Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач - ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся з позовом до [PERSON], третя особа - ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві про звільнення майна з-під арешту, просить зняти арешт з автомобіля марки "Chery" модель Amulet A-15, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан, № кузова шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], накладений державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві 02.10.2009 року. Позовні вимоги мотивовані наступними обставинами. 09.08.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № КІІ0АК05661369, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 16 038.62 доларів США. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідач 09.08.2007 р. уклали договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави, відповідач надав в заставу автомобіль «CHERY», модель: AMULET Al5, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий сєдан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить йому на праві власності. 02 жовтня 2009 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві було прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 800305, якою накладено арешт на вище зазначений автомобіль. Обгрунтовуючи свої вимоги, ПАТ КБ "ПриватБанк" зазначив, що постанова про накладення арешту на вищевказаний заставний автомобіль порушує майнові права банку, оскільки саме позивач має першочергові майнові права на арештований автомобіль, які, згідно норм чинного законодавства України, не можуть бути обмежені. Так, відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» та ст. 589 ЦК України, - у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. При цьому, право у ПАТ КБ «Приватбанк» виникло, як зазначено вище, - 09.08.2007 року, а постанова про накладення арешту була винесена вже після укладення ПАТ КБ «Приватбанк» договору застави. Загальна заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором, що забезпечений згідно договору застави вищевказаним арештованим автомобілем, станом на 12 березня 2014 року складає 16 984,95 доларів США. 15 жовтня 2012 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення № 2/0417/5982/2012 про звернення стягнення на предмет застави: автомобіль CHERY, модель: AMULET А15, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ "Приватбанк" з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ "Приватбанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Оскільки позивач не може належним чином реалізувати своє законне право заставодержателя, представник позивача, підтримавши позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити і не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання не з'явився, про час та місце судових засідань у справі розгляду справи згідно з ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається повідомленим належним чином - через оголошення в засобах масової інформації про його виклик у судове засідання. Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09.08.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № КІІ0АК05661369, згідно з яким відповідач отримав у кредит 16 038.62 доларів США (а.с. 5-9). В забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором 09.08.2007 р. сторони уклали договір застави рухомого майна, за умовами якого відповідач надав в заставу автомобіль «CHERY», модель: AMULET Al5, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий сєдан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить йому на праві власності (а.с. 10-14). Вказані обставини встановлені рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, яким було вирішено в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави: автомобіль CHERY, модель: AMULET А15, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить йому на праві власності (а.с. 15-16). Відповідно до ст. 1 Закону України "Про заставу", застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Заставодавець на підставі ст. 17 Закону і ст. 586 ЦК України зберігає право розпорядження, користування і володіння заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя. Вказані вимоги спеціального Закону кореспондуються з умовами, передбаченими ст. ст. 572-591 ЦК України. Згідно зі ст. 19 Закону, а також, ст. 589 ЦК України, - за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання, необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Пунктом 5.3.1. Інструкції про проведення виконавчих дій передбачено, що стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Згідно ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" заставодержатель має право звернутись до суду з позовом про звільнення заставного майна з під арешту. У такому випадку арешт знімається виключно за рішенням суду. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем доведено, що він, як заставодержатель, не може належним чином реалізувати своє законне право на звернення стягнення на предмет застави. Натомість, відповідачем не спростовані викладені позивачем обставини. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн., який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved