Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивачки звернулися до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що в грудні 2013 року померла їхня тітка [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS], земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], квартири [ADDRESS] та грошових вкладів в АТ «Ощадбанк». Заповіту [PERSON] не залишала, спадкоємці першої черги на право спадкування за законом після її смерті відсутні. Спадкоємцем третьої черги після смерті [PERSON] є дід позивачок - [PERSON], який 08.02.2014 року відмовився від прийняття спадщини після смерті своєї племінниці [PERSON] на користь позивачок. Протягом визначеного чинним законодавством шестимісячного строку позивачки звернулися до державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори Праведник Н.О. із заявами про прийняття спадщини після смерті їхньої тітки [PERSON] 24.10.2014 року нотаріус видала позивачкам свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та зареєструвала за кожною із позивачок право власності на 1/4 частину вказаної квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Також позивачкам було видано свідоцтво про право на спадщину на вклади з відповідними відсотками та компенсаціями, що знаходяться у АТ «Ощадбанк». Щодо решти спадкового майна нотаріусом було позивачкам відмовлено в оформленні відповідних спадкових прав та у видачі правовстановлюючих документів. Так, з постанов державного нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори Праведник Н.О. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.10.2014 року вбачається, що видати позивачкам свідоцтва про право на спадщину за законом на іншу 1/2 частину квартири [ADDRESS] (по 1/4 частині на кожну з позивачок) неможливо у зв'язку із тим, що право власності на цю частину квартири у померлої [INFO] [PERSON] не виникло. З цієї ж підстави позивачкам було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на земельну ділянку по [ADDRESS]. Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на відповідні частини квартири [ADDRESS] стало те, що право власності на цю квартиру у померлої [PERSON] не виникло. А тому позивачки просили в судовому порядку визнати за [PERSON] право власності: на 1/4 частину квартири [ADDRESS]; на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0268 га, кадастровий номер 3210300000:04:016:0045, розташованої по [ADDRESS], з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла в грудні 2013 року; визнати за [PERSON] право власності: на 1/4 частину квартири [ADDRESS]; на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0268 га, кадастровий номер 3210300000:04:016:0045, розташованої по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла в грудні 2013 року. Представник позивачів [PERSON] в суді позовні вимоги позивачів підтримала. Представник Білоцерківської міської ради Київської області до суду не з»явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, направив суду клопотання в якому просив справу розглядати у відсутності представника Білоцерківської міської ради Київської області, при вирішенні спору посилався на розсуд суду. Представник Київської міської ради до суду не з»явився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений, направив суду письмові пояснення у яких просив справу розглядати у відсутності представника Київської міської ради, та просив суд на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення згідно чинного законодавства. Третя особа державний нотаріус Першої Київської державної нотаріальної контори Праведник Н.О. до суду не з»явилася, про день і час розгляду справи була належним чином повідомлена, причину неявки суду не повідомила. Заслухавши учасника процесу, оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, по справі встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], якій після укладення 03.05.1954 року шлюбу з [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON], являються рідними братом та сестрою. Наведене підтверджується копіями свідоцтв про народження [PERSON], [PERSON], копією свідоцтва про одруження [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в м.Біла Церква і її батьками в свідоцтві про народження записані: [PERSON] та [PERSON]. Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] 05.12.1991 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і після укладення шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], копією свідоцтва про укладення шлюбу з [PERSON] Таким чином [PERSON], [INFO], являється дядьком [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що позивачки [PERSON] та [PERSON] являються внучками [PERSON] і племінницями [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. Судом встановлено, що у грудні 2013 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її смерть. З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] при житті не залишила заповіт. На день смерті [PERSON] її батьки померли, у шлюбі [PERSON] не перебувала, оскільки її чоловік [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть. Дітей [PERSON] не мала. Наведене підтверджується поясненнями представника позивачів та матеріалами справи. За ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст.1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Відповідно до ст. 1265 ЦК України, у п"яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. За ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається із копії спадкової справи № 212/2014 Першої Київської державної нотаріальної контори щодо майна померлої в грудні 2013 року [PERSON], із заявою до компетентних органів нотаріально посвідченою державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Приймак А.П. 08.02.2014 року звернувся [PERSON] дядько померлої [PERSON] і у своїй заяві [PERSON] вказав, що цією заявою він відмовляється від прийняття спадщини після його померлої племінниці [PERSON] на користь племінниць померлої [PERSON] та [PERSON]. Вказана заява під №646 26.02.2014 року надійшла до Першої Київської державної нотаріальної контори. Також із копії вказаної спадкової справи вбачається, що із заявами про прийняття спадщини після померлої [PERSON] до компетентних органів нотаріально посвідчених державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Приймак А.П. 08.02.2014 року звернулися племінниці [PERSON] [PERSON], [PERSON] 24.10.2014 року державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Праведник Н.О. видано свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] на ім»я її племінниць [PERSON], [PERSON] на 1/4 частку кожній спадкового майна, яке складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON], матері спадкодавця, яка померла [INFO], на підставі свідоцтва на право власності на житло №29936, виданого комунальною службою приватизації державного житлового фонду м.Біла Церква Київської області 08.08.2000 року, зареєстрованого в Білоцерківському МБТІ 17.08.2000 року і записаного у реєстрову книгу за № 11152 кн. 100, спадкоємцем якої була її дочка [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Наведене підтверджується копіями вказаних свідоцтв. Також 24.10.2014 року державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріа льної контори Праведник Н.О. видано свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] на ім»я її племінниць [PERSON], [PERSON] на 1/2 частку спадкового майна кожній, спадкове майно складається з вкладів з відповідними відсотками та компенсаціями, нарахованими за станом на день отримання вкладів, що знаходяться в наступних установах Головного управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк»: ТВБВ №10026/0877 - (колишнє Білоцерківське №211) на рахунках - [NUMBER] - залишок 1 614,57 грн., [NUMBER] - залишок 2 825,94 грн., [NUMBER] - залишок 12 525,11 грн., які належали [PERSON], матері спадкодавця, яка померла [INFO], на підставі довідки виданої Філією -Головного управління по м. Києву та Київській області ПАТ Державний ощадний банк України 02.09.2014 року за №67/04-3308, спадкоємцем якої була її дочка [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Наведене підтверджується копіями вказаних свідоцтв. В судовому засіданні встановлено, що 21.07.2014 року державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Праведник Н.О. видано свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] на ім»я її племінниць [PERSON], [PERSON] на 1/2 частку спадкового майна кожній, спадкове майно складається з вкладів з відповідними відсотками та компенсаціями, нарахованими за станом на день отримання вкладів, що знаходяться в наступних установах Головного управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк»: ТВБВ №10026/0128 (колишнє Святошинське №8069/0412) на рахунку [NUMBER] - залишок 1756,00 грн., ТВБВ №10026/0139 (колишнє Святошинське №8069/0488) на рахунку - [NUMBER] - залишок 2 434,20 грн., [NUMBER] - залишок 2 108,36 грн., ТВБВ №10026/0124 (колишнє Святошинське №8069) на рахунку - [NUMBER] - залишок 0,00 грн., які належали померлій; простих іменних акцій в кількості 192 штуки ВАТ "Київоблгаз" номінальною вартістю кожна 0,05 грн., загальною номінальною вартістю 9,60 грн., які належали померлій. Наведене підтверджується копіями вказаних свідоцтв. Згідно до копій постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.10.2014 року винесених державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Праведник Н.О. було відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом кожній на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0268 га, кадастровий номер 3210300000:04:016:0045, розташованої за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), після померлої в грудні 2013 року [PERSON], у зв»язку з тим, що право власності на земельну ділянку у померлої [INFO] [PERSON] не виникло. Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.10.2014 року винесеної державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Праведник Н.О. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частину квартири [ADDRESS], після померлої в грудні 2013 року [PERSON], у зв»язку з тим, що право власності на вказану квартиру у померлої [INFO] [PERSON] не виникло. Аналогічну постанову було винесено 24.10.2014 року і [PERSON] Наведене підтверджується копіями постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.10.2014 року. З копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.07.2014 року вине сеної державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Праведник Н.О. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири [ADDRESS] після померлої в грудні 2013 року [PERSON], у зв»язку з тим, що право власності на вказану квартиру у померлої не виникло. Аналогічну постанову було винесено 21.07.2014 року і [PERSON] Наведене підтверджується копіями постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.07.2014 року. Судом встановлено, що 12.03.2007 року на ім»я [PERSON], який являвся батьком [PERSON], був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №717145 площею 0,0268 га, яка розташована: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки: 3210300000:04:016:0045. Вказаний державний акт був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010701100016. Наведене підтверджується копією вказаного державного акту на право власності на земельну ділянку. Крім вказаного, в судовому засіданні встановлено, що згідно до свідоцтва на право власності на житло №29936 виданого комунальною службою приватизації державного житлового фонду м.Біла Церква, Київської області 08.08.2000 року квартира [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності [PERSON] - 1/2 частина та [PERSON] 1/2 частина. Право спільної власності на вказану квартиру було зареєстровано в Білоцерківському МБТІ 17.08.2000 року за реєстром № 11152 у реєстровій книзі 100. Судом встановлено, що батько [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] і на день смерті він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON], який помер [INFO], його спадкоємцю: дружині - [PERSON] було видано 19.04.2010 року державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Кравець А.В. свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з: земельної ділянки площею 0,0268 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в [ADDRESS] і яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №717145, виданого Білоцерківською міською радою 12.03.2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010701100016, кадастровий номер земельної ділянки 3210300000:04:016:0045. Свідоцтво зареєстровано в реєстрі №1-912. Наведене вбачається із копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.04.2010 року. Також державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Кравець А.В. 19.04.2010 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно [PERSON], який помер [INFO], його спадкоємцю: дружині - [PERSON] на спадкове майно, яке складає ться з: 1/2 частки квартири під [ADDRESS] і належала померлому [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності на житло №29936 виданого комунальною службою приватизації державного житлового фонду м.Біла Церква Київської області 08.08.2000 року, зареєстрованого в Білоцерківському МБТІ 17.08.2000 року за реєстром № 11152 у реєстровій книзі 100. Свідоцтво зареєстроване в реєстрі №1-910. Наведене підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.04.2010 року. Таким чином встановлено, що за життя [PERSON] на її ім»я 19.04.2010 року було видано державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Кравець А.В. вищевказані свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з: земельної ділянки площею 0,0268 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в [ADDRESS]; 1/2 частки квартири під [ADDRESS]. В суді встановлено, що [PERSON] за життя не зареєструвала вищевказані свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.04.2010 року згідно до вимог чинного законодавства України, хоча у вказаних свідоцтвах зазначено, що згідно зі статтею 1299 ЦК України право на спадщину підлягає державній реєстрації. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла [INFO]. Згідно до копії спадкової справи № 584/2012 Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори до майна померлої [INFO] [PERSON], із заявою до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої [PERSON] 18.09.2012 року звернулася її дочка [PERSON]. [PERSON] при житті заповіт не залишила. На день смерті [PERSON] у шлюбі не перебувала. А тому дочка [PERSON] - [PERSON] являлася спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після померлої [PERSON], однак не оформила свої спадкові права. Як вже зазначено вище у рішенні суду у грудні 2013 року [PERSON] померла. Крім вказаного в судовому засіданні встановлено, що згідно до свідоцтва про право власності виданого 20.11.2012 року Святошинською районною в місті Києві державною адміністрацією квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. Вказане свідоцтво було видане згідно з розпо рядженням №632 від 20.11.2012 року. Судом також встановлено, що [PERSON] за життя не здійснила державної реєстрації права власності на вказану квартиру згідно до вимог чинного законодавства України, що підтверджується матеріалами справи. При вирішенні спору суд виходить з наступного. За ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцт во про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як роз"яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провад ження. За ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна у порядку досту пу нотаріусів станом на 24.10.2014 року 05.02.2010 року за померлим [PERSON] зареєстровано приватну спільну часткову власність на 1/2 частину квартири [ADDRESS].Тобто відсутні відомості щодо реєстрації вказаної частини квартири за [PERSON] та за [PERSON] Відповідно до копіїї інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об"єкти нерухомого майна КМДА від 24.03.2014 року КВ-2014 №52241, згідно з даними бюро кв. [ADDRESS] на праві власності не зареєстрована. За ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстра ції. Згідно Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту України від 07.02.2002 року за № 7/5, зареєстрованого в Мінюсті України 18.02.2002 року за № 157/ 6445, державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць /п.1.3/. А відповідно до п.1.4 цього Положення, державна реєстрація прав власності на нерухоме майно-це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у звязку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням обєктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштом особи, що звернулася до БТІ. Відповідно до ст.3 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на не рухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстра ції відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. А згідно ст.4 цього Закону, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обо в"язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Таким чином, виникнення права власності на будинки, квартири, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». А відповідно до п.37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 року № 868, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: в т.ч. і рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим докумен том. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2 цієї статті. А за ч.2 ст.126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки; свідоцтвом про право на спадщину. Згідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим право мірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено судом, право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку було посвідчено державним актом, який зареєстровано у визначеному на той час порядку. [PERSON] в свою чергу успадкувала вказану замельну ділянку після смерті [PERSON] і отримала 19.04.2010 року нотаріально посвідчене свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку. На державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯД №717145 виданому 12.03.2007 року державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Кравець А.В. проставлено відмітку про перехід права власності на спірну земельну ділянку до [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19.04.2010 року, тобто остання набула права власності на земельну ділянку згідно вимог діючого та той час законодавства, але свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.04.2010 року та вищевказаний державний акт на право власності на земельну ділянку за життя спадкодавця [PERSON] не пройшли державну реєстрацію, тобто, спадкодавець право власності на вказану земельну ділянку не зареєстрував відповідно до вимог чинного законодавства, а тому спадкоємці [PERSON] - позивачі по справі, позбавлені можливості оформити своє право на спадщину на дану земельну ділянку. Як передбачено п.3 Порядку здійснення відмітки про перехід права власності на земе льну ділянку, затвердженого постановою КМ України від 06.05.2009 року за № 439 /зі змінами/, нотаріус у разі посвідчення цивільно-правового договору про відчуження земе льної ділянки, видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, а також вилучення державного акта у передбачених законом випадках із своїх справ за наявності витягу з Поземельної книги проставляє на державному акті відмітку про перехід права власності. Згідно ст. 202 ЗК України, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель, який складається з двох частин: книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку. Постановою КМ України від 09.09.2009 року за № 1021 /зі змінами/ затверджено Порядок ведення Поземельної книги, згідно з п. 13-1 якого державна реєстрація земельної ділянки здійснюється після визначення кадастрового номера в установленому порядку та прийняття відповідним органом, який здійснює розпорядження землями, рішення про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність (користування) чи після формування земельної ділянки на підставі документації із землеустрою за рішенням власника земельної ділянки про поділ або об'єднання земельних ділянок. Відповідно до п.13-3 цього Порядку державна реєстрація земельної ділянки може здійснюватися також на підставі рішення суду. А за п.32 Порядку право на отримання витягу з Поземельної книги мають власник (користувач) земельної ділянки, суб'єкти права земельного сервітуту, емфітевзису і суперфіцію, їх спадкоємці, правонаступники або уповноважені ними особи. Дана постанова КМ України втратила чинність на підставі постанови КМ України від 17.10.2012 року за № 1051, якою затверджено Порядок ведення державного земельного кадастру. Законом України "Про державний земельний кадастр" від 07.07.2011 року /зі змінами/, який діє з 01.01.2013 року, а саме ст. 24 цього Закону, передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором централь ного органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. А згідно ч. 3 цієї статті, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою, зокрема, особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самовряду вання надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, з врахуванням всього вищенаведеного, суд дійшов до висновку, що дійсно позивачі позбавлені на даний час можливості оформити своє право на спадщину на вищевказану земельну ділянку після смерті [PERSON], яку вона успадкувала після померлої [PERSON], якій ця земельна ділянка була передана у приватну власність згідно вимог діючого на той час законодавства, спадкоємці на даний час можуть здійснити державну реєстрацію даної земельної ділянки в рівних частинах на своє ім'я тільки на підставі рішення суду, оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на цю земельну ділянку з причин, на які вказано вище в рішенні. Згідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, зокрема, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосову ватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, виходячи з умов частини 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємці до проведення державної реєстрації права власності на вищевказане спадкове майно мають певні майнові права на: 1/2 частину квартири [ADDRESS]; квартиру [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,0268 га, яка розташована в [ADDRESS], які засвідчуються свідоцтвами про право на спадщину за законом від 19.04.2010 року та свідоцтвом про право власності від 20.11.2012 року. Таким чином, в силу приписів вищенаведених правових норм спадкодавець [PERSON] набула права на вказані вище в рішенні суду частину квартири, земельну ділянку, та на квартиру, а позивачі набули право на спадкування майна після смерті своєї тітки [PERSON], а також права власності на вказану частину квартири, земельну ділянку та на квартиру. Згідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності: на 1/4 частину квартири [ADDRESS]; на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0268 га, кадастровий номер 3210300000:04:016:0045, розташованої по [ADDRESS], з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла в грудні 2013 року. А також суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності: на 1/4 частину квартири [ADDRESS]; на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0268 га, кадастровий номер 3210300000:04:016:0045, розташованої по [ADDRESS], з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла в грудні 2013 року. Оскільки інший порядок для набуття позивачами права власності на вказане нерухоме майно законодавством не визначений. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 182,328,1216-1218,1223,1225,1261-1265,1268-1270 ЦК України, ст.ст. 125,126,202 ЗК України, Закону України "Про державний земельний кадастр" від 07.07.2011 року /зі змінами/, Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядку здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку, затвердженого постановою КМ України від 06.05.2009 року за № 439 /зі змінами/, Порядку ведення Поземельної книги, затвердженим Постановою КМ України від 09.09.2009 року за №1021 /зі змінами/, Порядку ведення державного земельного кадастру, який затверджено постановою КМ України від 17.10.2012 року за № 1051, Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМ України від 17.10.2013 року №868,

Outcome: approved