Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа - служба у справах дітей Чорнобаївської РДА Черкаської області, про визнання батьківства. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що з 2010 року позивач проживав з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народилася дочка - [PERSON] . 20 червня 2015 року позивач і відповідач зареєстрували у територіальному відділі ЗАГСу Радянського району м. Воронежа управління ЗАГС Воронежської області шлюб. Відповідач не записала позивача батьком дитини, оскільки хотіла отримувати соціальну допомогу на дитину як одинока мати, однак по батькові у свідоцтві про народження дитини, вона записана як " [PERSON] ". Через деякий час після одруження позивач і відповідач переїхали з м. Воронежа Російської Федерації до матері позивача - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Невдовзі відповідач покинула позивача і дитину та поїхала в невідомому напрямку. З листопада 2015 року позивач разом з дитиною проживає у своєї матері. [PERSON] зверталася до виконавчого комітету Придніпровської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області із заявою про позбавлення відповідача батьківських прав. Придніпровською сільською радою Чорнобаївського району Черкаської області прийнято рішення та затверджено висновок, згідно з яким [PERSON] рекомендовано звернутися до суду для позбавлення батьківських прав позивача, а позивачу рекомендовано провести ДНК експертизу для підтвердження батьківства. 13 червня 2019 року позивач отримав висновок експертизи, за яким вірогідність його батьківства по відношенню до [PERSON] склала 99,9999%. У зв`язку з цим позивач просив визнати походження дочки [PERSON] від нього. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 17 вересня 2019 року залучено до участі у справі у якості третьої особи Чорнобаївський РВ ДРАЦС ГТУЮ в Черкаській області (далі - третя особа-2). У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач викликалася до суду шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України (а.с. 56-57), відзиву на позовну заяву до суду не подала, жодних заяв чи клопотань не надіслала. Служба у справах дітей Чорнобаївської РДА Черкаської області (далі - третя особа-1) свого представника у судове засідання не направила, пояснень щодо позову, заяв чи клопотань не подала. Третя особа-2 в судове засідання не з`явилася, надіслала лист, в якому просила розгляд справи проводити без її представника (а.с. 65). Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно з копією свідоцтва про народження від 30 вересня 2014 року серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] ; матір`ю записана [PERSON] (відповідач), громадянка Росії, а в графі батько запис відсутній; місце державної реєстрації - територіальний відділ РАЦС Радянського району міста Воронежа управління РАЦС Воронежської області (а.с. 6). Відповідно до копії виданого повторно свідоцтва про укладення шлюбу від 23 вересня 2015 року серії [NUMBER] позивач та відповідач 20 червня 2015 року зареєстрували шлюб у територіальному відділенні РАЦС Радянського району міста Воронежа управління РАЦС Воронежської області, про що зроблено актовий запис № 592 (а.с. 5). Згідно зі ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Статтею 31 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах визначено, що встановлення і заперечення батьківства або материнства визначається за законодавством Договірної Сторони, громадянином якої дитина є за народженням. Відповідно до копії паспорта Російської Федерації серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , остання є громадянкою Російської Федерації (а.с. 7). Встановлення та оскарження батьківства визначається особистим законом дитини на момент її народження (ст. 65 Закону України "Про міжнародне приватне право"). Оскільки дитина народилася на території м. Воронежа Російської Федерації, то враховуючи наведені норми права при визначенні батьківства слід керуватися особистим законом дитини на момент її народження, тобто законодавством Російської Федерації (далі - РФ). Згідно зі ст. 47 Сімейного кодексу РФ (далі - СК РФ) права і обов`язки батьків і дітей ґрунтуються на походженні дітей, засвідченому у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 49 СК РФ у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі між собою, і при відсутності спільної заяви батьків або заяви батька дитини (п. 4 ст. 48 цього Кодексу) походження дитини від конкретної особи (батьківство) встановлюється в судовому порядку за заявою одного з батьків, опікуна (піклувальника) дитини або за заявою особи, на утриманні якої перебуває дитина, а також за заявою самої дитини після досягнення нею повноліття. При цьому суд бере до уваги будь-які докази, які з достовірністю підтверджують походження дитини від конкретної особи. Частиною 5 ст. 18 Федерального закону РФ "Про акти громадянського стану" зазначено, що у разі, якщо мати не перебуває у шлюбі з батьком дитини і батьківство щодо дитини не встановлено, ім`я дитини записується за бажанням матері, по батькові - за іменем особи, зазначеної в записі акту про народження в якості батька дитини, прізвище дитини - за прізвищем матері. Державна реєстрація встановлення батьківства на підставі рішення суду про встановлення батьківства або про встановлення факту визнання батьківства проводиться за заявою матері або батька дитини, опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої перебуває дитина, або самої дитини, яка досягла повноліття. Заява може бути зроблена усно або в письмовій формі або направлена в формі електронного документа через єдиний портал державних і муніципальних послуг та регіональні портали державних і муніципальних послуг. Заява про державну реєстрацію встановлення батьківства, яка направляється в формі електронного документа, підписується простим електронним підпи Судом встановлено, що біологічне батьківство позивача щодо [PERSON] складає 99,9999%, що підтверджується копією експертного висновку про біологічне батьківство від 13 червня 2019 року № MG19-69683 (а.с. 13). Крім того, судом встановлено, що [PERSON] з 2015 року постійно проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями довідок Придніпровської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 8 серпня 2017 року № 735 та від 18 червня 2019 року № 480 (а.с. 8, 19). Відповідно до копії акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, [PERSON] проживає разом з позивачем, [PERSON] та [PERSON] . Сім`я забезпечена всім необхідним для повноцінного проживання і виховання дитини. Матеріально-побутові потреби дитини забезпечуються в повному обсязі (а.с. 12). Рішенням Придніпровської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 26 червня 2018 року № 47 визнано незадовільним виконання батьківських обов`язків відповідачем, оскільки остання не проживає та не бере участі у вихованні та утриманні дочки [PERSON] . Рекомендовано [PERSON] звернутися до суду для позбавлення відповідача батьківських прав (а.с. 9). Згідно зі ст 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Вжите у зазначеній статті конвенції поняття "сімейне життя" має автономне значення і, виходячи із прецедентної практики ЄСПЛ, включає фактичні сімейні відносини, зокрема і ті, що виникли, або можуть виникнути між дітьми і їх біологічним батьком, а також ті, що виникають між партнерами, що підтримують фактичні шлюбні відносини (Keegan v. Ireland, § 44; Kroon and Others v. the Netherlands, § 30). Нормами ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливають і позитивні зобов`язання держави. Так, відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, у разі встановлення існування сімейного зв`язку з дитиною, держава має діяти в порядку, розрахованому на надання можливості розвитку цього зв`язку і юридичні гарантії мають бути встановлені з моменту народження або якнайшвидше після інтеграції дитини до її сім`ї (Kroon and Others v. the Netherlands, § 32). За таких обставин, враховуючи досліджені судом докази у їх сукупності, відсутність заперечень відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) гривень судового збору. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved