Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

[PERSON], звернувшись до суду, просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на збудований житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 79,2 кв. м., розташований на земельній ділянці площею 510 кв. м. за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представники позивача вимоги свого довірителя підтримали та з підстав, наведених у позовній заяві (а.с.2, 3), а також в доповненні до позовної заяви (а.с.73, 74), просять задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача - Рівненської міської ради в судове засідання не з'явився, подавши до суду письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Залучена співвідповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася повторно, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином - поштою рекомендованим листом з повідомленням за адресою її місця проживання, вказаною позивачем у клопотанні про залучення співвідповідача (а.с.78), повідомлення про причини неявки до суду чи заяви про розгляд справи за її відсутності від відповідачки не надійшло. З'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Як вбачається з поданих позивачем та досліджених в судовому засіданні письмових доказів (а.с.4 - 29, 75 - 77), позивач [PERSON], [INFO], уродженець села Тучин Гощанського району Рівненської області, є сином [PERSON], яка померла [INFO] року. Рішенням №1031/20 від 17 серпня 1959 року виконкому Ровенської міської Ради депутатів трудящих за забудовником [PERSON] було закріплено земельну ділянку площею 510 кв. м., розташовану по [ADDRESS], під будівництво житлового будинку. На підставі вказаного рішення органу місцевого самоврядування, 03 березня 1960 року між Ровенською міською Радою депутатів трудящих та забудовником [PERSON] був укладений Договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п'яти включно. Рішенням від 27.03.1997 р. №210 Рівненської міської ради народних депутатів (двадцять другого скликання) "Про передачу земельних ділянок у приватну власність", громадянці України [PERSON] було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 510 кв. м., розташовану по [ADDRESS], із цільовим призначенням цієї земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Як слідує з Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], виготовленого станом на 04 травня 2006 року комунальним підприємством "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації", а також з виписки від 24 червня 2014 року №1519 з матеріалів інвентаризаційної справи для спадкування, виданої [PERSON] комунальним підприємством "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації", житловий будинок по [ADDRESS] було побудовано у 1977 році. Будівництво проведене на земельній ділянці площею 510 кв. м., відведеної [PERSON] під будівництво житлового будинку згідно рішення виконкому Ровенської міської Ради депутатів трудящих №1031/20 від 17.08.1959 р. та договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого 03.03.1960 р. за р. №ІІ-1362 Ровенською державною нотаріальною конторою. Технічна характеристика домоволодіння станом на 24.06.2014 р. не змінилася і відповідає даним технічного паспорту від 04.05.2006 р., а саме - на земельній ділянці розташований одноповерховий чотирикімнатний житловий будинок (з прибудовою) загальною площею 79,2 кв. м., житловою площею 53,1 кв. м., допоміжною площею 26,1 кв. м., з надвірними будівлями та спорудами: погріб, вхідний ганок, сарай, гараж, замощення. Згідно даних технічної інвентаризації будинку, при житті власника [PERSON] житловий будинок введений нею в експлуатацію не був, тому позивачу, як спадкоємцю померлої та фактичному користувачеві будинку, комунальним підприємством "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" у 2006 році, при виготовленні вищезгаданого технічного паспорту, було відмовлено в оформленні права власності на вказаний об'єкт нерухомого майна. Відповідно, 06 липня 2015 року постановою приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу [PERSON], як спадкоємцю померлої [PERSON], було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], оскільки спадкоємцем не подано приватному нотаріусу правовстановлюючих документів на цей житловий будинок. Вказані обставини змусили позивача звернутися в жовтні 2015 року до суду за захистом свого невизнаного права власності на спадкове нерухоме майно, і таке право підлягає захисту виходячи з наступного. Відповідно до ст.100, ч.1 ст.101 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, діючого на час виникнення спірних правовідносин, в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. В особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). Як передбачено ч.ч.1, 2 ст.524, ст.ст.525, 526, ч.1 ст.529, ст.548, ч.ч.1, 2 ст.549 цього ж Кодексу, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Виходячи з наведених норм цивільного законодавства, яке діяло на час відкриття спадщини, тобто на день смерті спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] року в місті Рівне, де відкрилася спадщина, - як за останнім постійним місцем проживання спадкодавця в житловому будинку [ADDRESS], встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, за позивачем [PERSON], як спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом, який прийняв спадщину протягом шести місяців з дня смерті матері, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном - спірним житловим будинком, постійно там проживаючи й будучи зареєстрованим з 22.08.1987 р., слід визнати право власності на вказане спадкове майно. Інший спадкоємець першої черги спадкоємців за законом - співвідповідач [PERSON], не з'явившись за викликом в судове засідання, не спростувала відповідними доказами пред'явлені до неї [PERSON] позовні вимоги, що ґрунтуються на невизнанні Рівненською міською радою, як органом місцевого самоврядування, та залученим співвідповідачем, як дочкою померлої [PERSON], майнового права та інтересу позивача, за захистом яких він і звернувся до суду.

Outcome: approved