Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

[PERSON] у жовтні 2016 року звернувся до суду з позовом до ПП «ВЄХ-2000» про стягнення заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за невчасно виплачену заробітну плату, компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] посилався на те, що з 25.02.2016 року він був прийнятий до ПП "ВЄХ-2000" на посаду начальника відділу охорони. На підставі рішення №1 власників ПП "ВЄХ-2000", позивача з 12.05.2016 року призначено генеральним директором вказаного підприємства. Позивач 29.08.2016 року написав заяву про звільнення з 30.08.2016 року з посади генерального директора ПП "ВЄХ-2000" за власним бажанням у зв"язку з невиконанням власником (учасниками) ПП "ВЄХ-2000" законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору. Рішенням учасників (засновників) ПП "ВЄХ-2000" від 29.08.2016 року заява позивача про звільнення була задоволена та наказом №24 о/с від 30.08.2016 року позивача було звільнено за власним бажанням. У зв"язку з тим, що на день звільнення, з позивачем не було проведенно розрахунку, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, поданої у судовому засіданні 10.02.2017 року, позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача невиплачену заробітну плату за червень-серпень 2016 року у сумі 4431,82 коп., вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку у сумі 4505,13 грн., грошову компенсацію за невикористані 12 днів щорічної відпустки у сумі 598,32 грн., компенсацію за невчасно виплачену заробітну плату за час затримки розрахунку у період з 30.08.2016 року по 10.02.2017 року у сумі 8152,14 грн. Позивач та його представник у судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив у задоволенні позову відмовити, крім того надав до суду письмові заперечення на позов. Заслухавши учасників процесу, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Між позивачем та відповідачем склалися трудові правовідносини щодо оплати праці, які передбачені ст.ст. 47, 115, 117 Кодексу законів про працю України. Відповідно до ст.115 КЗпП України та ст.24 Закону України „Про оплату праці", заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Судом встановлено, що [PERSON] з 25.02.2016 року працював на посаді начальника відділу охорони ПП "ВЄХ-2000", згідно наказу №04 о/с від 17.02.2016 року (а.с.5), з 12.05.2016 року позивач вступив у посаду генерального директора ПП "ВЄХ-2000", згідно наказу №08 о/с від 12.05.2016 року (а.с. 7), на підставі рішення №1 від 05.05.2016 року власників ПП "ВЄХ-2000" (а.с.6). [PERSON] наказом ПП "ВЄХ-2000" від 29.08.2016 року №51 було звільнено з посади генерального директора за власним бажанням з 20.08.2016 року (а.с.15), на підставі заяви [PERSON] про звідьнення від 29.08.2016 року (а.с.13) та протоколу №2 зборів засновників (учасників) ПП "ВЄХ-2000" від 29.08.2016 року (а.с.14). Відповідно до вимог ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. У відповідності до положень підпункту 11 пункту 8.2 Статуту ПП "ВЄХ-2000", до виключної компетенції загальних Зборів Учасників належить визначення умов оплати праці генерального директора Підприємства, з чого випливає, що в компетенцію генерального директора не входить повноваження щодо встановлення умов оплати праці генерального директора підприємства. Згідно рішення №04/1 від 25.04.2016 року загальних зборів Учасників ПП «ВЄХ-2000» було визначено умови оплати праці генерального директора ПП «ВЄХ-2000», а саме: встановлено розмір посадового окладу заробітної плати генеральному директору Підприємства у розмірі 6000,00 грн. за один повний календарний місяць при умові, якщо це основне місце роботи особи, яка займає посаду генерального директора Підприємства. Таке рішення будо доведено до відома бухгалтера, яка проводить необхідні нарахування, про що свідчить підпис бухгалтера на штатному розписі, який вводився в дію з 01.05.2016 року (а.с.74). Вказаним штатним розписом, було передбачено, що особі, яка займає посаду генерального директора та працює за сумісництвом встановлюється 0,25 розміру посадового окладу тобто місячний фонд заробітної плати. За весь період перебування на посаді генерального директора, тобто з 12.05.2016 року по 30.08.2016 року учасники (власники) ПП «ВЄХ-2000» не змінювали умов оплати праці генерального директора підприємства, що були встановлені рішенням №04/1 від 25.04.2016 року загальних зборів учасників ПП «ВЄХ-2000» (а.с.72). Таким чином, позивачем не надано належних доказів легітивного затвердження ним щтатних розписів на 2016 рік від 13.05.2016 року та від 01.08.2016 року (а.с.10, 12). Крім того, [PERSON] не наданого жодного доказу того, що накази, які він надав до суду в обґрунтування своїх позовних вимог, доводив до працівників ПП «ВЄХ-2000», бухгалтеру підприємства і тим більше учасникам (власникам) ПП «ВЄХ-2000», вказаний факт підтверджується й показами свідка [PERSON], яка працює головним бухгалтером на вказаному підприємстві. Крім того, свідок [PERSON] (головний бухгалтер ПП «ВЄХ-2000») показала суду, що вона кожен місяць нараховувала заробітну плату, а [PERSON], як генеральний директор, по чековій книжці знімав грошові кошти та видавав їх працівникам. Відомість про нарахування заробітної плати формується в електоронному вигляді та вподальшому передається генеральному директору на підпис. Всі відомості по заробітній платі та чекова книжка знаходились у генерального директора - [PERSON]. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи не підтверджені засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно залишити без задоволення. Зважаючи на викладене,

Outcome: dismissed