Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа - [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] відповідно до заповіту земельну ділянку площею 2,09 га заповіла відповідачу, а земельну ділянку плошею 2,08 га заповіла третій особі. Спадщину [PERSON] прийняли позивач, відповідач та третя особа, подавши до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, однак позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права на вказане спадкове майно, оскільки правовстановлюючі документи на нього відсутні. У зв`язку з цим позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/2 частину земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідач подав до Чорнобаївського районного суду Черкаської області зустрічний позов до позивача про визнання права власності на 1/2 частину земельних ділянок в порядку спадкування. В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначив, що [INFO] померла їх з позивачем мати - [PERSON] . Відповідно до заповіту відповідач є спадкоємцем [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входять дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідач спадщину [PERSON] прийняв, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак позбавлений можливості оформити свої спадкові права на вказане спадкове майно, оскільки правовстановлюючі документи на нього відсутні. У зв`язку з цим відповідач просив визнати за ним право власності на 1/2 частину земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 8 травня 2019 року зустрічний позов прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подала до суду заяву, в якій просила слухати справу без її участі, підтримала первісний позов повністю, просила його задовольнити, проти зустрічного позову не заперечувала (а.с. 48). Відповідач подав до суду заяву, в якій первісний позов визнав, наполягав на задоволенні зустрічного позову та просив розглядати справу за його відсутності (а.с. 49). Третя особа подала до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, не заперечувала проти задоволення первісного та зустрічного позовів (а.с. 50). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією виданого повторно свідоцтва про смерть від 21 грудня 2017 року серії [NUMBER] (а.с. 4). Позивач, відповідач та третя особа є дітьми померлої [PERSON] , що підтверджується їх свідоцтвами про народження від 11 серпня 1960 року серії [NUMBER] , від 24 липня 1964 року серії [NUMBER] , від 12 листопада 1975 року серії [NUMBER] відповідно (а.с. 8, 12, 50), та копією свідоцтва про укладення шлюбу від 22 грудня 1979 року серії [NUMBER] , згідно з яким позивач після укладення шлюбу змінила дівоче прізвище " [PERSON] " на шлюбне прізвище " [PERSON] " (а.с. 9). При житті [PERSON] , а саме 23 січня 2009 року, склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Мельниківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області Дудура С.В. та зареєстрований у книзі нотаріальних дій за № 1 (а.с. 5), відповідно до якого земельну ділянку площею 2,09 га заповіла [PERSON] (відповідач), а земельну ділянку площею 2,08 га заповіла [PERSON] (третя особа). Згідно з довідкою Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області № 455 від 11 червня 2018 року [PERSON] на день смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . В будинку проживала з сином [PERSON] (третя особа) (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входять: - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,9519 га, кадастровий номер [NUMBER] , розташована на території Мельниківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, яка належала їй на підставі державного акту від 10 червня 2004 року серії [NUMBER] , що підтверджується копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12 липня 2018 року № НВ-7107686002018 (а.с. 13-15); - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,1353 га, кадастровий номер [NUMBER] , розташована на території Мельниківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, яка належала їй на підставі державного акту від 10 червня 2004 року серії [NUMBER] , що підтверджується копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12 липня 2018 року № НВ-7107686072018 (а.с. 16-18). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 10 травня 2019 року (вих. № 464/01-16) (а.с. 45), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 26), після смерті [PERSON] , позивач, відповідач та третя особа зверталися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини (а.с. 46 та на звороті, 47), свідоцтва про право на спадщину не видавались. Водночас листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 20 березня 2019 року (вих. № 276/02-16) позивачу за первісним позовом повідомлено про відсутність у спадковій справі [PERSON] правовстановлюючих документів на спадкове майно, що в силу вимог підпункту 4.15 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, та роз`яснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 20). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Судом встановлено, що померла [PERSON] склала заповіт, відповідно до змісту якого земельні ділянки заповіда відповідачу та третій особі. Сторони відповідно до приписів ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 цієї статті Кодексу встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] її спадщину прийняли позивач, відповідач та третя особа, як спадкоємці першої черги, які подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, однак позивач та відповідач позбавлені можливості оформити право власності в порядку спадкування, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Пунктом "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, з-поміж іншого, прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом підлягають до задоволення, оскільки відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання сторонами позовів не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, беручи до уваги досліджені у судовому засіданні докази, те, що відповідач за первісним позовом та за зустрічним позовом проти позову не заперечують, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі за первісним та зустрічним позовами. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved