Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] , про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 29 липня 2015 року на пр-ті Оболонському, 15 в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів BMW 740i, д.р.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та Mercedes Sprinter, д.р.н. [NUMBER] , під кермуванням [PERSON] Пригода відбулась унаслідок порушення Правил дорожнього руху [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль BMW 740i, д.р.н. [NUMBER] , який належав на праві власності [PERSON] , отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля склала 218623,92 грн. З цих підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь матеріальні збитки у сумі 218623,92 грн, витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 800,00 грн та 10000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. У ході розгляду справи було з`ясовано, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Mercedes Sprinter, д.р.н. [NUMBER] , була застрахована публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (далі - ПАТ "НАСК "Оранта") за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На виконання умов цього договору страховик сплатив потерпілій [PERSON] страхове відшкодування у сумі 28757,42 грн. У зв`язку з цим судом за клопотанням представника позивача залучено ПАТ "НАСК "Оранта" до участі у розгляді справи в якості співвідповідача. 18 вересня 2017 року представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій він просив суд стягнути з [PERSON] на користь його довірителя матеріальні збитки у сумі 168623,92 грн, витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 800,00 грн та 10000,00 грн на відшкодування моральної шкоди; стягнути з ПАТ "НАСК "Оранта" страхове відшкодування у сумі 21242,58 грн. У судовому засіданні представник [PERSON] , який одночасно є представником третьої особи [PERSON] , підтримав позовні вимоги свого довірителя [PERSON] з урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, зазначив, що з його довірителя на користь [PERSON] підлягають стягненню матеріальні збитки, вартість яких повинна визначатись на час, коли трапилась дорожньо-транспортна пригода. Представники ПАТ "НАСК "Оранта" у судовому засіданні позов визнали частково, не заперечували проти стягнення з їхнього довірителя на користь позивача страхового відшкодування у межах ліміту відповідальності страховика за вирахуванням уже сплаченої суми страхового відшкодування. Заслухавши вступні слова представників сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. 29 липня 2015 року на пр-ті Оболонському, 15 в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів BMW 740i, д.р.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та Mercedes Sprinter, д.р.н. [NUMBER] , під кермуванням [PERSON] (т. 1, а. с. 103-105). Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП (т. 1, а. с. 102). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 29 липня 2015 року на пр-ті Оболонському, 15 в м. Києві за участю автомобілів BMW 740i, д.р.н. [NUMBER] , та Mercedes Sprinter, д.р.н. [NUMBER] , є [PERSON] Унаслідок згаданої дорожньо-транспортної пригоди автомобіль BMW 740i, д.р.н. [NUMBER] , власником якого була [PERSON] , отримав механічні пошкодження. Позивач стверджувала, що розмір спричинених їй збитків відповідає вартості відновлювального ремонту автомобіля BMW 740i, д.р.н. [NUMBER] , та становить 218623,92 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з висновком комісійної автотоварознавчої експертизи від 15 березня 2019 року №28342/18-54, складеним експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, вартість матеріальних збитків, заподіяних [PERSON] унаслідок пошкодження автомобіля BMW 740i, д.р.н. [NUMBER] , склав 145686,46 грн (т. 2, а. с. 9-21). При проведенні цієї експертизи було враховано коефіцієнт фізичного зносу складників колісного транспортного засобу, що відповідає п. п. 7.38, 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/209 (далі - Методика). Саме тому суд не може погодитись з твердженням позивача щодо необхідності визначення розміру збитків, виходячи з вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. Отже, при визначенні розміру спричинених [PERSON] збитків суд бере до уваги саме висновок комісійної автотоварознавчої експертизи від 15 березня 2019 року №28342/18-54. За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. П. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, за приписами ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1, п. 22.2 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. З огляду на викладене, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів", порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Цивільна відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Mercedes Sprinter, д.р.н. [NUMBER] , була застрахована ПАТ "НАСК "Оранта" згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15 вересня 2014 року №АІ/1900917. Цей договір був укладений шляхом видачі страхувальнику страхового поліса. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну складав 50000,00 грн, франшиза за договором - 0 грн (т. 1, а. с. 101). За положеннями п. 35.1 ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування та документи, перелік яких визначений п. 35.2. ст. 35 цього Закону. [PERSON] звернулася до ПАТ "НАСК "Оранта" з заявою про виплату страхового відшкодування, долучивши до неї документи, передбачені п. 35.2 ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів". На виконання приписів п. 36.1 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" ПАТ "НАСК "Оранта" прийнято рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування у сумі 28901,93 грн, про що страховиком складено страховий акт від 17 грудня 2015 року №ОЦВ-15-4824/1 (т. 1, а. с. 97). 21 січня 2016 року ПАТ "НАСК "Оранта" сплатило позивачеві страхове відшкодування у сумі 28757,42 грн (т. 1, а. с. 45). Інших доказів, які б засвідчували те, що страхова компанія сплатила потерпілій страхове відшкодування 28901,93 грн її представниками у ході розгляду справи не надано. Згідно зі ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Зважаючи на те, що [PERSON] унаслідок пошкодження її транспортного засобу спричинено матеріальних збитків у сумі 145686,46 грн, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15 вересня 2014 року №АІ/1900917 - 50000,00 грн, франшиза за договором - 0 грн, а сплачено позивачеві страхове відшкодування лише у сумі 28757,42 грн, стягненню з ПАТ "НАСК "Оранта" підлягає страхове відшкодування у сумі 21242,58 грн (50000,00 грн - 28757,42 грн = 21242,58 грн). За положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки розмір збитків, яких зазнала позивач, перевищує ліміт відповідальності страховика, стягненню з [PERSON] , винуватця дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 29 липня 2015 року, підлягає різниця між фактичним розміром шкоди і лімітом відповідальності страховика у сумі 95686,46 грн (145686,46 грн - 50000,00 грн = 95686,46 грн). Сплачені [PERSON] 800,00 грн на проведення автотоварознавчого дослідження стягненню з відповідача [PERSON] не підлягають, позаяк суд не взяв до уваги висновки цього дослідження при визначенні розміру шкоди, спричиненої позивачеві, а тому вони не можуть вважатись збитками у розумінні ст. 22 ЦК України. Ч. 1 ст. 23 ЦК України особі гарантоване право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. П. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. За положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. П. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана однієї особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Право особи на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає за умови наявності такої шкоди, протиправності діяння її заподіювача, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Вирішуючи питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачеві [PERSON] заподіяно моральної шкоди у зв`язку з пошкодженням у результаті дорожньо-транспортної пригоди належного їй на праві власності автомобіля. Шкоду спричинено унаслідок протиправної, винної поведінки відповідача [PERSON] Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодованої шкоди повинен відповідати правовідносинам сторін, їх ступеню вини, потребам та можливостям здійснити дійсні відшкодування шкоди без постановлення будь-кого зі сторін у скрутне становище. Враховуючи характер та обсяг душевних страждань, яких зазнала позивач у зв`язку з пошкодженням у результаті дорожньо-транспортної пригоди належного їй на праві власності автомобіля, тяжкість вимушених змін у її життєвих та виробничих стосунках, виходячи з засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкоди [PERSON] у розмірі 2500,00 грн та стягнути цю суму з відповідача [PERSON] на користь позивача. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити частково, стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача матеріальні збитки у сумі 95686,46 грн та 2500,00 грн на відшкодування моральної шкоди, а з відповідача ПАТ "НАСК "Оранта" - страхове відшкодування у сумі 21242,58 грн. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (п. 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (п. п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України"(п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Проаналізувавши довідку-розрахунок №2 вартості наданої [PERSON] правничої допомоги, суд звертає увагу, що у розрахунок включено роботу адвоката, пов`язану з ознайомленням з матеріалами справи 11 квітня 2019 року. Проте у довідковому листі до справи відсутня відмітка про ознайомлення адвоката Лісовського Р.А. 11 квітня 2019 року з матеріалами справи, отже, ці витрати не можна віднести до фактичних. Також у довідці адвокатом Лісовським Р.А. невірно визначено тривалість судових засідань у справі, а відтак і розмірі гонорару адвоката. Так, сукупна тривалість судових засідань у справі у 2017 році - 52 хв (12 хв + 4 хв + 3 хв + 33 хв), у 2018 році - 51 хв (30 хв + 20 хв), у 2019 році - 20 хв (3 хв + 8 хв + 9 хв), отже витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з представництвом позивача у судових засіданнях, складають (52 хв х (3200,00 грн х 40%) + 51 хв х (3723,00 грн х 40%) +20 хв х (4173,00 грн х 40%) = 2877,82 грн. Таким чином, фактичні витрати на професійну правничу допомогу становлять 15205,42 грн (1280,00 грн + 3840,00 грн + 2560,00 грн + 2978,40 грн + 1669,20 грн + 2877,82 грн = 15205,42 грн). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі витрати на правову допомогу покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Отже, судовий збір, який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, становить 1140,72 грн ((95686,46 грн + 2500,00 грн + 21242,58 грн) / 200666,50 грн х 2006,66 грн = 1140,72 грн), а витрати на правничу допомогу - 8971,20 грн ((95686,46 грн + 2500,00 грн + 21242,58 грн) / 200666,50 грн х 15205,42 грн = 8971,20 грн). З відповідача [PERSON] на користь [PERSON] компенсації підлягає судовий збір у сумі 935,39 грн ((95686,46 грн + 2500,00 грн) / 119429,04 грн х 1140,72 грн = 935,39 грн) та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7356,38 грн ((95686,46 грн + 2500,00 грн) / 119429,04 грн х 8971,20 грн = 7356,38 грн). З відповідача ПАТ "НАСК "Оранта" на користь [PERSON] компенсації підлягає судовий збір у сумі 205,33 грн (21242,58 грн / 119429,04 грн х 1140,72 грн = 205,33 грн) та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1614,81 грн (21242,58 грн / 119429,04 грн х 8971,20 грн = 1614,81 грн).

Outcome: partial