Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

06.10.2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Ясногородської сільської ради Єланецького району Миколаївської області про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON], після смерті якої він прийняв спадщину у вигляді грошового внеску з процентами та компенсаціями, що зберігались на рахунку в Єланецькому відділенні Ощадного банку України. Крім того, його мати була включена до списку пенсіонерів, які мають право на середню земельну частку (пай), який є невід'ємною частиною технічної документації по виготовленню та видачі державного акту на право колективної власності на землю КСП "Жовтень" Єланецького району Миколаївської області. Проте, спадщину у вигляді вказаної земельної частки (паю) він не прийняв, так як, на момент оформлення спадщини йому не було відомо про належну його матері земельну частку (пай). Враховуючи вищевикладене просив визнати за ним, як за спадкоємцем за законом, право на земельну частку (пай) в межах території Ясногородської сільської ради Єланецького району Миколаївської області. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх повністю. Представник відповідача Єланецької районної державної адміністрації позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні в зв'язку з спливом строку позовної давності. Представник відповідача Ясногородської сільської ради Єланецького району Миколаївської області до суду не з'явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносин, суд приходить до наступного. Згідно Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) набули особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких було внесено до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю, в тому числі і пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, Державний акт на право колективної власності на землю КСП "Жовтень" Ясногородської сільської ради Єланецького району Миколаївської області було видано 21.10.1995 року (а. с. 9). [PERSON], згідно списку, який є невід'ємною частиною технічної документації по виготовленню та видачі державного акту на право колективної власності на землю КСП "Жовтень" Єланецького району Миколаївської області, внесена до списку пенсіонерів, які мають право на середню земельну частку (пай) (а. с. 10). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] померла [INFO] (а. с. 6). Тобто за життя [PERSON] набула право на земельну частку (пай), при цьому сертифікат, що посвідчував би її право на земельну частку (пай), не отримала. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. Відповідно до п.3 Указу Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) може бути передано у спадщину. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Частинами 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визначається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що у спадковому реєстрі відсутні відомості про заведену спадкову справу або заповіт спадкодавиці [PERSON] (а. с. 41-42). Так як, позивач після смерті матері прийняв спадщину у вигляді грошового внеску з процентами та компенсаціями, що зберігались на рахунку в Єланецькому відділенні Ощадного банку України (а. с. 8), суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 548 ЦК УРСР до спадкоємця перейшли всі права та обов'язки спадкодавиці, оскільки прийняття спадщини із застереженнями та умовами заборонено. З матеріалів справи вбачається, що у лютому 2016 року позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті матері до Єланецької державної нотаріальної контори, проте, йому відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину зв'язку з відсутністю сертифікату на право на земельну частку (пай), який би посвідчував право спадкодавиці на вказану земельну частку (пай) (а. с. 11). Як вбачається з інформації Ясногородської сільської ради Єланецького району Миколаївської області та відділу Держгеокадастру в Єланецькому районі Миколаївської області, на території сільської ради наявні землі колективної власності (невитребувані паї), які знаходяться в оренді (а. с. 67-68). Згідно інформації державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за вих. №861/04-30/16 від 12.12.2016 року, в книзі реєстрації статутів колгоспів та інших громадських організацій Єланецького району за №985, КСП "Жовтень" 28.03.1998 року перейменовано в СГВК "Жовтень", а згідно запису за №876 від 08.02.2000 року дана юридична особа була припинена в результаті реорганізації (а. с. 69). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] є спадкоємцем за законом померлої [INFO] [PERSON], однак, до суду про визнання за ним права на земельну частку (пай) у порядку спадкування звернувся через двадцять років після виникнення у нього права на спадщину, тобто з пропуском строку позовної давності, встановленого ст. 71 ЦК УРСР, так як, перебіг вказаного строку почався з моменту смерті спадкодавиці, а не з моменту звернення спадкоємця з заявою до нотаріальної контори, про видачу свідоцтва про право на спадщину. Оскільки, позивач не надав суду доказів поважності причин такого тривалого пропуску строку, який встановлений законом для захисту порушеного права, суд вважає, що вказаний строк пропущено без поважної причини. Крім того, доводи позивача про те, що він не знав, що його мати має право на земельну частку (пай), суд вважає спростованими, оскільки, сам позивач отримав сертифікат на право на належну йому земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП "Жовтень" та скористався правом на виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки на підставі вказаного сертифікату. Тому суд вважає, що позивач на момент смерті своєї матері повинен був дізнатися і знав, що його мати має право на земельну частку (пай). Згідно ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed