Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

В квітні 2013 року КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (надалі також - позивач) звернулося до суду із позовом до [PERSON] (надалі також - відповідач) про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач тривалий час користується послугами позивача з опалення та гарячого водопостачання, однак не оплачує дані послуги, у зв'язку з чим станом на 01.02.2013 року утворилась заборгованість за період з 01.10.2009 р. по 01.02.2013р. в сумі 1158 грн. 21 коп., яку просить стягнути на свою користь з відповідача та понесені судові витрати. В судовому засідання представник позивача подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги централізованого постачання за період з 01.09.2010 року по 01.07.2011 року в сумі 1158,21 грн., позов підтримала з підстав наведених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких не визнаючи укладення між сторонами договору про надання послуг з централізованого опалення від 11.05.2010 року та посилаючись на підроблення підпису відповідача у вказаному договорі, вказав на відсутність існування договірних відносин між сторонами. Також зазначив, що з квітня 2011 року по теперішній час він не користується послугами з теплопостачання та посилаючись на неправомірність нарахування позивачем вартості таких послуг з використанням абонентської плати просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований та є власником квартири [ADDRESS], яка забезпечується послугами централізованого опалення, що надає КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради. З матеріалів справи вбачається, що 11.05.2010 року між КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради та [PERSON] був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води (а.с. 28-31). Згідно виписки з особового рахунку [NUMBER], відповідач за період з 01 жовтня 2009 р. по 01 липня 2011 р. за розрахунком заборгував 1158 грн. 21 коп. за послуги з централізованого постачання теплої енергії, від отримання послуг не відмовлявся, про що також свідчить часткова оплата послуг відповідачем. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити спожиті житлово-комунальні послуги. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. З огляду на викладене суд не бере до уваги посилання представника відповідача про відсутність у відповідача обов"язку оплачувати надані послуги з теплопостачання у зв"язку із зверненням останнього до правоохоронних органів з заявами про підроблення його підпису у договорі про надання послуг з централізованого опалення від 11.05.2010 року. Натомість, відповідно до частини першої статті 1 ЦК України особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, регулюються цивільним законодавством. З огляду на те, що в процесі прийняття спеціального закону - Закону України "Про житлово-комунальні послуги" - зміни до ЦК України Верховною Радою України не розглядалися та не приймалися, стосовно спірних правовідносин норми спеціального закону не можуть конкурувати з нормами основного акту цивільного законодавства. Разом із тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Як встановлено судом, відповідач дійсно має заборгованість по оплаті наданих послуг, оскільки відмовився оплачувати нарахування за обслуговування котельні (абонплата), або двоставковий тариф. Нарахування абонентської плати КП "Житомитеплокомуненерго" здійснюється на підставі рішення Житомирської міської ради №917 від 28.12.2010 року "Про тарифи на оплату послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води для населення м. Житомира" та постанови НКРЕ №1820 від 14.12.2010 року "Про затвердження тарифів на теплову енергію КП "Житомитеплокомуненерго". Двоставковий тариф на послуги опалення для населення встановлений у Житомирі рішенням сесії Житомирської міської ради №601 від 29 серпня 2008 року на підставі звернення ОПТМ "Житомитеплокомуненерго" від 11.07.2008р. №298/14 про погодження тарифів на оплату послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання для населення м. Житомира, з метою приведення до собівартості тарифів на оплату послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання, згідно наданих висновків щодо економічно обгрунтованих планових витрат на виробництво житлово-комунальних послуг від 10.07.08 №25/1286-54, №25/1287-55, №25/1288-56, №25/1289-57 Державною інспекцією з контролю за цінами в Житомирській області, на підставі ст.28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №955 зі змінами від 24 жовтня 2007р. №1267 "Про затвердження Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води" (а.с. 52-53). З огляду на викладене, суд дійшов висновку про безпідставність доводів представника відповідача щодо неправомірності здійснення нарахування позивачем оплати за теплопостачання з використанням абонплати, оскільки вказані тарифи встановлені відповідно до чинного законодавства, в межах повноважень виконкому міської ради, тому позивач обгрунтовано проводить нарахування оплати з включенням так званої абонентської плати (обслуговування котельні), або двоставкового тарифу. Таким чином, суд вважає, що заявлений КП "Житомитеплокомуненерго" позов про захист свого цивільного права - стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення в період з жовтня 2009 року до липня 2011 року у розмірі 1158 грн. 21 коп. є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Крім того, згідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати, що складаються з судового збору у сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved