Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

До Бобровицького районного суду звернулася [PERSON] з позовом в якому просить припинити право власності [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами , що розташований в [ADDRESS] . Свої вимоги обгрунтовує наступним. Відповідно до рішення Бобровицького районного суду від 23.09.2008 року позивач є власником 1/2 частини будинку за вищевказаною адресою. 17.11.2008 року вона отримала свідоцтво на право власності на частину будинку, яка належить їй. Відповідач є власником іншої 1/2 частини будинку за вищевказаною адресою , відповідно до рішення Бобровицького районного суду від 19.12.2008 року та свідоцтва про право власності від 25.02.2009 року. Відповідно до технічних характеристик будинку загальна площа будинку 63,5 кв. м, житлова площа 28,3 кв.м, допоміжна площа 22,0 кв.м, кількість житлових кімнат - одна. Позивач звертає увагу, що є всього одна житлова кімната . 1/2 частина площі 14,15 кв.м , будинок є неподільним. Відповідач з часу отримання у власність частини будинку в ньому не проживає, не користується ним, не приймає участі в утриманні належного їй майна. Всі витрати по утриманню майна , що перебуває в спільній власності несе позивач. Спільне проживання, користування майном не можливе, так як взаємовідносини у позивача та відповідача не склалися , про що свідчать постійні судові врегулювання спірних питань. Житлова кімната не може бути поділена , як і решта приміщень. Крім того позивач звертає увагу на ту обставину, що листом від 15.03.11 року відповідач заборонила будь-які переобладнання. Припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членів її сім"ї. Вартість майна визначена позивачем при зверненні до суб"єкта оціночної діяльності. Враховуючи вищезазначене позивач просить , відповідно до ст. 365 ЦК України припинити право власності відповідача. Відповідач [PERSON] надала суду свої письмові заперечення в яких просить відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що їй належить 1/2 частина будинку з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] і виходячи з технічних хаорактеристик належна їй частина не є незначною. Крім того вважає, що не житлові приміщення можливо переобладнати під житлові. Припинення права власності на житловий будинок завдасть істотної шкоди її сім"ї , так як вона планує обробляти земельну ділянку , яка є невід"ємною частиною будинку та отримувати урожай. Щодо утримання будинку , то позивач не зверталася до неї жодного разу . Витрати по утриманню будинку вона готова нести - це фактично витрати по оплаті електроенергії . Щодо ремонту, то будинок на її думку в належному стані , не потребує ремонту. Від сплати земельного податку позивач звільнена. Щодо оцінки вартості майна, то відповідач не згодна в висновком спеціаліста , вона цікавилася вартістю житла в Бобровицькому районі і з"ясувала , що аналогічні будинки коштують не менше 100000 грн., також необхідно врахувати вартість землі. Крім того вважає за необхідне звернути увагу на ту обставину, що суб"єкт оціночної діяльності не мав повноважень давати висновок. Також відповідач звертає увагу на ту обставину, що позивач не зареєстрована в вказаному будинку. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала та пояснила , що вона та відповідач отримали у власність по 1/2 частині житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами , що в [ADDRESS] в спадщину після померлого [PERSON], який був чоловіком позивача та батьком відповідачки . З померлим позивач проживала тривалий час , ще доглядала і його матір і його. В 2008 році чоловік помер , вона його ховала .Через деякий час приїжджала мати дочки чоловіка , взяла фотографію чоловіка , щоб показати сватам.Більше ніхто не приїжджав жодного разу, не цікавився в якому стані майно , не пропонував кошти на його утримання. Город обробляє лише позивачка. За час користування будинком позивач перекрила покрівлю веранди , так як вона протікала, відбудувала сараї, які були розвалені, зробила погреб, поставила нову огорожу, ворота, хвіртку. В усній формі позивач під час розгляду справи Деснянським районним судом м. Києва в 2011 році зверталася до відповідача щодо витрат на утримання майна, але ніякої реакції з боку відповідачки та її чоловіка не було. В будинку є лише одна житлова кімната , яку не можна поділити . Позивач ознайомилася з висновком експерту і не згодна на розподіл з порушеннями ДБН , так як це завдасть істотної шкоди її інтересам, а спільне проживання з відповідачем не можливе , так як між ними не склалися відносини . У відповідачки є квартира в якій вони проживають з сім"єю і наскільки відомо позивачці є і будинок , який перейшов її чоловіку в селі , який вони використовують як дачу , де обробляють і город. Отже істотної шкоди сім"я не понесе. У позивачки є квартира в Києві, але вона фактично проживає в с. Піски . Щодо ціни , визначеної експертом , то згодна з нею. Земля не приватизована , вона є власністю громади , а тому не можна визначати її вартість і включати до вартості будинку, як вказує відповідач. Відповідач в судове засідання не з"явилася , але надіслала заяву в якій просить розгляд провести в її відсутність, вимоги не визнає. Розглянувши позовну заяву, заперечення на неї , заслухавши позивачку, дослідивши надані докази, суд вважає , що вимоги пілдлягають задоволенню з наступних підстав. Закон допускає припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників (ст. 365 ЦК). Це можливо тільки за рішенням суду на підставі позову інших співвласників у наступних випадках: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї (ч. 1 ст. 365 ЦК). За змістом зазначеної норми закону припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України випадку , достатньо одного , а не всіх в сукупності, як зазначає відповідач , на що неодноразово звертав увагу Верховний Суд України , зокрема в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-81 цс11 , але в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. У цьому разі ініціатива щодо виходу одного з співвласників із відносин спільної власності належить не особі, яка виходить, а іншим співвласникам. Припиненяя права власності можливе зокрема коли один із співвласників не користується своїм майном, не бере участі у його утриманні й збереженні, у сплаті податків тощо. Не погоджується він і передати належну йому частку іншим співвласникам, а виділити її у натурі неможливо. Інші співвласники змушені взяти тягар утримання і збереження майна на себе. Таким чином, спільне володіння та користування майном стає неможливим. Якщо суд дійде висновку, що припинення права на частку не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї, він може припинити його право на належну йому частку. Але суд може постановити рішення тільки у тому випадку, коли позивач, який звертається з позовом до суду, попередньо внесе вартість частки, що припиняється у спільному майні, на депозитний рахунок суду. В судовому засіданні встановлено , що позивач та відповідач не перебувають в родинних відносинах, між ними склалися негативні відносини , про що свідчать постійні судові спори і позивач не бажає мати з відповідачкою жодних стосунків. Відповідно до висновку експерта житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] не підлягає поділу , тобто виділити відповідачці в натурі належну їй 1/2 частину будинку не можливо . Поділ можливий лише , якщо сторони підуть на порушення ДБН . Позивач не згодна на такий поділ, оскільки він завдасть істотної шкоди її інтересам , крім того відповідач заборонила будь-які переобладнання. В будинку є лише одна житлова кімната . Отже виходячи з вищевстановленого в даному конкретному випадку 1/2 частка відповідача є незначною , не може бути виділеена в натурі , а спільне проживання позивача та відповідача є не можливим. Всі витрати по утриманню садиби як добросовістний власник несе позивач ( в висновку експерта є дані щодо вартості відновлювальних робіт по утриманню майна в належному стані) , в її обов"язки звертатися до відповідачки та вимагати в неї кошти на утримання майна не входить . Як зазначила позивач , вона постійно проживає в будинку в с. Піски , обробляє город . До висновку експерта додано фототаблиці з яких видно , що позивач дійсно постійно проживає там , так як видно що будинок охороняє сторожовий пес , позивач вирощує птицю , які потребують постійного догляду , а отже постійної присутності позивача. Відповідач проживає в іншому місці , даним будинком і земельною ділянкою не користується , отже істотної шкоди припинення права власності на її частку не завдасть інтересам самої відповідачки та членів її сім"ї. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" від 04 жовтня 1991 року № 7 при неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. Відповідно до висновку експерта дійсна вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами , що в [ADDRESS] складає 11494,00 грн. Отже вартість 1/2 частини складає 5747,00 грн. Дана сума внесена на депозитний рахунок позивачем. Вартість земельної ділянки не може включатися в ціну позову, так як земельна ділянка не приватизована і не належить сторонам. Позивачем сплачені та належним чином підтверджені судові витрати , які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved