Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення сином 23 років. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем у справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 12 травня 2002 року. Шлюб між ними розірвано 15 лютого 2008 року. Після розірвання шлюбу неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] залишилися проживати з позивачкою. На даний час [PERSON] вже є повнолітнім, проте продовжує навчатися на денній формі навчання в ДНЗ "Дубенське ВХПТУ" за професією електрозварювальник, водій автотранспортних засобів категорія "С". У зв`язку із цим, самостійно влаштуватися на роботу з метою отримання доходу не має можливості. Закінчує навчання у червня 2021 року. Позивачка самотійно утримує сина, хоча є інвалідом ІІІ групи. Оскільки самостійно не взмозі в повній мірі забезпечувати дитину всім необхідним, змушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідач є здоровим та працездатним, працевлаштований, отримує стабільний постійний дохід, тому має можливість сплачувати на утримання сина аліменти в розмірі 1/6 частина від усіх видів заробітку (доходу). Ухвалою суду від 27 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання за правилами прощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачем 15 березня 2021 року було подано відзив на позовну заяву, згідно якого [PERSON] позовні вимоги не визнає повністю. Зазначає, що з 2010 року сплачував аліменти на обох дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу). Крім того, постійно допомагав колишній дружині та дітям продуктами, речами, подарунками. Позивачка як і раніше, так і на сьогоднішній день ніде працює, хоча могла б працювати і забезпечувати сина усім необхідним. Відповідач у свою чергу працює на двох роботах. Не зважаючи на те, що в листопаді припинилося стягнення аліментів на сина [PERSON] у зв`язку із досягненням ним повноліття, відповідач не перестав йому допомагати як продуктами, так і речами. Також звертає увагу на те, що син [PERSON] навчається не на платній формі навчання, та до недавнього часу отримував степендію. Вважає доводи позивачки необгрунтованими та безпідставними, просить у задоволені позову відмовити. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Крім того, заперечила щодо доводів відповідача, викладених у відзиві. Зазначила, що його твердження, що вона нібито ніколи і ніде не працювала не відповідають дійсності. Також зауважила, що відповідач не завжди працював на двох роботах, а отримував лише мінімальну заробітну плату, з якої 1/3 частину платив аліменти на двох дітей, що становило близько 2000 грн. Після того, як відповідач пішов ще на другу роботу, аліменти збільшилися до 5500 грн. На даний час старший син досяг повноліття і навчається на денній формі навчання. Після досягнення вісімнадцятирічного віку відповідач сину жодної допомоги не надає. Вонна як інвалід ІІІ групи не може працевлаштуватися, особливо в умовах карантину. Тому змушена звернутися до суду. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що постійно працював на двох роботах та забезпечував позивачку і дітей всім необхідним. Крім того, його мати допомагала позивачці продуктами харчування. На дітей сплачував аліменти вчасно. Після досягнення старшим сином повноліття, допомагав йому продуктами харчування. Коштами не допомагав, оскільки позивачка отримує хороші аліменти. Позивачка стверджує, що на утримання дитини у неї коштів не має, але має змогу купити третього скутера. На даний час син [PERSON] не відвідує заняття, а ходить на підробітки у ліс, тому він йому ніяких коштів не надавав. З листопада 2020 року кілька разів допомагав бувшій дружині та дітям продуктами. Матеріально не допомагав. Представник відповідача адвокат Іваницька Н.О. пояснила, що її довіритель працює на двох роботах. Жодного дня відповідач не прострочив сплати аліментів. Позивачка отримувала аліменти у значній сумі в розмірі 5500 грн. З листопада 2020 року позивачка отримує аліменти на одного сина у розмірі 2500 грн. Це дозволяє позивачці ніде не працювати. Хоча закон покладає утритмання дітей на обох батьків, але працює лише відповідач. Крім того, у відповідь на адвокатський запит їй було надано інформацію, згідно якої син відповідача [PERSON] навчається на безоплатній формі навчання та отримує степендію у розмірі 500 грн. щомісячно. У свій вільний час дитина також підробляє та отримує ще близько 700 грн. Також звернула увагу на те, що дитина проживає вдома, не потребує додаткових витрат на проживання. Будь яких доказів, що дитина потребує якихось додаткових витрат на навчання та проживання позивачкою не надано, жодної квитанції, що вона щось купила, жодної квитанції, що динина тратися хоча б на проїзд, позивачкою не долучено. Зауважила, що позовна заява повинна бути обгрунтована та підтвердженна належними доказами. Просить у задоволені позову відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши доводи сторін дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 15 лютого 2008 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.8). У свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 11 листопада 2010 року вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не манше 30% від прожитковог мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до їх повноліття (а.с.9). [PERSON] зареєстрований та проживає з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу є Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місяця проживання № 5616-1598170-2018 від 08 травня 2018 року та довідкою Плосківської сільської ради №1127 від 02 листопада 2020 року(а.с.13,16). Як свідчить довідка № 383 від 02 листопада 2020 року, [PERSON] дійсно навчається в ДНЗ "Дубенське ВХПТУ" з 01.09.2018 по 30.06.2021 за професією "Електрозварювальник. Водій автотранспортних засобів (категорія "С"). Форма навчання денна (а.с.15). Як вбачається з довідки до акта огляду МСЕК [PERSON] являється інвалідом дитинства, інвалідність встановлена до 01 грудня 2021 року (а.с.17). [PERSON] перебуває на військовій службі у частині А2755 з 09.10.2019 року по даний час та за період з 01.03.2020 по 28.02.2021 отримав дохід у розмірі 140 908,04 грн. Крім того, [PERSON] працював у Південному міжрайонному управлінні водного господарства на посаді ремонтувальник русловий, де отримав загальну суму доходу з квітня 2020 року по грудень 2020 року у розмірі 54 836,59 грн. (а.с.41,43,44,45). Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За нормами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При цьому, ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітню дитину СК України не встановлює. Аналіз зазначеної норми дає підстави дійти до висновку, що обоє батьків зобов`язані утримувати своїх дітей, якщо останні продовжують навчання, у разі можливості надавати таку допомогу, і така допомога може надаватись як у твердій грошовій сумі так і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п.20Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи те, що [PERSON] , [INFO] , на даний час є повнолітнім, проте продовжує навчатися, форма навчання є денною, що виключає можливість власного працевлаштування, потребує матеріальних витрат на їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, суд вважає доведеною обставину щодо його потреби в матеріальній допомозі батьків. Син проживає з матір`ю, знаходиться на її утриманні, батько є працездатним, має можливість також надавати таку допомогу, тому суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 1/6 частина усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Відповідно до ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду про стягнення у межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840, 80 гривень, виходячи з розміру, встановленого підпунктом 1 п. 1 ч. 2\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір», що діяв на час звернення до суду з позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved