Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку - у залежності від того, яка з цих обставин настане першою, а також стягнути з [PERSON] на її користь витрати на правничу допомогу в розмірі 1100 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що вона уклала шлюб з відповідачем, який вони зареєстрували 02 березня 2002 року. Під час шлюбу у них народилися донька [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними розірвано 15 квітня 2010 року. На даний час дочка є повнолітньою, однак продовжує навчатися у Національному університеті «Львівська Політехніка». Доньці необхідні кошти на оплату вартості навчання, проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо. Їх донька навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає, не зважаючи на те, що зобов`язаний це робити. Вона не в змозі самостійно утримувати їх доньку, що й зумовило необхідність звернення до суду. Наскільки їй відомо, відповідач працездатний, отримує стабільний дохід (зарплату), а тому може сплачувати розмір аліментів на рівні 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу). Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він даний позов визнає, не заперечує проти стягнення з нього 1/4 його доходів, як аліментів на утримання дочки, яка продовжує навчання, та 1100 грн на правову допомогу. Однак, не погоджується з обставинами, зазначеними в позові, та вказує, що дійсно вони перебували у шлюбі з 2002 року. Від цього шлюбу у них народилося двоє дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] . Шлюбні стосунки з позивачкою в них не склались і шлюб між ними було розірвано. Діти залишились проживати з матір`ю. За її позовом на підставі рішення Долинського районного суду він постійно сплачував аліменти на утримання неповнолітніх дітей, заборгованості по сплаті аліментів не було. [INFO] старшій дочці [PERSON] виповнилося повноліття, стягнення аліментів на її утримання було припинено. Після закінчення школи вона поступила в університет Львівська Політехніка. Погоджується з позивачкою, що їх дочці на період навчання дійсно потрібні кошти, оскільки вона має ряд витрат. Разом з тим, не відповідає дійсності твердження позивачки про те, що він не допомагав і не допомагає дочці. Усвідомлює свій обов`язок щодо утримання, матеріального забезпечення дітей, продовжує сплачувати аліменти на молодшу дочку і не заперечує проти фінансової допомоги [PERSON] на період її навчання. Зауважує, що з жовтня 2020 року працює водієм у ФОП « [PERSON] » і хоча зарплата в нього невелика, однак дитині буде допомагати. Позивачка та її представник - адвокат Кобилинець Т.В. в судове засідання не з`явилися, однак остання подала заяву, в якій просить справу розглядати без них та вказує, що, враховуючи, що відповідач у своєму відзиві позов визнав у первісному варіанті, тому вони просять не брати до уваги їх заяву про збільшення позовних вимог, підтримують первісні позовні вимоги та просять стягувати з відповідача 1/4 частки від усіх видів його доходу, а також понесені судові витрати. Звертають увагу на те, що у сторін є ще одна спільна дочка, яка також є студенткою і потребує відповідних матеріальних витрат (довідка про навчання долучена до позову). Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав відзив, в якому просить справу розглядати та завершувати за його відсутності. Позов визнає. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 27.11.2020 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 18 січня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він позов визнає та просить справу розглядати без нього. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що заява відповідача про визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін та їх дочки, тому суд приймає визнання позову відповідачем та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення про задоволення позову на підставі наявних в матеріалах справи доказів. 21 січня 2021 року від позивачки надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, а від її представника - заява про розгляд справи у їх відсутності, в якій вона також вказує, що у зв`язку з визнанням позову відповідачем вони підтримують та просять задовольнити саме вимоги у первісній редакції позову. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розгляд даної справи проводиться без фіксування звукозаписувальним технічним засобом на підставі письмових доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 07.10.2002, запис №165 та паспортом громадянина України № [NUMBER] , виданим 02.11.2017 органом №2617 (а.с.6,7). Відповідно до довідки Національного університету "Львівська політехніка" МОН України від 14.09.2020 та довідки №1262 від 03.12.2020, [PERSON] є студенткою другого курсу денної форми навчання рівня освіти бакалавр Інституту права, психології та інноваційної освіти Національного університету "Львівська політехніка", яка навчається за кошти\~державного бюджету в Групі ПС-22 за спеціальністю "Психологія", закінчує навчання у червні 2023 року. Відповідно до наказу ректора університету №538-1-10 від 15.10.2020 лекційні та практичні заняття університету відбуваються дистанційно (а.с.8, 31). Як свідчать долучені фіскальні чеки №103935 від 13.02.2020, №103936 від 13.02.2020, №1132 від 12.10.2020, №1133 від 12.10.2020 у зв`язку з навчанням [PERSON] здійснюються оплати за гуртожиток та Інтернет-послуги в гуртожитку (а.с.10). Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру №02191 від 28.08.2020, виданою Національним університетом "Львівська політехніка" [PERSON] сплатила 6850 гривень за навчання [PERSON] (підстава - договір №59-24 від 28.08.2020), тобто навчання іншої дочки сторін у вказаному ВУЗі є платним (а.с.9). Таким чином, судом встановлено, що у сторін є двоє дітей, одна з яких повнолітня, однак продовжує навчатись та потребує матеріальної допомоги. Батько дівчинки проживає окремо, працює та може надавати дочці таку допомогу, чого він не заперечив у своєму відзиві. Між сторонами виник спір щодо участі відповідача в утриманні їх повнолітньої дочки, яка продовжує навчатися, до досягнення останньою двадцяти трьох років. Оцінка суду: дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] є студенткою другого курсу денної форми навчання рівня освіти бакалавр Інституту права, психології та інноваційної освіти Національного університету "Львівська політехніка", яка навчається за кошти державного бюджету в Групі ПС-22 за спеціальністю "Психологія", закінчує навчання у червні 2023 року, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги для забезпечення можливості навчатись в університеті, оплачувати вартість послуг громадського транспорту, додаткові послуги навчального закладу, пов`язані з придбанням підручників та іншого канцелярського приладдя, одягу, проживання за місцем її знаходження (гуртожиток), Інтернет тощо.\~ Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч.1\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріального допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, а також з врахуванням можливостей самої повнолітньої дочки (сина) нести таке утримання. Даючи оцінку викладеному, суд приймає до уваги також, що відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну допомогу дитині, оскільки остання продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, обставин, які б свідчили про відсутність взагалі можливостей надавати таку допомогу, відповідачем не надано, навпаки він позов визнав, тому, виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище сторін та обставини, визначені в ст. 182 СК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на період навчання, але не більше, ніж до досягнення дочкою двадцяти трьох років, починаючи з 24.11.2020, оскільки згідно з ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. При цьому суд звертає увагу, що застереження про стягнення аліментів у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінумуму для дитини відповідного віку не застосовується при стягненні аліментів на повнолітніх дочку, сина, яку продовжують навчання, оскільки, відповідно до ст. 6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст.141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить оплату витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 1100 грн, на підтвердження чого надає суду квитанцію від 24.11.2020 на вказану суму, договір про надання правничої допомоги від 20.11.2020, додаток №1 до договору від 20.11.2020, акт наданих послуг від 24.11.2020, в якому передбачено 127,80 грн за зустріч та усну консультацію, 254,16 грн - ознайомлення з матеріалами справи, 1779,12 грн - складання позовної заяви та договірна сума - 1100 гривень (а.с.13-19). Таким чином, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, відсутність заперечень зі сторони позивача щодо стягнення з нього понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути 1100 гривень вказаних судових витрат. Також, беручи до уваги положення ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 908 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 81, 141, 279, 430 ЦПК України, ст.ст. 6, 7, 79, 141, 181, 182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved