Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ 1.1. 18.06.2019 Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (надалі також позивач) звернулось до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до [PERSON] (надалі також відповідач), в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 23.05.2012 у розмірі 120 515 грн. 49 коп. 1.2. Позов обґрунтовувався тим, що 23.05.2012 між сторонами було укладено договір про отримання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримав кошти у сумі 900,00 грн., однак умов договору належним чином не виконав, в результаті чого станом на 23.05.2012 утворилася заборгованість у розмірі 120 515 грн. 49 коп. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. 20.06.2019 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира позовну заяву АТ КБ "Приватбанк" залишено без руху (а.с.47,48). 2.2. 12.07.2019 позивачем усунуто недоліки позовної заяви (а.с.51-64). 2.3. 07.08.2019 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира відкрито провадження у справі №296/5923/19, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.68,69). 2.4. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, у позовній заяві вказував, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.3, зворот, 43). 2.5. Відповідач в судове засідання не з`явився, викликався до суду шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання (а.с.70, 73, 77). 2.6. Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, що повідомлявся про розгляд справи відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України, відсутність відзиву на позов, а також наявну згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, суд вирішив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", що стверджується витягом із статуту, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців (а.с.36-40). 3.2. 23.05.2012 [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в "А-банк", що стверджується копією заяви (а.с.8). 3.3. Укладений між сторонами договір складається з Анкети-заяви, Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. 3.4. Відповідно до наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 31.05.2019 за відповідачем утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 156 716 грн. 57 коп., з яких: заборгованість за кредитом 895 грн. 46 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 149 557 грн. 74 коп.; 6263 грн. 37 коп. нарахована пеня та комісія. При цьому, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 120 515 грн.49 коп., яка складається з заборгованості за кредитом 895 грн. 46 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом з 23.05.2012 по 31.01.2019 - 119620 грн. 03 коп. (а.с.5-7) IV. ЦИВІЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО УКРАЇНИ 4.1. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України). 4.2. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України). 4.3. Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 4.4. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 4.5. Згідно пункту 1 частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 4.6. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 Цивільного кодексу України). 4.7. Статтями 610 та 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, що включає у себе його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ 5.1. Встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором. 5.2. З матеріалів справи вбачається 23.05.2012 між сторонами було укладено договір про отримання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. 5.3. До кредитного договору позивач додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. 5.4. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент відповідного договору (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений. 5.5. Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, просив, inter alia, стягнути заборгованість за кредитом, та також проценти за користування кредитом. 5.6. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ "ПриватБанку", а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків, пені, штрафів, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. 5.7. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у вже зазначеній постанові від 03.07.2019 (справа №342/180/17) зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. 5.8. Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ "Приватбанк" вказувало, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши Заяву-анкету. Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. 5.9. Проте, наданий позивачем Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт, Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника, а тому не може вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту та того, що під час підписання заяви відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг. Надані банком Умови та Правила надання банківських послуг, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. 5.10. Враховуючи, що позивачем не доведено обов`язку сплати відповідачем суми відсотків за користування кредитом, що є його процесуальним обов`язком, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі 119 620 грн. 03 коп. не підлягають задоволенню. 5.11. Водночас, приймаючи до уваги, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом стягнення фактично отриманої суми кредитних коштів. 5.12. Разом з тим, враховуючи ту обставину, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, та взявши до уваги вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. 5.13. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість наявних правових підстав для стягнення в примусовому порядку з відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 895 грн. 46 коп. Відтак, позовні вимоги в цій частині слід задовольнити. VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ 6.1. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягнення судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 14 грн. 27 коп. (1921 грн. х 895 грн. 46 коп./ 120 515 грн. 46 коп.).

Outcome: partial