Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, за померлим [INFO] [PERSON] . Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої увійшла квартира [ADDRESS] , яка належала йому на підставі довідки житлово-будівельного кооперативу "Залізничник" від 04.07.1992 року, виданого підприємством технічної інвентаризації. Рішенням виконавчого комітету Мукачівської міської ради народних депутатів Закарпатської області за №171 від 18 вересня 1991 року [ADDRESS] було перейменовано на [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги за законом є вона, її мати дружина померлого [PERSON] та син померлого [PERSON] , інших спадкоємців не має. Мати позивачки [PERSON] та брат [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини в установлений законом строк. Таким чином вона являється єдиним спадкоємцем. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, оскільки нею, як спадкоємцем не підтверджено належність спадкового майна спадкодавцю [PERSON] про що приватним нотаріусом було надано лист про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.01.2019 року. Згідно довідки ЖБК "Железнодорожник" (у перекладі "Залізничник") за №41 від 04.07.1992 року пайові внески за квартиру померлим [PERSON] були виплачені, після чого, 31.07.1992 року було видано реєстраційне посвідчення за №2307 згідно якого, право власності за квартирою [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] на праві приватної власності на підставі довідки ЖБК "Залізничник" від 04.07.1992 року за №41. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 02 травня 2019 року встановлено факт належності [PERSON] , який помер [INFO] правовстановлюючого документу на спадкове майно, а сме : довідки №41 житлово-будівельного кооперативу "Железнодорожник" (у перекладі "Залізничник") від 04.07.1992 року, виданої на ім"я " [PERSON] " та реєстраційного посвідчення за № [NUMBER] від 31.07.1991 року, у відповідності до якого зареєстровано Мукачівським підприємством технічної інвентаризації право приватної власності на квартиру [ADDRESS] за " [PERSON] ". Отже, померлий спадкодавець [PERSON] набув права приватної власності на квартиру, однак, у подальшому він не отримував свідоцтво про право власності на це майно, тому існують труднощі щодо оформлення спадкових прав на спадкове майно. Тому на підставі вищенаведеного вона просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, за померлим [INFO] [PERSON] . 14 серпня 2019 року позивачка звернулася до суду із заявою про зменшення позовних вимог, просить визнати за нею право власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, за померлим 12 [INFO] [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зменшені позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача подала до суду відзив в якому просить у задоволенні позову відмовити. Даний відзив мотивує тим, що в кооперативі право власності на житлову площу після виплати паю набуває тільки член кооперативу. Якщо пай виплачувався в шлюбі, квартира є спільною сумісною власністю подружжя, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах про що роз`яснено в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року за №9 "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи". Згідно ст.357 ч.1,2 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Оскільки пай внесено померлим [PERSON] у період сумісного проживання з його [PERSON] , то дану квратиру № [ADDRESS] слід вважати спільним майном подружжя та такою, що підлягає поділу незалежно від того, хто саме з подружжя виплачував пай. Дружина померлого має право на виділ їй у власність частки в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , а до складу спадщини після смерті [PERSON] може входити виключного його частина в праві спільної власності на вказану квартиру. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зменшені позовні вимоги позивача залишає на розсуд суду. Враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 18.11.1978 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було укладено 18 листопада 1978 року (а.с.37). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 30 листопада 1982 року батьками позивачки [PERSON] являється [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). [PERSON] (батько позивачки) помер [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Мукачівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатської області від 13 червня 2018 (а.с.10). Згідно довідки виданої ЖБК "Железнодорожник" (у перекладі "Залізничник") за №41 від 04.07.1992 року встановлено, що пайові внески за квартиру [ADDRESS] , Закарпатській області померлим [PERSON] були виплачені в повному обсязі (а.с.12). В подальшому, 31.07.1992 року асоціація "Приватизація" Мукачівське міжрайонне мале виробниче підприємство технічної інвентаризації видало [PERSON] реєстраційне посвідчення за №2307 згідно якого, квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на праві приватної власності на підставі довідки ЖБК "Залізничник" від 04.07.1992 року за №41 (а.с.13). Відповідно до довідки виданої начальником управління комунальної власності та архітектури 29.03.2019 року за №Б-701/07-17 встановлено, що рішенням виконавчого комітету Мукачівської міської ради народних депутатів Закарпатської області за №171 від 18 вересня 1991 року [ADDRESS] було перейменовано на [ADDRESS] (а.с.14). Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 02 травня 2019 року по цивільній справі за №303/2255/19 за заявою [PERSON] , заінтересована особа Житлово - будівельний кооператив «Залізничник» про встановлення факту, що має юридичне значення - встановлено факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме довідки за № 41 Житлово - будівельного кооперативу «Железнодорожник (у перекладі на українську мову «Залізничник») від 04 липня 1992 року, виданої на ім`я [PERSON] » та реєстраційного посвідчення за № [NUMBER] від 31 липня 1991 року, у відповідності до якого зареєстровано Мукачівським підприємством технічної інвентаризації право приватної власності на квартиру [ADDRESS] за « [PERSON] » (а.с.16-17). Відповідно до листа виданого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Кравченко О.І. від 21.01.2019 року за №1/02-14 встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом згідно ст.1216 ЦК України, який прийняв спадщинку є донька спадкодавця [PERSON] , [INFO] . Дружина спадкодавця [PERSON] , [INFO] та син померлого [PERSON] , [INFO] , відмовилися від прийняття спадщини в установлений законом строк та не бажають оформити свої спадкові права та отримати свідоцтва про право на спадщину за законом. Інших спадкоємців за законом, не має. Спадкоємець [PERSON] Є такою, що прийняла спадщину, відповідно до ст.1268 ч.3 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем за адресою : [ADDRESS] . Згідно з заявою [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, до складу спадкового майна нею заявлено : квартира [ADDRESS] . Спадкоємцем не надано правовстановлювальні документи на зазначене вище майно та не підтверджено належність спадкового майна спадкодавцю. Дані про реєстрацію права власності на спадкове майно відсутні. У зв2язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім"я спадкодавця та даних про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] видача свідоцтва про право на спадщину нотаріусом є неможливою (а.с.15). Правовідносини регулюються цивільним кодексом України. Вимогами статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а статті 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1217 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Нормою статті 1258 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування за відсутності заповіту, визнання його недійсним повністю або у частині, у разі не охоплення заповітом усієї частини спадщини та в інших випадках. Законодавчі винятки з принципу черговості закликання спадкоємців за законом до спадкування встановлені статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а приписами частини 5 цієї ж статті передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З приписів частини 1 та частини 3 статті 1296 Цивільного кодексу України вбачається, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, але відсутність такого свідоцтва не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.19-1 Закону України "Про кооперацію" (в редакції Закону України від 04.06.2009 року №1448-VI) член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом України у справі 6-138цч13, згідно статті 15 Закону України "Про власнсість" член ЖБК, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на цю квартиру. На підставі статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно основних положень про право приватної власності громадян на жилий будинок закріплених в ч.1 ст.384 ЦК України, будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним кооперативом, є його власністю. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства об житлово-будівельні кооперативи" № 9 від 18 вересня 1987 року» член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на квартиру і має право розпоряджатися нею на свій розсуд, продавати, заповідати, обмінювати, зокрема на інше житлове приміщення в будинку державного або суспільного житлового фонду або іншого ЖБК, на житловий будинок (частина будинку), що належить громадянинові на праві власності і здійснювати відносно неї інші операції, не заборонені законом. Згідно пп. «а» п. 8.1. Тимчасового положення порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 (зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України від 18.02.2002 року за № 157/6445), право власності членів житлово-будівельних кооперативів на об`єкти нерухомого майна оформляється шляхом видачі органами місцевого самоврядування свідоцтв про право власності. За ч. ч. 2, 3 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 13 грудня 2015 року) речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до пп. 1 п. 63 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації прав на окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомого майна (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), будівництво якого здійснювалося у результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи ншого кооперативу, подається довідка житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу про членство в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі. Тобто виникнення права власності на будинки, споруди та нерухоме майно не залежало від державної реєстрації до часу набрання винності Цивільним кодексом України від 2003 року та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 2004 року. Лише на підставі «Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого іайна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб», затверджених Наказом Державного комітету України по житлово- комунальному господарству від 13 грудня 1995 року №56, «Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року № 121, «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, передбачалось оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування членам житлово-будівельного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески. Враховуючи перелічені норми, на момент набуття права власності [PERSON] на кооперативну квартиру законодавством не була передбачена ані видача свідоцтва про право власності на кооперативну квартиру, ані обов`язкова державна реєстрація права власності на таку квартиру. З 1995 року законодавець передбачив процедуру оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна для членів житлово-будівельного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески, шляхом отримання свідоцтва про право власності від місцевих органів державної виконавчої влади, місцевого самоврядування та реєстрацію їх в бюро технічної інвентаризації. Враховуючи наведені норми та зважаючи, що спадкодавець [PERSON] набув права приватної власності на квартиру,однак у подальшому він не отримував свідоцтво про право власності на це майно, то таким чином існуєть труднощі щодо оформлення спадкових прав на кватиру [ADDRESS] . На підставі ст.392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року №7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.357 ч.1,2 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом Оскільки пай внесено померлим [PERSON] у період сумісного проживання з його друджиною [PERSON] , а квартира виділялась подружжю, то дану квартиру слід вважати спільним майном подружжя та такою, що підлягає поділу незалежно від того, хто саме з подружжя виплачував пай. Отже, [PERSON] має право на виділ їй у власність Ѕ частки в праві спільної сумісної власності подружжя квартири [ADDRESS] , а інша Ѕ частка квартири [ADDRESS] в праві спільної сумісної власності, що належала померлому [PERSON] входить до складу спадкового майна. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що зменшені позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - підлягають до задоволення. Судові витрати віднести за рахунок позивача [PERSON] ..

Outcome: approved