Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить в порядку спадкування за заповітом визнати за нею право власності на житловий будинок №9, з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], після смерті її батька [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову покликається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON], який за життя склав заповіт, яким заповів їй все своє майно. Так, після смерті батька відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на житловий будинок №9, з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], що підтверджується довідкою сільської ради. Разом з тим, у склад спадщини увійшла земельна ділянка, на яку вона 25.07.2016 року отримала свідоцтво про право на спадщину. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний вище житловий будинок, їй було відмовлено, так як відсутній правовстановлюючий документ. Поряд з цим, спадщину вона прийняла, так як проживала з батьком у такому будинку до його смерті та продовжує проживати. Сторони у судове засідання не з'явилися, однак від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог, а від представника відповідача заява про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Як стверджується матеріалами справи, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] - [PERSON], який за життя на випадок своєї смерті склав заповіт, посвідчений секретарем Модрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області 08.12.1997 року, зареєстрований в реєстрі за №32 і такий не змінювався та не скасовувався. (а.с.5-8). 25.07.2016 року приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Москалик Л.П. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1148 га, яка розташована в с. Мождричі Дрогобицького району Львівської області (а.с.9) Разом з тим, в склад спадкового майна після смерті [PERSON] увійшов житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 152,9 кв.м., житловою 57,0 кв.м., який згідно погосподарських книг Модрицької сільської ради Дрогобицького району рахується за [PERSON] (довідка сільської ради №572, від 08.08.2016 року- а.с.11, технічний паспорт, виданий КП ЛОР «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки - а.с.13-15). Реєстрація права власності станом на 31.12.2012 року відсутня згідно даних КП ЛОР «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки ( довідка від 08.12.2016 року №180 -а.с.12). Дані правовідносини регулюються нормами спадкового права ЦК України (2004 року). Крім цього, відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України (2004 року) спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. А відповідно до вимог ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. До дня смерті позивачка [PERSON] проживала разом з батьком в спірному будинку, прийняла спадщину, фактично вступила у володіння спадковим майном. Однак, не має змоги оформити право власності на спірне спадкове майно у нотаріальному порядку через відсутність правовстановлюючих документів (відмова приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Москалик Л.П. від 27.02.2016 року №386/02-14). З технічного паспорту, виданого 30.04.2016 року Комунальним підприємством Львівської обласної ради Дрогобицьким міжміським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, вбачається, що рік побудови вищевказаного житлового будинку - 1985. Так, слід зазначити, що виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід врахувати законодавство, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК України, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. З огляду на наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що спадкодавцю належало спірне спадкове майно, позивачка, як спадкоємець за заповітом фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно не встановлено, то суд приходить до висновку, що право власності на спірне спадкове майно перейшло у порядку спадкування до позивачки, а тому є підстави для визнання за нею права власності на таке. Враховуючи вище наведене та

Outcome: approved