Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

14 серпня 2019 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (далі позивач) звернулося з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення заборгованості в розмірі 31 268 грн. 36 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17 грудня 2016 року між ТОВ «СІМПЛ МАНІ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № SM-00000488. 23.10.2018 року між ТОВ «СІМПЛ МАНІ» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 20181023, відповідно до умов якого, ТОВ «СІМПЛ МАНІ» відступає ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» право грошової вимоги, у тому числі до відповідача в розмірі 31 268,36 гривень, з яких 16\~469,82 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 7\~841,50 грн. заборгованість за комісіями (щомісячний процент), 0,04 грн. заборгованість за процентами, 6\~957 грн. заборгованість за пенею. Просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 31 268,36 гривень та витрати по сплаті судового збору Ухвалою суду від 20.08.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. В межах встановленого судом строку від відповідача надійшов відзив на позов, у якому остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Послалась на те, що за договором від 17 грудня 2016 року № SM-00000488 отримала від ТОВ «СІМПЛ МАНІ» кредит в сумі 20\~000 грн. При цьому ТОВ «СІМПЛ МАНІ» внесене до Реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців 12 листопада 2015 року, свідоцтво про його реєстрації як фінансової установи видане 24 грудня 2015 року, рішення про видачу йому ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, в тому числі на умовах фінансового кредиту ухвалено 30 травня 2017 року. Зазначене, на думку відповідача, свідчить про відсутність у ТОВ «СІМПЛ МАНІ» як фінансової установи права укладати договір фінансового кредиту 17 грудня 2016 року. Крім цього вважає порушеними свої права споживача, оскільки при укладенні кредитного договору їй не було надано повної та достовірної інформації щодо законності дій кредитора, пов`язаних з наданням фінансових послуг щодо надання кредиту, до укладення договору не була надана у повному обсязі інформація щодо умов кредитування. Також кредит надавався лише за умови укладення договору добровільного страхування життя та включення до договору положення про те, що відповідач надає право кредитору та звільняє його від відповідальності за передачу даних третім особам, що становлять банківську таємницю. Також до договору внесена інформація, яка звільняє кредитора від обов`язку повідомляти боржника про передачу її персональних даних третім особам, у тому числі партнерам кредитодавця. Вважає, що договір уклала на вкрай невигідних для себе умовах вимушено через тяжкі обставини. У травні 2018 року позивач надсилав на її адресу два листи з вимогою сплатити борг, яку [PERSON] відмовилась виконувати, оскільки їй не було надано належних доказів правомірності вчинення таких дій. Договір про відступлення права вимоги вважає таким, що укладений з порушенням чинного законодавства, а саме ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та не мало права надавати їй фінансові послуги. Також посилається на норми ст.ст. 203, 227 ЦК України. Також конфіденційна інформація про особу за кредитним договором становить банківську таємницю, яку порушено ТОВ «СІМПЛ МАНІ» під час укладення договору факторингу з позивачем. Такі дії є порушенням діючого законодавства та не дають права позивачу на стягнення заборгованості. У відповіді на відзив представник позивача Гаврилов Є.Ю. вказує на необґрунтованість заперечень відповідача, зазначає з посиланням на вимоги Положення про Державний реєстр фінансових установ, постанови Кабінету Міністрів України № 913, якою затверджено Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), що ТОВ !СІМПЛ МАНІ» на час укладення кредитного договору з відповідачем відповідне право. Також вказує презумпцію правомірності правочину, наявність добровільної домовленості сторін щодо усіх умов кредитного договору, у тому числі про надання відповідачем згоди на передачу персональних даних третім особам у випадку відступлення права третім особам. Також від відповідача надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив, де в доповнення до відзиву остання додатково описала тяжкі обставини, які стали причиною укладення кредитного договору з ТОВ «СІМПЛ МАНІ». Її син мав певні проблеми з кримінальним законом. В свою чергу відповідач мала намір відшкодувати завдану потерпілим шкоду, сума якої була значно вищою, ніж її заробітна плата. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Безпосередньо дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі статтями\~12, 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі\~статтями 76-79 ЦПК України\~\~доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, вбачається з матеріалів справи та підтверджується відповідачем, між ТОВ «СІМПЛ МАНІ» та [PERSON] 17 грудня 2016 року було укладено договір про надання фінансового кредиту за рахунок власних коштів № SM-00000488, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 20 000 гривень на строк 36 фактичних місяців, щомісячний процент 3,99% з обов`язком погасити кредит до 17 грудня 2019 року включно згідно графіку. Вказаним договором передбачено погашення заборгованості за кредитом, шляхом внесення щомісячного платежу у відповідному розмірі (а.с. 5 14). В порушення умов договору відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим має заборгованість у розмірі 31 2682,36 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 16 469,82 грн., заборгованості за комісіями (щомісячний процент) у розмірі 7 841,50 грн.,\~заборгованості за відсотками у розмірі 0,04 грн., заборгованості за пенею у розмірі 6 957 грн. 23 жовтня 2018 року між ТОВ «СІМПЛ МАНІ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 20181023, у відповідності до умов якого ТОВ "СІМПЛ МАНІ" відступає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (загальна сума кредиту), плату за кредитом (щомісячні та річні проценти), неустойки у вигляді штрафу за порушення Клієнтом строку погашення (повернення) кредиту, річних та щомісячних процентів, повного або часткового прострочення чергового платежу передбачених кредитним договором, та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ "СІМПЛ МАНІ" (а.с. 21-23). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 20181023 від 23.10.2018 року ТОВ "ФК "ЄАПБ" набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 31 268,36 грн. (а.с. 24). Відповідно до ст. 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обовязку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору…неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обовязку погашення кредиту взагалі». Згідно п. 1.2. Договору факторингу перехід від ТОВ «СІМПЛ МАНІ" до ТОВ "ФК "ЄАПБ" прав вимоги заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого ТОВ "ФК "ЄАПБ" стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. На виконання умов Договору факторингу № 20181023 від 23.10.2018 року, на адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК» ЄАПБ» (а.с. 20). Зазначену обставину також підтверджує відповідач у відповіді на відзив. Відповідно до п. 3.9 Договору факторингу ТОВ "СІМПЛ МАНІ" у разі отримання коштів від боржників в рахунок виконання зобов`язань за основними договорами після відступлення права грошової вимоги ТОВ "ФК "ЄАПБ", перераховує ці кошти ТОВ "ФК"ЄАПБ" протягом трьох банківських днів з дати їх отримання (включно). Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України\~одностороння відмова\~від зобов`язання\~або одностороння\~зміна його\~умов не\~допускається,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. ст.\~610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із ч. 2. ст.\~1050, ч. 2 ст.\~1054 ЦК України,\~якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунок попереднього кредитора. Причини відмови від виконання умов вказаного договору викладені відповідачем у відзиві на позов. Суд вважає позицію відповідача такою, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та відповідно не заслуговує на увагу. Так, статтею 204 ЦК України визначено презумпцію правомірності правочину. Відповідно до\~ст.\~227\~ЦК України,\~на яку\~посилається відповідач,\~правочин юридичної\~особи,\~вчинений нею\~без відповідного\~дозволу (ліцензії),\~може бути\~визнаний судом\~недійсним. Якщо юридична особа ввела другу сторону в оману щодо свого права на вчинення такого правочину, вона зобов`язана відшкодувати їй моральну шкоду, завдану таким правочином. Відповідно до ч. 1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Отже, укладення ТОВ «СІМПЛ МАНІ» договору фінансового кредиту як за умови відсутності відповідної ліцензії, так і під впливом\~тяжкої для\~відповідача обставини\~і на\~вкрай невигідних\~умовах, є оспорюваним правочином. Такий правочин може бути визнаний недійсним судом. У справі, що розглядається, відсутні докази визнання недійсним спірного договору про надання фінансового кредиту від 17 грудня 2016 року № SM-00000488 з будь-яких підстав. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди\~давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ,\~від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. Отже, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості з відповідача є обґрунтованими та доведеними належними, допустимими і достатніми доказами, а тому підлягають задоволенню. На підставі\~статті 141 ЦПК України, оскільки суд задовольнив позовні вимоги позивачу з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1\~921 грн.

Outcome: approved