Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Люботинською державною нотаріальною конторою 24 травня 1972 року, житловий будинок за адресою: [ADDRESS],зареєстрований в цілому за [PERSON] Згідно з наказом Люботинської птахофабрики Харківського птахотреста №106 від 04 квітня 1972 року за заявою [PERSON] земельна ділянка площею 0,15 га,що розташована за адресою: [ADDRESS], закріплена за [PERSON] Рішенням виконкому Манченківської селищної ради народних депутатів №16 від 16 серпня 1973 року [PERSON] надано дозвіл на перебудову житлового будинку за адресою: [ADDRESS].Після перебудови старий житловий будинок дозволено знести. На підставі вказаного рішення [PERSON] отримала дозвіл на виконання робіт по будівництву житлового будинку згідно з планом №346-1. Технічна документація затверджена у складі: рішення виконкому Манченківської селищної ради, плану забудови та відводу земельної ділянки, акту розбудови фундаменту та дозволу на будівництво. В 1974 році [PERSON] старий будинок знесений. В період з 1975 по 1990 роки на зазначеній земельній ділянці [PERSON] збудовані житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 64,9 кв.м, житловою площею 44,20 кв.м, з сіньми літ «а», а також надвірні будівлі і споруди: літня кухня літ. «Б», веранда літ. «б», сараї літ. «Д», «Е», «Е», вбиральня літ. «Ж», душ літ. «З», проте право власності в КП «Люботинське БТІ» оформлено не було. 05 травня 1998 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Манченківської ради народних депутатів [PERSON], в якому зазначила, що вона [PERSON], що проживає в [ADDRESS], на випадок свої смерті, все своє майно, де б таке не знаходилось та з чого б воно не складалося, заповіла у власність - їй, позивачу по справі (до реєстрації шлюбу [PERSON].), та [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Окрім цього, за життя [PERSON], як член колективного сільськогосподарського підприємства «Люботинська птахофабрика», на підставі рішення Харківської райдержадміністрації №1009 від 25 листопада 1997 року отримала сертифікат серія [NUMBER] на земельну частку (пай), розміром 2,98 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Манченківської селищної ради Харківського району Харківської області,яка також є об'єктом успадкування. Вона та [PERSON] на час відкриття спадщини мешкали в спірному житловому будинку за адресою: [ADDRESS], та фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, тому вважаються такими, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли. 02 березня 2004 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Редіною І.А., в якому зазначила, що вона на випадок своєї смерті, все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповідає [PERSON]. [PERSON] померла [INFO]. Після смерті [PERSON] позивач спадщину прийняла, оскільки проживала разом зі спадкодавицею на час її смерті за адресою: [ADDRESS]. Окрім цього, за життя [PERSON], як член колективного сільськогосподарського підприємства «Люботинська птахофабрика», на підставі рішення райдержадміністрації №1009 від 25 листопада 1997 року отримала сертифікат серія [NUMBER] на земельну частку (пай), розміром 2,98 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Манченківської селищної ради Харківського району Харківської області, та яка також є об'єктом успадкування. Разом з тим, при видачі сертифікату серія [NUMBER] на ім'я [PERSON] була допущена помилка, а саме: її ім'я зазначено як [PERSON], в той час як в свідоцтві про смерть та заповіті - [PERSON]. Різниця у написанні імені у одну літеру, є наслідком довільного перекладу ім'я з російської мови «[PERSON]», на українську мову «[PERSON]». Оскільки [PERSON] за життя право власності на житловий будинок не зареєструвала, а [PERSON] та [PERSON] не отримали державні акти на земельні ділянки згідно сертифікатів, оформити право власності в нотаріальній конторі вона не має можливості. В зв'язку з наведеним вона позбавлена можливості реалізувати своє право на оформлення спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті свекрові [PERSON] та [PERSON] Посилаючись на вказані обставини, позивач в остаточних вимогах просила визнати за нею право власності на житловий будинок, загальною площею 64,9 кв.м, в тому числі житловою площею 44,2 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] та [PERSON], яка померла [INFO]; на земельну частку (пай), розміром 2,98 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Манченківської селищної ради Харківського району Харківської області (землі колишньої КСП «Люботинська птахофабрика»), яка належала [PERSON] на підставі сертифікату серія [NUMBER], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]; встановити факт належності [PERSON] сертифікату серії [NUMBER] на земельну частку (пай), розміром 2,98 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Манченківської селищної ради Харківського району Харківської області, виданого на підставі рішення Харківської райдержадміністрації №1009 від 25 листопада 1997 року та зареєстрованого 24 грудня 1999 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER]; визнати за нею право власності на земельну частку (пай), розміром 2,98 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Манченківської селищної ради Харківського району Харківської області (землі колишньої КСП «Люботинська птахофабрика»), яка належала [PERSON] на підставі сертифікату серія [NUMBER], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON], її представники [PERSON], [PERSON] не з'явилися, представник позивача [PERSON] наддав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В судове засідання представник Манченківської селищної ради Харківського району Харківської області не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду нотаріально посвідчену заяву, в якій позов визнала, просила розглядати справу за її відсутності. В судове засідання представник Управляння Держгеокадастру у Харківському районі Харківської області не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час дату та місце судового засідання повідомлений належним чином. Представник ТОВ «Люботинська птахофабрика» Шох К.А. в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Люботинською державною нотаріальною конторою 24 травня 1972 року, житловий будинок за адресою: [ADDRESS], зареєстрований в цілому за [PERSON], р. № 1175/а.с.27/ Згідно з наказом Люботинської птахофабрики Харківського птахотреста №106 від 04 квітня 1972 року на підставі заяви [PERSON] у зв'язку з продажем житлового будинку з надвірними будівлями за покупцем [PERSON] закріплена земельна ділянка площею 0,15 га, що розташована за адресою: [ADDRESS]./а.с.20/ Рішенням виконкому Манченківської селищної ради народних депутатів №16 від 16 серпня 1973 року [PERSON] надано дозвіл на перебудову житлового будинку за адресою: [ADDRESS], та знесення після перебудови старого житлового будинку. /а.с.21/ На підставі вказаного рішення [PERSON] отримала дозвіл на виконання робіт по будівництву житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Технічна документація затверджена у складі: рішення виконкому Манченківської селищної ради, плану забудови та відводу земельної ділянки, акту розбудови фундаменту та дозволу на будівництво. Технічним бюро архітектора Харківського району здійснено в натурі розбивку фундаменту перестроюваного будинку за адресою: [ADDRESS]. /а.с.25-26/ Згідно довідки КП «Люботинське бюро технічної інвентаризації» № 60 від 03 квітня 2015 року, житловий будинок літ. А-1 за адресою: [ADDRESS], зареєстрований за [PERSON] в 1974 році знесений. У 1975 році побудований новий житловий будинок загальною площею 64,90 кв.м, житловою площею 44,20 кв.м. згідно рішення протоколу № 16 засідання виконкому Манченківської селищної ради депутатів трудящих від 16 серпня 1973 року та проектної документації. Право власності на житловий будинок не оформлено./а.с. 27/ Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, при вирішенні спорів про визнання права власності на майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженого Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24 травня 2014 року, житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські будівлі та споруди, збудовані до 05 серпня 1992 року, не відносяться до категорії самочинних. Згідно п. 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17 жовтня 2013 року, № 868, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 р., є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна. Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 05 березня 2015 року, на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], в період з 1975 по 1990 роки були збудовані житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 64,9 кв.м, житловою площею 44,20 кв.м, з сіньми літ «а», а також надвірні будівлі і споруди: літня кухня літ. «Б», веранда літ. «б», сараї літ. «Д», «Е», «Е», вбиральня літ. «Ж», душ літ. «З»./а.с. 28-30/ Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства, спірний житловий будинок з надвірними будівлями, що збудовані до 05 серпня 1992 року, не підлягає прийому до експлуатації та відповідно до вимог Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженого Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24 травня 2014 року, не відноситься до категорії самочинних. 05 травня 1998 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Манченківської ради народних депутатів [PERSON], в якому зазначила, що вона [PERSON], що проживає в [ADDRESS], на випадок свої смерті, все своє майно, де б таке не знаходилось та з чого б воно не складалося, заповідає у власність - [PERSON] та [PERSON] ( після реєстрації шлюбу [PERSON]) у рівних долях кожному . /а.с.8,11/ [INFO] [PERSON]померла./а.с.10/ Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], а також на земельну частку (пай), розміром 2,98 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності КСП «Люботинська птахофабрика» та належала [PERSON] на підставі сертифікату серія [NUMBER]. /а.с.18/ Згідно ч.1,ч.2 ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. ст. 525, 527 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ч.1,ч.2 ст. 549 ЦК Української РСР року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, якщо він подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно інформації Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області № 1333/01-10 від 29 вересня 2015 року, після смерті [PERSON], яка на день смерті мешкала за адресою: [ADDRESS], до нотаріальної контори в шестимісячний строк звернулися [PERSON] та [PERSON], із заявами про прийняття спадщини згідно заповіту, посвідченого виконкомом Манченківської селищної ради 05 травня 1998 року за р.№ 23. Зазначені заяви прийнятті нотаріусом 14 вересня 2001 року, зареєстровані в книзі обліку та реєстрації спадкових справ № 859 та № 860, заведена спадкова справа № 513/2001. Інших заяв про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини в шестимісячний строк не зареєстровано. Свідоцтва про право на спадщину за період з 2001 року по 2015 року не нікому не видавалися. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] успадкували по 1/2 частині кожна вказаного житлового будинку та земельної частки (паю). 02 березня 2004 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Редіною І.А., в якому зазначила, що вона на випадок своєї смерті, все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповідає [PERSON]./а.с. 17/ [PERSON] померла [INFO]./а.с.16/ Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину жилого будинку за адресою: [ADDRESS], 1/2 частину земельної частки (паю), розміром 2,98 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності КСП «Люботинська птахофабрика», а також земельну частку (пай), розміром 2,98 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності КСП «Люботинська птахофабрика» та належала [PERSON] на підставі сертифікату серії [NUMBER]. Відповідно до положень ч.1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За ч.1,ч.2 ст. 12233 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Згідно інформації Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області № 1333/01-10 від 29 вересня 2015 року, після смерті [PERSON], яка на день смерті мешкала за адресою: [ADDRESS], до нотаріальної контори в шестимісячний строк звернулася [PERSON] із заявою про прийняття спадщини згідно заповіту, посвідченого Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 02 березня 2004 року за р. № 3-284. Зазначена заява прийнята нотаріусом 08 листопада 2004 року, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ № 1411, заведена спадкова справа № 709/2004. Інших заяв про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини в шестимісячний строк не зареєстровано. Свідоцтва про право на спадщину за період з 2004 року по 2015 року не нікому не видавалися. Судом також встановлено, що при видачі сертифікату серія [NUMBER] на ім'я [PERSON] була допущена помилка, а саме: її ім'я зазначено як [PERSON], в той час як в свідоцтві про смерть серії [NUMBER], виданого Манченкіською селищною радою 19 травня 2004 року, а також в заповіті, посвідченому 02 березня 2004 року нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Редіною І.А., ім'я спадкодавця зазначене як [PERSON]. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлення факту належності сертифікату серія [NUMBER] необхідно позивачу для оформлення права на право на спадщину. З огляду на наведене, враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та [PERSON], вчинила всі необхідні дії, спрямовані на прийняття спадщини, у встановлений ст. 1270 ЦК України строк звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини,суд задовольняє позовні вимоги позивача щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом та встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Outcome: approved