що у даному випадку не було знищення предмету іпотеки і відповідно не було припинення іпотеки . Рішення суду про стягнення заборгованості не перешкоджає іпотекодавцю звернутись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, це не є подвійним стягненням, оскільки забезпечувальне зобов`язання є похідним від основного але не альтернативним до основного; звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне, а на момент подання даного позову грошове зобов`язання позичальником не було виконано і є заборгованість. Щодо розміру заборгованості, то позивач пояснив, що при розрахунку заборгованості за розрахунками було проведено зменшення її розміру на суму 45709,48 доларів США - таке погашення боргу відбулось внаслідок визнання за позивачем права власності на вказане майно в порядку звернення стягнення на нього на підставі рішення суду першої інстанції, яке в подальшому апеляційним судом було скасоване, тому вказана сума боргу 45709,48 доларів не є погашеною і існує. Щодо позовної давності позивач послався на те, що позивач не давав згоду на переведення житлового приміщення в нежитлове, а лист, на який посилається відповідач та третя особа, не є згодою, враховуючи зміст листа, і те, що іпотекодавець вказані у цьому листі умови не виконав, і договір про внесення змін до договору іпотеки не укладався. Відповідач про переведення предмету іпотеки (квартири) в нежитлове приміщення, про його нову реєстрацію і про відчуження об`єкту не повідомив іпотекодержателя; відповідно про порушення іпотекодавцем умов договору іпотеки позивач в 2012 році не знав, а дізнався лише 30.11.2015р. з витягу з реєстру - в процесі виконання рішення про стягнення заборгованості з позичальника і іподекодавця за договором іпотеки [PERSON] , тому перебіг позовної давності позивач рахує з вказаної дати і вважає, що не пропустив строку позовної давності за обома вимогами. Крім того просив врахувати, що вчасно подав перший позов про звернення стягнення у спосіб визнання за ним права власності на предмет іпотеки, що перервало перебіг позовної давності у будь-якому разі, і даний позов про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів подав після ухвалення апеляційним судом рішення про відмову у позові. Відповідач заявив клопотання про закриття провадження у справі з підстав п.3 ч.1 ст.251 ЦПК України, з посиланням на постанову Апеляційного суду Київської області від 25.06.2018р. Ухвалою від 29.07.2020р. у клопотанні відповідача про закриття провадження у справі суд відмовив. При цьому суд виходив з того, вказане рішення судом ухвалене хоча і у спорі між тими самими сторонами, але предмет позову і підстави були інші. З наданих суду доказів суд встановив такі обставини і відповідні ним правовідносини: 18.12.2007. між ВАТ «Універсал Банк» (кредитор) і [PERSON] (позичальник) укладено генеральний договір № BL955/K про надання кредитних послуг і додаткова угода № BL955/K-1 від 18.12.2007р. Для забезпечення виконання позичальником грошових зобов`язань за кредитним договором між тими ж сторонами ВАТ «Універсал Банк» (іпотекодержатель) і [PERSON] іпотекодавець) 18.12.2007р. був укладений договір іпотеки; предмет іпотеки квартира за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 1.1 Договору іпотекодавець передає в іпотеку наступне нерухоме майно, ас аме квартиру № [ADDRESS]: - що має три кімнати, загальною площею 72,60 кв.м., житловою площею 41,50 кв. м., Що знаходиться за адресою : [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.5 Договору іпотека розповсюджується на всі приналежності предмету іпотеки та на всі невід?ємні від майна поліпшення, складові частини, внутрішні системи, що існували на момент укладення договору та виникнуть у майбутньому. Згідно п. 2.4.1 Іпотекодавець зобов?язаний не порушувати прав іпотекодержателя, що надані останньому Законом України "Про іпотеку". Згідно п.2.3 договору іпотеки іпотекодавець зобов`язаний: п.2.3.1 використовувати предмет іпотеки за цільовим призначенням, не порушуючи умов договору. п.2.3.2 замінити предмет іпотеки за попередньою письмовою згодою іпотекодержателя. п.2.3.3.порушувати перед іпотекодержателем питання про надання письмової згоди на продаж або передачу третім особам предмету іпотеки за умови переведення на покупця суми заборгованості, що виникла забезпеченого іпотекою зобов`язання. За змістом п. 4.1 звернення стягнення здійснюється іпотекодержателем у випадках та на підставах, передбачених законодавством України: у разі порушення будь-якого основного зобов?язання, що запезпечене іпотекою за цим договором, та/або будь-якого зобов?язання іпотекодавця за цим договором. Відповідно до п. 4.2 звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно п. 4.5 звернення стягнення за рішенням суду та виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно до закону України "Про іпотеку". За п. 6.8 Іпотека за цим договором зберігає силу у випадку, коли у встановленому законом порядку відбувається переведення Іпотекодавцем боргу за договором, що обумовлюють основне зобов?язання на іншу особу та змінюється власник предмету Іпотеки з інших підстав. Правонаступником ВАТ «Універсал Банк» став ПАТ «Універсал Банк», у подальшому АТ «Універсал Банк». Тобто позивач є належним позивачем і стороною даних правовідносин. Таким чином, встановлено, що з укладеного між позивачем і третьою особою [PERSON] договору кредиту і договору іпотеки для його сторін виникли певні права та обов`язки, предметом іпотекою за даним договором іпотеки вказано житлове приміщення за адресою [ADDRESS] , площею 72,60кв.м. Позивач є належним і з даного договору має всі права іпотекодержателя щодо об`єкту нерухомості - предмету іпотеки, в тому числі має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадках, передбачених договором іпотеки та у відповідності до Закону «Про іпотеку», в тому числі у разі допущення позичальником порушення умов договору кредиту, зокрема прострочення і виникнення заборгованості. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01.08.2013р. задоволено позов ПАТ «Універсал Банк», стягнуто з [PERSON] заборгованість за даним кредитним договором і додатковою угодою в сумі 745787,18грн. Зі змісту рішення видно, що дана сума заборгованості до стягнення розрахована за курсом валют і була еквівалентною сумі заборгованості у валюті 93305,04 долари США. , в тому числі заборгованість по кредиту 80849,96 дол. США, що еквівалентно 646 233,73 грн.; заборгованість за відсотками - 12101,86 дол. США, що еквівалентно 96730,17грн.; заборгованість за підвищеними відсотками - 353, 22 дол. США, що еквівалентно 2823,29 грн. Дане рішення суду першої інстанції ухвалою апеляційного суду від 07.11.2013р. залишено без змін, тобто набрало законної сили 07.11.2013р.. Позивач стверджує, що рішення не виконане, на підтвердження наявності заборгованості у позичальника [PERSON] за укладеним договором кредиту надав суду відповідний розрахунок заборгованості. Відповідач і третя особа дану обставину фактично визнали, не спростували і не надали доказів на підтвердження виконання позичальником даного судового рішення повністю або в частині, і не надали доказів на підтвердження виконання грошових зобов`язань за договором іпотеки у будь-який спосіб. З наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що існує заборгованість у позичальника [PERSON] за даним договором кредиту у сумі 91740,21 доларів США. Відповідач оспорює розмір заборгованості, посилаючись на даний розрахунок і його невідповідність рішенню про стягнення заборгованості. Як видно з наданого розрахунку, в ньому суму заборгованості по кредиту була зменшена на суму 46709,40 - запис 1.03.2017р. про платіж у вказаній сумі. Відповідач і третя особа не заперечують, що такого платежу позичальник не здійснював і не погашав заборгованість у названій сумі. Позивач пояснив, що вказана сума є списанням частини боргу як наслідок виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (вказане приміщення) за рішенням суду від 10.05.2016р. (про визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки). І що оскільки у подальшому після здійснення даної транзакції по списанню частини боргу (вартості майна, яке перейшло у власність позивача за судовим рішенням), рішення суду першої інстанції про визнання за позивачем права власності на спірний об`єкт було скасоване, тому дана заборгованість у вказаній сумі відновлена, існує і не є погашеною. Так, заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10.05.2016р. було задоволено позов ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] (відповідачки) про звернення стягнення на предмет іпотеки, за яким в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ "Універсал банк" за додатковою угодою від 18.12.2007р. до генерального договору про надання кредитних послуг в сумі 117677,89 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки - нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 77,3 кв.м., що належить [PERSON] на підставі договору дарування від 20.12.2012р. за ціною 1 190000 грн. -у спосіб передачі даного об`єкту нерухомості (нежитлового приміщення) у власність позивача-іпотекодержателя. Постановою апеляційного суду Київської області від 25.06.2018р. - дане рішення суду першої інстанції скасоване, у позові позивачу було відмовлено. Тому наведене пояснення позивача є логічним і підтвердженим сукупністю доказів, а сума заборгованості з урахуванням даної суми, - є встановленою і підтвердженою належними доказами. Таким чином, встановлений факт наявності заборгованості у позичальника [PERSON] за грошовими зобов`язаннями з договору кредиту, забезпеченого договором іпотеки, у вказаній позивачем сумі. Згідно ст.7 закону «Про іпотеку» - за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання. Згідно ст. 33 закону «Про іпотеку» - у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Враховуючи розмір невиконаного позичальником грошового зобов`язання за договором кредиту, суд робить висновок, що кредитор набув право вимоги, і як іпотекодержатель набув право звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог за невиконаними і простроченими грошовими зобов`язаннями боржника у вказаній сумі. Позов в цій частині обгрунтований. Щодо визнання нежитлового приміщення предметом іпотеки, то суд встановив такі обставини і робить такі висновки: Квартира [ADDRESS] , яка вказана предметом іпотеки у договорі іпотеки від 18.12.2007р., - станом на день укладення договору іпотеки належала іпотекодавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 09.11.2007р. Право власності іпотекодавця на вказану квартиру було зареєстроване на підставі даного договору купівлі-продажу 14.11.2007р. (згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно). Згідно витягу з Протоколу № 19 засідання інвестиційної ради міста Бровари від 12.12.2007р. по заяві [PERSON] про переобладнання (перепланування) з розширенням квартири вирішено вважати за можливе переобладнання (перепланування) з розширенням квартири [ADDRESS] під перукарню з влаштуванням окремого входу в багатоквартирному житловому будинку по [ADDRESS] . (про наявність такого рішення інвестиційної ради міста і про наміри іпотекодавця переобладнати квартиру в нежитлове приміщення в договорі іпотеки не зазначено, і відсутні будь-які докази на підтвердження того, що іпотекодержатель був проінформований іпотекодавцем про його наміри (в стадії реалізації таких намірів) відносно предмету іпотеки. Згідно рішення Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області № 710 від 14.12.2010р. громадянці [PERSON] - власниці квартири [ADDRESS] - надано дозвіл на переведення житлового приміщення в нежитлове та розробку проекту для проведення реконструкції під перукарню. Декларація про готовність об`єкту до експлуатації зареєстрована 13.12.2011р. Згідно Декларації проведена реконструкція з розширенням частини нежитлового вбудованого приміщення (колишньої квартири [ADDRESS] , Замовник [PERSON] , площа 77,3 кв.м. 05.01.2012р. виготовлено технічний паспорт на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , власник [PERSON] . 18.12.2012р. виготовлено технічний паспорт на перукарню з влаштуванням окремого входу у житловому будинку (гуртожитку) [ADDRESS] , власник [PERSON] . Згідно довідки БТІ - станом на 31.12.2012р. право власності на об`єкт нерухомого майна перукарню з влаштуванням окремого виходу по [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] на підставі договору дарування від 29.11.2012р. (відповідач не оспорює, що дарувателем за вказаним договором, де обдарованим є [PERSON] , була [PERSON] ). Згідно договору дарування від 20.12.2012р. [PERSON] подарував [PERSON] нежитлове приміщення (перукарня з влаштуванням окремого входу), розташоване за адресою: у будинку за [ADDRESS] . Згідно п. 2 Договору дане нежитлове приміщення належить дарувальнику на підставі договору дарування нежитлового приміщення від 29.11.2012р. Відповідно до п. 6 Договору відчужуване нежитлове приміщення не є предметом іпотечного договору, що підтверджується витягом з державного реєстру іпотек за № 39474196 від 20.12.2012р. Дар сторони оцінюють в 248000 грн. (п. 7 Договору). Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно нежитлове приміщення площею 77,3 кв.м за адресою [ADDRESS] , зареєстроване на праві власності за [PERSON] (відповідач) 12.01.2013р., підстава виникнення права власності: договір дарування від 20.12.2012р. У державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є відомості про іпотеку; предмет іпотеки: квартира за адресою [ADDRESS] ; підстава обтяження: договір іпотеки від 18.12.2007р., власник [PERSON] (третя особа), іпотекодержатель ВАТ «Універсал Банк», строк виконання зобов`язання : 01.12.2027р. Відомості про іпотеку (обтяження) нежитлового приміщення за вказаною адресою у реєстрі обтяжень відсутні. Згідно наданого висновку про вартість майна від 21.09.2018р.- вартість трикімнатної квартири площею 72,6кв.м за адресою [ADDRESS] - 1473800грн. або 52400 долари США. Ліквідаційна вартість об`єкта 1105400грн. або 39300доларів США. Відповідач і третя особа як на законність реконструкції квартири в нежитлове приміщення і як на наявність згоди іпотекодержателя посилаються на лист за вих. №010/608 від 03.09.2012р., адресат: за місцем вимоги, такого змісту: «ПАТ "Універсал Банк" надає згоду на переоформлення свідоцтва про право власності та реєстрацію в БТІ переведення з житлової нерухомості в нежитлову, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , що виступає забезпеченням по Генеральному договору про надання кредитних послуг № BL955 від 18.12.2007р., за умови збереження адреси об?єкту іпотеки в строк до 10.10.2012р. При невиконанні в/з умов вважати строк кредиту таким, що настав». Лист підписаний Гомольською (?)Н.В. без зазначеної посади, на підпису є відтиск печатки з написом "Для довідок". Аналізуючи даний лист, суд звертає увагу на його оформлення, яке не відповідає вимогам щодо оформлення документів довідкового чи іншого подібного характеру, які видаються юридичною особою, тому за зовнішніми ознаками документ викликає певні обгрунтовані сумніви. Аналізуючи зміст даного листа, в ньому відсутня інформація, яка б прямо і однозначно вказувала на надання іпотекодержателем безумовної згоди на реконструкцію (перетворення) жилого приміщення-предмету іпотеки- в нежитлове, більш того згоди на перетворення зі зміною адреси і з виведенням у такий спосіб майна з-під обтяження. У листі звертає увагу на себе умова, висунута видавцем документу, - а саме збереження адреси предмету іпотеки і внесення відповідних змін до договору іпотеки в строк до 10.10.2012р. Логічним є вважати, що даним листом видавник документу не заперечував проти переведення житлового приміщення в нежитлове , але лише при умові, що буде збережена ідентифікація об`єкту як предмету іпотеки (збереження адреси і внесення відповідних змін до договору іпотеки), і за умови, що за іпотекодержателем будуть збережені права іпотекодержателя відносно даного об`єкту, яке має залишитись предметом іпотеки. Суду не надано доказу, який би достовірно і беззаперечно доказував надання іпотекодержателем безумовної згоди на переобладнання квартири в нежитлове приміщення, на виведення у такий спосіб квартири з-під обтяження іпотекою, на створення нового об`єкту на основі предмету іпотеки з так званим знищенням предмету іпотеки. Встановлено, що змін до договору іпотеки у зв`язку з переобладнанням предмету іпотеки жилого приміщення в нежитлове не було внесено. Суд погоджується з позивачем у тому, що іпотекодавець переобладнала квартиру в нежитлове приміщення у обраний нею спосіб - формального створення нового об`єкту і видимості знищення предмету іпотеки - не у відповідності до умов договору іпотеки і без згоди іпотекодержателя, а також без повідомлення іпотекодержателя про таке перетворення предмету іпотеки, в порушення умов договору іпотеки. Наслідком таких дій стало незаконне і не за умовами договору іпотеки виведення об`єкту нерухомості з-під існуючого обтяження. Тому спростовуються доводи відповідача і третьої особи щодо правомірності переведення квартири в нежитлове приміщення нібито за згодою іпотекодержателя. Принаймні даний лист не є таким підтвердженням. Також з даного листа не можна зробити висновок, що іпотекодержатель разом з наданням цього листа знав про дійсні перетворення предмету іпотеки - житлового приміщення в нежитлове, і тим більше знав про перетворення об`єкту з реєстрацією його як нового об`єкту нерухомості вже необтяженого іпотекою. Ні вказаний лист ні будь-які інші докази не доводять того, що іпотекодавець повідомив іпотекодержателя про зміни в предметі іпотеки - за фактом таких змін. Також доказом недобросовісного перетворення іпотекодавцем предмету іпотеки (в порушення умов договору іпотеки) є встановлена хронологія подій і дій іпотекодавця: Ще укладаючи договір іпотеки (18.12.2007) іпотекодавець вже розпочала (12.12.2007р) процедуру перетворення житлового приміщення, яке передається в іпотеку, в нежитлове, замовчавши перед іпотекодержателем дану обставину; Реконструкцію квартири в нежитлове приміщення власником [PERSON] виконано протягом 2007-2011р.: рішення виконкому про надання дозволу на реконструкцію від 14.12.2010р.; Декларація про готовність об`єкту до експлуатації від 13.12.2011р.; технічний паспорт реконструйованого об`єкту виготовлений 5.01.2012р. Натомість лист, на який відповідач і третя особа посилаються як на згоду іпотекодержателя щодо реконструкції предмету іпотеки, датований вереснем 2012року, що означає, що іпотекодавець з запитом до іпотекодержателя звернулась однозначно вже після виконання реконструкції, а такі дії не відповідають умовам договору іпотеки. Крім того, у вказаному листі іпотекодержатель встановив строк виконання зазначених ним у листі умов - до 10.10.2012р. Іпотекодавець не надав суду доказів на підтвердження того , що у вказаний строк він у будь-який спосіб повідомив іпотекодержателя про виконану ним реконструкцію об`єкту нерухомості, що є предметом іпотеки. Більш того, іпотекодавець порушив умови договору іпотеки і тим, що без згоди іпотекодержателя змінив цільове призначення предмету іпотеки. Крім того, іпотекодавець 29.11.2012р. в порушення умов договору іпотеки здійснив відчуження за договором дарування предмету іпотеки іншій особі ( [PERSON] ), не повідомивши про таке відчуження іпотекодержателя. Сукупність даних обставин дає суду підстави для висновку, що нібито новостворений об`єкт нерухомості - нежитлове приміщення площею 77,30 кв.м (внаслідок реконструкції квартири і переобладнання житлового приміщення в нежитлове і певного збільшення його площі за рахунок влаштування окремого виходу) - в дійсності не є новоствореним об`єктом, а є тим об`єктом нерухомості, який був предметом іпотеки за договором іпотеки, але реконструйованим, дещо збільшеним у площі, зі зміненим цільовим призначенням та зі зміненою адресою. За умовами договору іпотеки, зокрема пп.1.5, іпотека розповсюджується на всі невід,ємні його складові , в тому числі і такі, що виникнуть у майбутньому. Такі умови договору відповідають і приписам закону «Про іпотеку», яким врегульовані спірні правовідносини. Згідно ст.9 закону «Про іпотеку» іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При користуванні предметом іпотеки іпотекодавець повинен не припускати погіршення стану предмета іпотеки та зменшення його вартості понад норми його звичайної амортизації (зносу). Іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; відчужувати предмет іпотеки. Згідно ст.10 Закону «Про іпотеку» якщо інше не встановлено законом чи іпотечним договором, іпотекодавець зобов`язаний вживати за власний кошт всі необхідні заходи для належного збереження предмета іпотеки, включаючи своєчасне проведення поточного ремонту, відновлення незначних пошкоджень, раціональну експлуатацію та захист предмета іпотеки від незаконних посягань та вимог інших осіб. Іпотекодавець повинен своєчасно повідомляти іпотекодержателя про будь-яку загрозу знищення, пошкодження, псування чи погіршення стану предмета іпотеки, а також про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя за іпотечним договором. За змістом приписів ст.12 закону «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, обов`язків щодо збереження предмета іпотеки іпотекодержатель має право пред`явити вимогу про дострокове стягнення, звернути стягнення на предмет іпотеки, або вжити заходів для збереження чи страхування предмета іпотеки у власних інтересах та за власний кошт. Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна є недійсним. Таким чином, нежитлове приміщення, незалежно від того, що воно було зареєстроване як новий об`єкт нерухомості, по суті і за змістом є реконструйованим предметом іпотеки, і залишається предметом іпотеки незалежно від всіх дій по його перетворенню в інший об`єкт. Тому позовні вимоги в цій частині обгрунтовані і підлягають задоволенню, а вказане нежитлове приміщення визнається предметом іпотеки за договором іпотеки, укладеним між позивачем і іпотекодавцем [PERSON] 18.12.2007р. Щодо дійсності іпотеки: Відповідач вважає, що іпотека припинилась у зв`язку зі знищенням предмету іпотеки. Згідно ст.17 закону «Про іпотеку» і потека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом. Виходячи з викладених вище конкретних встановлених обставин - суд дійшов висновку, що предмет іпотеки -житлове приміщення квартира - не був знищений, а був свідомими діями іпотекодавця видозмінений і перетворений, що не означає його знищення. Тому відсутнє знищення предмету іпотеки як одної з підстав припинення іпотеки, зазначеної у статті 17 закону. У даному випадку відсутні також і інші підстави для припинення іпотеки, вказані у статті 17 закону, зокрема: не припинилось основне зобов,язання; іпотечний договір є чинним і дійсним; іпотекодержатель не набув право власності на предмет іпотеки (оскільки судове рішення про визнання за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки було скасоване в апеляційній інстанції і у позові іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб визнання за ним правова власності на предмет іпотеки було відмовлено). Відповідач посилається на те, що вже є судове рішення про відмову позивачу у позові про визнання даного нежитлового приміщення предметом іпотеки , тому провадження у справі має бути закрите, а у разі не закриття провадження - суд повинен врахувати дане рішення. Так, заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10.05.2016р. було задоволено позов ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] (відповідачки) про звернення стягнення на предмет іпотеки, за яким в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ "Універсал банк" за додатковою угодою від 18.12.2007р. до генерального договору про надання кредитних послуг в сумі 117677,89 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки - нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 77,3 кв.м., що належить [PERSON] на підставі договору дарування від 20.12.2012р. за ціною 1 190000 грн. -у спосіб передачі даного об`єкту нерухомості (нежитлового приміщення) у власність позивача-іпотекодержателя. Постановою Апеляційного суду Київської області від 25.06.2018р. - дане рішення суду першої інстанції скасоване, ухвалено нове про відмову позивачу у позові. В постанові апеляційного суду у вступній частині вказано про розгляд справи за позовом про визнання нежитлового приміщення предметом іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки. В резолютивній частині зазначено про відмову у позові про визнання нежитлового приміщення предметом іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач з даного приводу звертався до апеляційного суду з заявами про роз`яснення судового рішення. Ухвалою від 12.09.2019р. дану заяву залишено без задоволення. Позивач звертався до апеляційного суду з заявою про виправлення описки. Ухвалою від 09.06.2020р. в заяві про виправлення описки відмовлено. Тому ідентифікацію предмету і підстав позову суд здійснює шляхом детального аналізу вказаного судового рішення (постанови апеляційного суду). Суд дійшов таких висновків: В позовній заяві, яка розглядалась у вказаній справі, була заявлена одна позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлове приміщення - у спосіб визнання за іпотекодержателем - позивачем - права власності на предмет іпотеки - вказане нежитлове приміщення. Хоча назва позовної заяви зазначена як «позовна заява про визнання приміщення предметом іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки», але позовної вимоги про визнання вказаного нежитлового приміщення предметом іпотеки дана позовна заява не містить, тому за принципом диспозитивності у цивільному судочинстві така позовна вимога не була предметом позову і предметом розгляду у вказаній цивільній справі, і відповідно по ній не ухвалювалось рішення. Сам факт наявності виключно в назві справи вислову «про визнання нежитлового приміщення предметом іпотеки» , і такого ж вислову у заочному рішенні і у постанові апеляційного суду , - не означає того, що суд, який розглянув вказану цивільну справу, розглянув по суті позовну вимогу про визнання приміщення предметом іпотеки і зробив висновки, що вказане нежитлове приміщення не є предметом іпотеки, і що даною постановою суд відмовив у визнанні вказаного нежитлового приміщення предметом іпотеки в цілому і взагалі та/або з якихось конкретних підстав. Проаналізувавши зміст вказаного судового рішення (постанови апеляційного суду), суд вважає, що в цьому рішенні відсутні будь-які висновки суду щодо визнання чи невизнання нежитлового приміщення предметом іпотеки. Весь зміст цього рішення зводився до аналізу підстав для звернення стягнення на вказаний об`єкт (нежитлове приміщення) у спосіб визнання за позивачем - іпотекодержателем права власності на вказаний об`єкт (саме така позовна вимога була предметом розгляду в даній справі). Суд відмовив у позові про звернення стягнення шляхом визнання права власності на об`єкт за іпотекодержателем, дійшовши висновку, що даний спосіб звернення стягнення є позасудовим і що законом не передбачено можливості визнання за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду. У рішенні апеляційний суд також зазначив, що відмова у вказаному позові не позбавляє позивача-іпотекодержателя права подати позов про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його продажу з прилюдних торгів. Таким чином, вказане судове рішення (постанова апеляційного суду) не містить висновків про те, що вказане нежитлове приміщення не є предметом іпотеки. Ухвалою від 29.07.2020р. у клопотанні відповідача про закриття провадження у даній справі суд відмовив. При цьому суд виходив з того, у вказаному рішенні суд розглядав позов хоча і між тими самими сторонами про той самий об`єкт, але предмет і підстави позову були іншими. Таким чином, відсутні підстави для закриття провадження у справі за даною позовною вимогою (про визнання нежитлового приміщення предметом іпотеки); позов в цій частині обгрунтований і підлягає задоволенню, а вказане нежитлове приміщення має бути визнане предметом іпотеки за договором , укладеним 18.12.2007р. з іпотекодавцем [PERSON] . Щодо наявності у відповідача обов`язків іпотекодавця за даним договором іпотеки: Згідно ст.23 закону «Про іпотеку» - у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. (Положення частини першої статті 23 визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 8-р/2020 від 14.07.2020). Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Так само за умовами договору іпотеки від 18.12.2007р., п.п.6.8. - у разі зміни власника іпотека зберігає силу. Таким чином, відчуження предмету іпотеки (навіть видозміненого і реконструйованого та перереєстрованого у інший об`єкт нерухомості) не припинило іпотеку, не припинило дію договору іпотеки. Внаслідок відчуження іпотекодавцем (за договором дарування) предмету іпотеки разом з таким відчуженням і разом з набуттям обдарованим права власності на об`єкт, що є предметом іпотеки, до набувача перейшли всі обов`язки іпотекодавця за вказаним договором іпотеки. Сам той факт, що в подальшому набувач майна ( [PERSON] ) здійснив друге відчуження вказаного об`єкту іншій особі - відповідачу, не означає припинення іпотеки чи припинення дії договору іпотеки , і разом з таким відчуженням до нового набувача майна перейшли всі обов`язки іпотекодавця за вказаним договором іпотеки, і це незалежно від того, що шляхом послідовних свідомих дій іпотекодавця предмет іпотеки був видозмінений з реєстрацією його як новий об`єкт і як наслідок з виведенням у такий спосіб об`єкту з-під обтяження, яке в дійсності не припинилось і було існуючим. Права іпотекодержателя збережені, зміни відбулись на стороні іпотекодавця. Посилання відповідача на те, що вона майно набула добросовісно, і що на момент укладення правочину в реєстрі були відсутні відомості про обтяження даного (нового) об`єкту, - не змінюють висновків суду; такі посилання суперечать і вимогам закону, що регулює дані правовідносини, і конкретним встановленим судом обставинам. До того ж встановлено, що відповідач є дочкою третьої особи. В межах розглядуваної справи не встановлено обставин, які б були перешкодою для звернення стягнення на вказаний об`єкт нерухомості як на предмет іпотеки за даним договором іпотеки. Позовні вимоги в цій частині обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідач просив закрити провадження за позовом про звернення стягнення з тих підстав, що є судове рішення (постанова апеляційного суду від 25.06.2018р. про відмову у зверненні стягнення на вказане майно). Виходячи з змісту вказаного судового рішення і наведеного вище його аналізу, предметом позову у вказаній цивільній справі було звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб визнання за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки. Тому дане рішення не є рішенням у справі між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав, і відповідно відсутня підстава для закриття провадження у справі, зазначена у п.3 ч.1 ст.251 ЦПК. Ухвалою від 29.07.2020р. у клопотанні відповідача про закриття провадження у справі було відмовлено. Так само з наведених вище міркувань дане судове рішення не є перешкодою для задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його продажу з прилюдних торгів. Таким чином, позов в частині вимог про звернення стягнення на вказане приміщення як на предмет іпотеки за даним договором іпотеки у спосіб його продажу з прилюдних торгів обґрунтований і підлягає задоволенню. Щодо визначення початкової ціни продажу: Згідно ст.39 Закону «Про іпотеку»: У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; В даній статті у цій частині був абзац сьомий такого змісту: «початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, за умови подання будь-якою із сторін клопотання про необхідність визначення такої ціни (крім реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах)» - даний абзац виключено на підставі Кодексу № 2597-VIII від 18.10.2018) У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. (Статтю 39 доповнено новою частиною згідно із Законом № 2478-VIII від 03.07.2018). Суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов`язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Підстав для застосування останньої частини статті 39 Закону «Про іпотеку» суд не вбачає. Виходячи з приписів ст.39 закону про іпотеку, суд, задовольняючи позов і звертаючи стягнення на спірне майно у спосіб його продажу з прилюдних торгів, не вказує у резолютивній частині рішення суду його початкову ціну. Дана обставина не означає часткового задоволення позову, оскільки по суті всі позовні вимоги задовольняються. Відповідач посилається на пропуск позивачем строку позовної давності. З цього приводу суд встановив такі обставини і робить такі висновки: За статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦКУ загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 261 ЦКУ, 1. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. 5. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно ст. 264 ЦКУ, 1. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. 2. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. 3. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як наведено вище, суд встановив, що позивачу не було доведено до відома іпотекодавцем про здійснену ним реконструкцію , зміну адреси, зміну цільового призначення предмету іпотеки і про реєстрацію об`єкта нерухомості як нового. Суд звертає увагу і на ту обставину, що іпотекодавець здійснив реконструкції з новою реєстрацію об`єкта нерухомості та з виведенням його з-під обтяження без згоди і відома іпотекодержателя. В листопаді 2012року іпотекодавець в порушення умов договору іпотеки не отримав згоду іпотекодержателя і не повідомив його про відчуження предмету іпотеки. Тому відсутні підстави вважати, що позивачу стало відомо вчасно про виведення предмету іпотеки іпотекодавцем з-під обтяження, про його перетворення в новий об`єкт і про реєстрацію об`єкту під видом нового, а також про відчуження іпотекодавцем предмету іпотеки - У листі, на який відповідач посилався як на згоду іпотекодержателя щодо реконструкції предмету іпотеки, датованому вереснем 2012року, іпотекодавець вказав контрольну дату 10.10.2012р.- для виконання іпотекодавцем певних вимог у разі здійснення реконструкції. Якщо брати до уваги таку дату, то подання позову в кінці грудня 2012р. є логічним і не містить у собі необгрунтованих зволікань з сторони позивача у питанні звернення до суду за захистом порушеного права. більш того, даний лист за його змістом сприймається так, що він є відповіддю на запит про надання згоди на проведення реконструкції (яка логічно має відбутись після подання такого запиту про згоду і після отримання такої згоди). У даному листі відсутня будь-яка інформація, яка б свідчила, що іпотекодавець повідомив іпотекодержателя про те, що реконструкція вже проведена і що вже змінено цільове призначення та адреса об`єкту, і що об`єкт вже продано. Суд звертає увагу, що станом на 31.12.2012р. - згідно відповіді БТІ- власником майна рахувався [PERSON] , хоча станом на вказану дату майно вже було ним відчужене відповідачці (договір дарування від 20.12.2012р.). Право власності відповідачки, набуте за даним договором дарування, було зареєстровано лише 5.01.2013р. Про такі зміни власника спірного об`єкту ні іпотекодавець [PERSON] , ні набувачі майна [PERSON] та за другим договором [PERSON] іпотекодержателя не повідомили. Тому при визначенні дати, з якої іпотекодержатель дізнався чи міг і мав всі можливості дізнатись про порушення його права іпотекодавцем (про вчинені іпотекодавцем дії відносно предмету іпотеки та його відчуження) - суд бере до уваги дату реєстрації права власності на майно за відповідачем - 5.01.2013р. Позивач позов про звернення стягнення на дане нежитлове приміщення як на предмет іпотеки шляхом визнання за ним права власності на вказаний предмет іпотеки - подав у межах трирічного строку позовної давності (в грудні 2015р). Зверненням до суду з позовом у грудні 2015 року було перервано позовну давність, яка розпочала свій новий перебіг з дня ухвалення апеляційним судом рішення про відмову у позові (25.06.2018р.). До вказаної дати, позивач, маючи заочне рішення суду (яке на той час вважалось таким, що набрало законної сили), і отримавши за таким рішенням право власності на спірний об`єкт, - не мав підстав і приводу для подання іншого позову (позову про звернення стягнення на те саме майно у інший спосіб - шляхом продажу з прилюдних торгів). Новий позов (який розглядається у даній справі), подано до суду 05.10.2018р. тобто через три місяці після даної постанови. При таких обставинах суд не вбачає підстав для відмови позивачу у позові за пропуском строку позовної давності як за першою так і за другою позовними вимогами. Дані обставини вказують на об`єктивні і поважні причини не звернення з даним позовом раніше, і вказують на дотримання позивачем приписів закону щодо позовної давності. Таким чином, суд вважає доведеним факт порушення боржником-позичальником умов кредитного договору, прострочення і наявності заборгованості у вказаному розмірі, достатньої для звернення стягнення на предмет іпотеки; суд вважає встановленим порушення іпотекодавцем умов договору іпотеки, свідомі цілеспрямовані дії на виведення предмету іпотеки з-під обтяження та його відчуження, і відповідно вважає доведеним факт порушення прав позивача як іпотекодаержателя; суд вважає встановленим, що предмет іпотеки за договором іпотеки не був знищений, і тому іпотека не припинилась; що перетворений (реконструйований) об`єкт нерухомості є предметом іпотеки за даним договором іпотеки; суд вважає встановленим, що договір іпотеки чинний, і що відповідач разом з набуттям майна у власність набув і всі обов`язки іпотекодавця за даним договором іпотеки, і тому має відповідати за боргами позичальника вказаним майном; суд дійшов висновку про наявність підстав для звернення стягнення на вказаний об`єкт нерухомого майна як на предмет іпотеки за даним договором іпотеки - для задоволення вимог кредитора-іпотекодержателя за рахунок заставленого майна, - у вказаний позивачем спосіб - шляхом його продажу з прилюдних торгів. Позов підлягає задоволенню. Також у відповідності до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задовольняється, стягненню з відповідача на користь позивача, підлягають понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3524,00грн.

Outcome: approved