Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

27.04.2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання виконавчого напису №2048 від 03.04.2017 року, винесеного приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. про стягнення з нього на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованості в розмірі 512 145,26 грн., таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що у березні 2021 року було накладено арешти на його рахунки. Звернувшись до відділу ДВС він дізнався про наявність виконавчого провадження щодо себе. За запитом отримав копії документів виконавчого провадження зі змісту яких дізнався, що виконавче провадження № 54246172 було відкрито ще 07.07.2017 року на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Завалієва А.А. № 2048 від 03.04.2017 року про стягнення з нього на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованості за кредитним договором від 05.06.2007 року за період з 05.06.2007 року до 14.11.2016 року у розмірі 512 145,26 грн. У провадженні неправильно зазначено адресу проживання позивача. Зазначає, що зазначений напис не підлягає виконанню, оскільки зазначена заборгованість не є безспірною. Йому не було направлено вимоги про усунення порушень. Заборгованість нотаріусом визначена за 9 років, тобто з грубим пропущенням строків позовної давності. Також для вчинення виконавчого напису відповідачем не було надано оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору. З метою захисту своїх майнових прав змушений звернутися до суду. Сторони в судове засідання не прибули. Про місце і час розгляду повідомлені належним чином. Позивач в заяві позовні вимоги підтримав повністю. Розгляд справи просив провести без його участі. Не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався, свого представника в судове засідання повторно не направив, причини неявки не повідомили. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. Треті особи про день розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином. Приватний нотаріус Завалієв А.А. в заяві просив судове засідання провести без його присутності. Інших заяв та клопотань не надходило. Зважаючи на викладене суд, відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 07.07.2017 року старшим державним виконавцем Новоград-Волинського МРВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області Пінчук К.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54246172 на підставі виконавчого напису №2048, виданого 03.04.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. Згідно копії виконавчого напису стягнуто з [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором від 05.06.2007 року у розмірі 512 145,26 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 65 200,76 грн., заборгованості за відсоткам - 117 006,25 грн., заборгованості з комісії - 3910,55 грн., заборгованості з пені - 326 027,70 грн. за період з 05.06.2007 року по 14.11.2016 року (а.с. 12). Вирішуючи справу по суті суд аналізує наступні норми права. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року «Про нотаріат» (надалі - Закон…) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону…). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі - Порядок…). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку…). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відтак відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат»у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Заслуговують на увагу посилання позивача, що оскаржуваний виконавчий напис виконаний нотаріусом не на документі, що встановлює заборгованість. Він має бути (п. 5.1 Інструції…) виконаний на оригіналі документа чи його дублікату, тобто напис від 03.04.2017 року формально не відповідає вимогам інструкції про викладення виконавчого напису. Також нотаріусом порушені строки вчинення виконавчого напису, оскільки (п. 2.3) він вчиняється після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором (у нашому випадку) письмової вимоги боржнику про усунення порушень. У вказаному випадку відсутні відомості про надіслання письмової вимоги боржнику [PERSON] як нотаріусом, так і державним виконавцем, оскільки у виконавчому написі на виконавчих документах адреса позивача зазначена: [ADDRESS] , хоча останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Крім того, приватним нотаріусом порушені умови ст. 88 Закону щодо строків заборгованості, оскільки договір між [PERSON] та банком "Приватбанк" укладено у 2007 році, але заборгованість, яку стягує нотаріус, розрахована за 9 років, в тому числі і за пенею, для стягнення якої встановлено річний строк позовної давності. Аналізуючи зазначені факти, суд приходить до висновку, що вказаний виконавчий напис вчинений за наявності спірної заборгованості, тобто нотаріусом не дотримано основної обов`язкової умови щодо наявності безспірності заборгованості [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк». Тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача щодо визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відтак позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Також відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд покладає судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. (а.с. 1) на відповідача та стягує їх на користь позивача.

Outcome: approved