Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

19.07.2021 року позивач [PERSON] звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов\~обгрунтував тим,\~що їй\~на праві\~приватної власності\~належить квартира\~ [ADDRESS] .\~В квартирі,\~окрім нього,\~значяться зареєстрованим\~відповідачі по\~справі \~ [PERSON] \~та [PERSON] \~ колишні\~власники квартири,\~які з\~квартири виселились,\~проте з\~реєстраційного обліку\~не знялися,\~ чим\~перешкоджають позивачу,\~як власнику,\~вільно розпоряджатися\~належним майном\~та змушує\~нести додаткові\~матеріальні витрати\~по комунальному\~обслуговуванню квартири.\~Просить визнати\~відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] та зобов`язати відділ з питань реєстрації місця проживання /перебування фізичних осіб в м. Краматорську зняти відповідачів з реєстрації. В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечував. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились за невідомою суду причиною, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, клопотання про відкладення слухання справи не надали. Відзив на позов, також, від них не надходив. Суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності на підставі наявних доказів з винесенням заочного рішення. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За загальним правилом статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 129 Конституції України\~встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вказані принципи знайшли своє втілення і в нормах цивільного процесуального законодавства. Як вбачається з копії договору купівлі продажу квартири від 26.03.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Краматорского міського нотаріального округ Донецької області Стародубцевою Л.В., реєстр № 571, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, [PERSON] та [PERSON] передали, а [PERSON] прийняла у власність квартиру [ADDRESS] . Відповідно до копії договору дарування квартири від 29.03.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Краматорского міського нотаріального округ Донецької області Стародубцевою Л.В., реєстр № 569, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не являюється членами сім`ї позивача чи наймачами вказаного житла, а є попередніми власниками майна, які після набуття позивачем права власності на вказане житло в добровільному порядку з реєстрації не знялися. При розгляді справи виявлені правовідносини, які виникли між власником та колишніми власниками житла. Таким чином, оскільки позивач є власником вказаної квартири, а відповідачі є колишніми власниками житла, останні втратили право користування даним житлом. Що стосується вимоги позивача про зняття відповідачів з реєстрації місця проживання за вказаною адресою, суд дійшов наступного. Реєстрація та зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органом реєстрації, яким відповідно до ст.3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положенняст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Цією статтею передбачено й порядок зняття з реєстрації, що є компетенцією органів реєстрації місця проживання та місця перебування осіб, а не суду. Таким чином, якщо судом буде вирішено питання про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловими приміщенням, це є підставою для зняття відповідачів з реєстрації органами реєстрації місця проживання та місця перебування осіб відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". Відтак, з врахуванням викладеного, вимога позивача щодо зняття відповідачів з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial