Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивач в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - КУ «Запорізькій обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» про позбавлення батьківських прав, посилаючись на наступні обставини. Позивач зазначив, що відповідач є матір'ю малолітнього сина [PERSON]. [INFO] З 16.09.2014 р.малолітній [PERSON], перебуває на первинному обліку дітей, які залишилися без піклування батьків, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування в службі у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради. Рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради від 20.10.2014 р. №343 малолітньому [PERSON] наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради від 20.10.2014 р. №345 [PERSON] було влаштовано до КУ "Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини "Сонечко" на повне державне забезпечення. Позивач вказав, що малолітній [PERSON] з 02.12.2014 року по теперішній час перебуває на повному державному забезпеченні в КУ "Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини "Сонечко". За інформацією КУ "Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини "Сонечко" від 28.07.2015 р., за час перебування малолітнього [PERSON], [INFO] в цій установі, з 02.12.2014 р. мати дитини, [PERSON], відвідала дитину тричі: 29.04.2015р., 30.04.2015 р. та 21.07.2015 р. Останній раз, коли відповідач відвідала дитину, 21.03.2016 року. З того часу [PERSON] свого сина не відвідувала, жодних телефонних дзвінків або письмових запитів про дитину не надходило. Позивач вказав, що відповідач самоусунулася від виховання, утримання свого сина, станом здоров'я, умовами утримання, потребами свого сина не цікавиться. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 29.12.2015 року (справа №310/9722/15-ц) малолітній [PERSON] був відібраний від матері [PERSON] Під час розгляду зазначеної справи КУ "Бердянський психоневрологічний диспансер" надав інформацію, що [PERSON], [INFO]. проживає за адресою: [ADDRESS], знаходиться на диспансерному обліку в КУ "БПНД" у лікаря-нарколога з 2010 року з діагнозом: "психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю" у лікаря-психіатра з лютого 2015 року з діагнозом: "виражені розлади особистості поведінки внаслідок ураження і дисфункції головного мозку (хронич.інтоксикація, ЗЧМТ) зі зниженням інтелекту і стійкою соціальною дезадаптацією. 22.03.2017 р. службою у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради було здійснено виїзд за місцем реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS], але потрапити до квартири не було можливо, через двері [PERSON] повідомила, що відповідач перебуває в ПНД, а більше ніякої інформації вона про неї не знає. У телефонному режимі з ПНД було підтверджено, що [PERSON] знаходиться у них на лікуванні й буде лікуватися до травня 2017 року. Позивач вказав, що на сьогоднішній день [PERSON] продовжує вести асоціальний спосіб життя. Представник позивача - органу опіки та піклування в особі Бердянської районної державної адміністрації в судовому засіданні підтримав вимоги, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи КУ «Запорізькій обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» в судове засідання не з»явився, надав судові заяву про розгляд справи без участі їх представника. Суд, заслухав представника позивача, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є матір»ю [PERSON], [INFO]. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 00014445701 від 12.09.2014 року, відомості про батька дитини - [PERSON] зазначені у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України. Встановлено, що [PERSON] з 16.09.2014 року перебуває на первинному обліку дітей, які залишилися без піклування батьків, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування в службі у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради. Згідно рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради від 20.10.2014 року №343 малолітньому [PERSON] наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради від 20.10.2014 року №345 малолітнього [PERSON], [INFO] було влаштовано до КУ "Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини "Сонечко" на повне державне забезпечення, де він перебуває по теперішній час. Згідно інформації, наданої КУ "Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини "Сонечко" від 28.07.2015 року №1143, за час перебування малолітнього [PERSON], [INFO] у вказаній установі з 02.12.2014 р. мати дитини, [PERSON], відвідала дитину тричі: 29.04.2015р., 30.04.2015 р. та 21.07.2015 р. Встановлено, що останній раз, коли відповідач відвідувала дитину - 21 березня 2016 року, та з того часу відповідач свого сина не відвідувала, жодних телефонних дзвінків або письмових запитів про дитину не надходило. Встановлено, що відповідач самоусунулася від виховання, утримання свого сина, станом його здоров'я, умовами утримання, його потребами не цікавиться, що також підтверджуєьтся інформацією, наданою КУ "Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини "Сонечко" від 02.02.2017 №180. Відповідно до рішення Бердянського міськрайонного суду від 29.12.2015 року (справа №310/9722/15-ц) малолітній [PERSON] був відібраний від матері [PERSON]. Згідно листа КУ "Бердянський психоневрологічний диспансер" від 01.06.2017 р. [PERSON]. [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS], знаходиться на диспансерному обліку у лікаря - нарколога в КУ «БПНД» ЗОР з 2010 року з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю». Встановлено, що 22.03.2017 р. службою у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради було здійснено виїзд за місцем реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS], але потрапити до квартири не було можливим, їм було повідомлено, що [PERSON] перебуває в КУ "БПНД" на лікуванні. В ході судового розгляду встановлено, що на теперішній час [PERSON] продовжує вести асоціальний спосіб життя. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької област від 05.04.2017 року № 01-2111/46 в інтересах малолітнього, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] по відношенню до її малолітнього сина- [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги підтверджені письмовими доказами та показаннями свідка. Судом було допитано свідка за клопотанням позивача, який повністю підтвердив суду факти, викладені в письмових доказах, наданих позивачем. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов»язані піклуватись про стан здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов»язання виховувати дитину, піклуватись про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 16 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав є способом захисту прав і інтересів дитини. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача та задоволення позову. На підставі ст.ст. 150, 164, 165 СК України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 і

Outcome: approved