Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом зазначивши, що з 01 лютого 2010 року працювала в дочірньому підприємстві "Могилів-Подільський райагроліс" та була звільнена 31 грудня 2013 року. В порушення ст. 116 КЗпП України в день звільнення їй не виплачено належні суми. Остаточний розрахунок відповідачем проведено 24 квітня 2014 року. Просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 20 000 грн. за період з 31 грудня 2013 року по 24 квітня 2014 року. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, пояснивши суду, що з 01 лютого 2010 року вона працювала у відповідача майстром лісу. 30 грудня 2013 року був виданий наказ про її звільнення з 31 грудня 2013 року. При звільненні їй підприємством не були виплачені належні кошти. Вона неодноразово зверталась до директора підприємства про виплату належних коштів, який їй відмовляв у виплаті посилаючись на відсутність коштів, що ставило її в скрутне матеріальне становище, оскільки вона має на утриманні сина інваліда з дитинства, який навчається за контрактом на платній основі, а також вона виплачує кредит. В квітні 2014 року вона звернулась до прокуратури з проханням допомогти отримати належні суми, нараховані та не виплачені відповідачем, після чого, 24 квітня 2014 року їй було виплачено нараховані кошти в сумі 5 283,01 грн. Просить стягнути з відповідача 20 000 грн. за час затримки розрахунку при звільненні. Представник відповідача позов не визнав, пояснивши суду, що дійсно позивачка працювала з 01.02.2010 року по 31.12.2013 року в ДП "Могилів-Подільський райагроліс". Позивачці при звільненні 31 грудня 2013 року було нараховано належну суму 5 283,01 грн. Позивачка звернулась для отримання належної їй суми в квітні 2014 року і 24 квітня 2014 року їй було виплачено дану суму, оскільки раніше позивачка не зверталась за отриманням нарахованої суми при звільненні. Представник позивача не заперечив, що позивачку письмово не повідомляли про нараховані суми при звільненні. Просив у задоволенні позову відмовити. Суд розглянувши справу вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка працювала в дочірньому підприємстві "Могилів-Подільський райагроліс" з 01 лютого 2010 року та була звільнена 31 грудня 2013 року, що стверджується поясненням сторін, копією трудової книжки, копіями наказів (а.с. 3, 9, 11). Частиною першою ст. 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Частиною другою цієї статті покладено обов'язок, відповідно до якого про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні встановлено, що днем фактичного розрахунку позивачки є 24 квітня 2014 року, що стверджується видатковим касовим ордером від 24 квітня 2014 року про виплату [PERSON] заробітної плати за грудень 2013 року в сумі 5 283,01 грн. (а.с. 10). Суд, критично відноситься до показів представника відповідача в тій частині, що позивачка своєчасно не зверталась про виплату їй належної суми після звільнення, і, не надає їм віри, оскільки вони спростовуються поясненням позивачки, що вона неодноразово зверталась до директора про виплату їй заробітної плати при звільненні, так як має скрутне матеріальне становище (дана обставина підтверджена довідкою про встановлення ІІІ групи інвалідності з дитинства сину [PERSON], договором про навчання [PERSON] на платній основі, договором застави квартири для забезпечення кредиту (а.с. 13, 14, 17), заявою в прокуратуру від 10.04.2014 року про допомогу в отриманні розрахункових коштів при звільненні з ДП "Могилів-Подільський райагроліс" (а.с. 23). Довідкою № 33 від 04 червня 2014 року, яка видана дочірнім підприємством "Могилів-Подільський райагроліс" про середню заробітну плату [PERSON] (а.с. 8), стверджено, що середня заробітна плата позивачки складає 3 275,29 грн. Заробітну плату нараховану при звільненні у сумі 5 283,01 грн. було виплачено позивачці 24 квітня 2014 року. Час затримки розрахунку з дня звільнення - 31 грудня 2013 року по день кінцевого розрахунку - 24 квітня 2014 року складає 3 місяці 19 днів. Розмір середньоденного заробітку позивачки становить 155,97 грн. (кількість робочих днів у 2014 році - 251 день, середня кількість робочих днів у місяці 251:12= 21; середньоденний заробіток становить - 3275,29:21=155,97 грн.). Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 04.09.2013 року № 9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік» - кількість робочих днів становить: в січні - 21, лютий - 20, березень - 20, квітень - 21. Таким чином, на користь позивачки слід стягнути з відповідача за час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні середній заробіток: за січень - 3 275,37 грн. (21х155,97=3 275,37), лютий - 3 119,4 грн. (20х155,97=3 119,4), березень 3 119,4 грн. (20х155,97=3 119,4), квітень - 2 963,43 грн. (19х155,97=2 963,43), а всього 12 477,6 грн. (3275,37+3119,4+3119,4+2963,43). Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 243,6 грн.

Outcome: partial