Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

В жовтні 2013 року [PERSON] (Позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» (ТОВ «АВТО Просто», Відповідач) про захист прав споживача шляхом визнання договору недійсним та стягнення коштів (а.с.1-9). Свої вимоги Позивач мотивував тим, що 28.02.2013р. між ним та Відповідачем було укладено Договір № 700542, предметом якого є надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля «Kia Ceed» вартістю 141860,00 грн. Позивач зазначає, що умови договору № 700542 від 28.02.2013р. є несправедливими та не відповідають вимогам ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме договором не передбачено обов'язку Відповідача передати споживачеві автомобіль, не передбачає будь-якої відповідальності Відповідача за невиконання умов договору та будь-яких гарантій отримання Позивачем автомобіля навіть у разі повної оплати його вартості, реалізація прав споживачем фактично поставлена в залежність від дій третіх осіб - Постачальника Автомобіля, з якими Позивач у будь-які правовідносини не вступав, між споживачем та постачальником взаємних прав та обов'язків не виникало. Також, за умовами договору обидві сторони мають право розірвати Договір в односторонньому порядку, однак при розірванні договору з будь-яких підстав споживачеві не підлягають поверненню наступні платежі: винагорода за послуги, пов'язані з включенням договору до системи АвтоТак та формування групи; щомісячна винагорода, винагорода за послуги, пов'язані з передачею автомобіля, та 2 періодичних платежі. Водночас, Позивач вказує, що Відповідач може щомісяця без погодження зі споживачем змінювати ціну, яка сплачується останнім за придбання автомобіля, в результаті чого споживач повинен сплачувати за автомобіль ціну, яка погоджена на момент укладення договору, що є несправедливими умовами на підставі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Зважаючи на те, що умови Договору № 700542 від 28.02.2013р. є дискримінуючи ми та несправедливими, а існуючий дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача неможливо усунути шляхом внесення окремих змін до умов Договору чи визнання недійсним його окремих положень та зважаючи на той факт, що Позивач сплатив 22 325,18 грн. на виконання умов договору, останній просив: - визнати недійсним Договір № 700542 від 28.02.2013р., укладений між ТОВ «Авто Просто» та [PERSON]; - стягнути з Відповідача на користь Позивача 22 325,18 грн., сплачених за договором № 700542 від 28.02.2013р. Відповідач надав суду пояснення та заперечення проти позовної заяви, в яких зазначив, що укладений між ТОВ «Авто Просто» та Позивачем Договір складається з основного тексту договору та Додатку № 1. При виконанні Договору з учасниками, укладеними в рамках системи Авто Так, Відповідач надає учасникам фінансові послуги, що направлені на придбання автомобіля на основі системи Авто Так. Ці послуги полягають в формуванні груп учасників, організації та проведенні розподілу товару (автомобілів) в групах асигнаційних актів, а також інші послуги, передбачені договором. Відповідно до п.19.2. Договору «Підписання цього Договору та Додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння Сторонами та згоди Сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Договору та Додатків до нього. Договір Позивача було включено до групи № 1186 та надано порядковий номер 8 у цій групі, у зв'язку з чим Позивачем було сплачено винагороду за послуги, пов'язані з включенням договору до системи в розмірі 3%+ПДВ від поточної ціни автомобіля вказаної в Додатку № 1. Окрім того, в Договорі та Додатку № 1 до Договору, міститься опис послуг, що надаються Відповідачем, щоб виключити необхідність їх усного тлумачення та уникнення подальших непорозумінь між сторонами з приводу трактування умов Договору. Так, Позивачем було підписано вищезгаданий договір, в якому, зокрема, зазначено, що останній отримав усі коректно викладені пояснення від представника Авто Просто, інформований про всі можливі витрати у зв'язку з укладенням Договору, уважно прочитав та зрозумів Договір та Додатки до нього, ознайомився з умовами Договору та підтверджує свої права та обов'язки за Договором, умови якого є для нього зрозумілими та він вважає їх вигідними для себе. Також Відповідач зазначив, що відповідно до умов договору, Позивач мав 14 днів на додаткове детальне ознайомлення з умовами Договору, а також прийняття остаточного рішення про участь чи відмову від участі в системі Авто Так, причому у разі відмови протягом зазначеного строку йому були б повернуті всі сплачені ним кошти. Відповідач зауважив, що в Договорі № 700542 від 28.02.2013р. визначено відповідальність Відповідача за порушення договірних зобов'язань, передбачено випадки, коли через якісь причини Постачальник здійснить заміну або припинить імпортувати, або виробляти, або продавати марку та/або модель Автомобіля, зазначений в Додатку № 1 до Договору, гарантіє отримання Позивачем автомобіля виступає безпосередньо Договір № 700542 та договір поставки, укладений між Відповідачем та Постачальником, також в розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» відсотковий розмір вартості послуг, які надаються Відповідачем за умовами Договору, тобто ціни товару, залишається без змін, а тому позовні вимоги Позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню (а.с.32-37). В судовому засіданні представник Позивача - [PERSON] надав письмові пояснення, в яких, зокрема, зазначив, що для приведення Договору № 700542 від 28.02.2013р. у відповідність до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» необхідно повністю переглянути умови, що визначають права та обов'язки сторін, порядок визначення ціни автомобіля та розміру внесків, до Договору необхідно внести умови, що встановлюють строки виконання ТОВ «Авто Просто» зобов'язань, визначити відповідальність Відповідача за невиконання умов Договору, ліквідувати в Договорі залежність реалізації прав споживача від дій постачальника, який не являється стороною договору, а отже, ліквідувати існуючий дисбаланс і несправедливість положень Договору можливе лише шляхом укладення нового правочину, а тому Договір №м 700542 від 28.02.2013р. повинен визнаватися недійсним в цілому (а.с.39-41). Представник Позивача підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити з підстав зазначених в позові та письмових поясненнях. Представник Відповідача проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, наведених у запереченнях. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 лютого 2013 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір № 700542 Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі (далі - Договір), предметом якого є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об'єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак (а.с.10-14). Договір укладається шляхом підписання сторонами Договору та Додатку № 1 (а.с.15), який є невід'ємною частинами Договору (стаття 1 Розділу І Договору). Як вбачається з додатку № 1 до Договору, Позивач мав намір отримати автомобіль марки КІА Ceed вартістю 141 860,00 грн. Відповідно до додатку №1 до вказаного Договору, учасник системи сплачує: плату за послуги, пов'язані з включенням Договору до системи АвтоТак та формування групи у розмірі 5 106,96 грн., періодичний платіж - 1,1905 %, щомісячна винагорода Відповідача - 0,415% + ПДВ, винагорода за послуги пов'язані з передачею автомобіля учаснику (одноразовий платіж, що підлягає сплаті учасником, якому було надано право на отримання автомобіля) - 3% + ПДВ. Згідно статті 2 Розділу І Договору Відповідач зобов'язується надати Позивачу наступні послуги в порядку та строки, визначені Договором, зокрема: - забезпечення функціонування системи АвтоТак, яка складається з груп, кожна з яких після її формування має незмінну кількість учасників, без залучення нових учасників до групи; - ознайомлення учасників з умовами договору, внутрішніми правилами та надання інформації, передбаченої чинним законодавством; - формування групи, включення учаснику у групу та повідомлення учасника про дату створення групи протягом семи робочих днів з дати її створення; - укладання договору з постачальником та забезпечення визначення поточної ціни товару постачальником; - придбання та розподіл автомобілів між учасниками групи; - організацію передачі автомобіля у власність отримувача товару; - здійснення повернення періодичних платежів за достроково розірваними договорами, в строки та на умовах, визначених Договором; - адміністрування групи, до складу якої входить учасник до завершення строку її існування - закриття групи; - вчинення всіх інших дій, спрямованих на придбання учасником автомобіля через систему за рахунок об'єднаних грошових коштів учасників тощо. Статтею 4 Розділу І Договору визначені обов'язки Позивача, зокрема: - сплатити винагороду за послуги, пов'язані з включенням договору до системи АвтоТак та формування групи протягом 10 днів після повідомлення товариством учаснику номера групи, до якої він належить, та дати створення групи; - сплатити винагороду адміністратора за послуги, пов'язані з передачею автомобіля учаснику, після надання права на отримання автомобіля; - щомісячно не пізніше 15-го числа кожного місяця сплачувати періодичні платежі разом із щомісячною винагородою; - отримати автомобіль згідно з умовами Договору; - укласти договір страхування КАСКО отриманого автомобіля; - підписати акт із ТОВ Авто Просто, що свідчить про виконання зобов'язань за Договором; - виконувати інші зобов'язання, передбачені Договором тощо. На виконання умов Договору Позивач сплатив 5 106,96 грн., як плату за послуги, пов'язані зі вступом до Системи АвтоТак, що підтверджується копією квитанції № 2492/з44 від 28.02.2013р. (а.с.16) та щомісячних внесків на загальну суму 14 809,11 грн., що підтверджується копіями квитанцій № 64 від 11.04.2013р. на суму 2 409,11 грн., № 61 від 15.04.2013р. на суму 12 400,00 грн., № 206 від 20.05.2013р. на суму 2 409,11 грн. (а.с. 17), а всього - 22 325,18 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до положень, закріплених у ч. 1-4 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: 1) звільнення або обмеження юридичної відповідальності продавця (виконавця, виробника) у разі смерті або ушкодження здоров'я споживача, спричинених діями чи бездіяльністю продавця (виконавця, виробника); 2) виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); 3) встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; 4) надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору; 5) встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором; 6) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається; 7) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника); 8) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір, укладений на невизначений строк із споживачем без повідомлення його про це, крім випадків, установлених законом; 9) установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру; 10) установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; 11) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; 12) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору; 13) визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; 14) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права визначати відповідність продукції умовам договору або надання йому виключного права щодо тлумачення договору; 15) обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов'язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов'язань додержанням зайвих формальностей; 16) встановлення обов'язку споживача виконати всі зобов'язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх; 17) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права передавати свої права та обов'язки за договором третій особі, якщо це може стати наслідком зменшення гарантій, що виникають за договором для споживача, без його згоди. За ч.4 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. За змістом ч.5 зазначеної статті у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливими може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (ч. 6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»). Таким чином, Законом України "Про захист прав споживачів" закріплена можливість визнання недійсними правочинів, у разі якщо умовами таких правочинів є несправедливими по відношенню до споживача, що створює істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків сторін. Аналізуючи норму ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд України у Постанові від 11 вересня 2013 року про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада 2012 року у справі №6-40цс13 у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права. Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання умов договору несправедливими, тобто такими, що всупереч принципу добросовісності має місце істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. У той самий час предметом Договору , укладеного в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах "АвтоТак", є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля. Відповідно до статті 1 Розділу І Договору, ТОВ «Авто Просто» забезпечує придбання автомобіля за рахунок об'єднаних грошових коштів учасників на умовах договору та у відповідності до Внутрішніх правил за умови виконання учасником всіх зобов'язань, передбачених Договором про адміністрування. Передбачені Договором умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками (періодичними платежами) . Договір № 700542 від 28.02.2013р. є договором про надання фінансових послуг, які пов'язані з адмініструванням фінансових активів учасників групи для придбання автомобіля. Обов'язок щодо передачі автомобіля покладено на постачальника, з яким ТОВ «Авто Просто» уклало договір на постачання автомобілів учасникам групи за рахунок об'єднаних грошових коштів учасників групи та який передає товари у власність учасників групи - отримувачів автомобіля. Згідно статті 6 Розділу ІІ Договору, надання права на отримання автомобіля здійснюється за механізмами: накопичення внесків та Пропозиції Авансових внесків. Право на отримання автомобіля через механізм накопичення внесків надається з першого розподілу товару учаснику, який має найбільшу загальну кількість балів відповідно до даних, повідомлених Авто Просто банківськими установами, через які учасники сплачують внески, станом на 20 число місяця, в якому проводиться розподіл товару (п.6.2. статті 6 Розділу ІІ Договору). Надання Права на отримання автомобіля через механізм Пропозиції авансових внесків здійснюється з першого Розподілу товару за умови наявності коштів у фонді групи. Пропозиція авансових внесків включає: вже сплачені авансові внески (за наявності) та авансові внески, які учасник пропонує сплатити, і які підлягатимуть до сплати лише у випадку одержання Права на отримання автомобіля на Розподілі товару (п.6.3.1. статті 6 Розділу ІІ Договору). Відповідно до п.8.1. статті 8 Розділу ІІ Договору, Відповідач зобов'язується надіслати постачальнику замовлення на передачу автомобіля учаснику протягом 5 робочих днів після того, як: - учасник, який одержав право на отримання автомобіля здійснить відповідні платежі згідно з умовами договору, пов'язані з видачею автомобіля; - Відповідач отримає від учасника належним чином оформлені документи та гарантії згідно з умовами цієї статті; - Відповідач затвердить оформлення документів на отримання автомобіля. Відповідно до договору з Постачальником, останній не пізніше ніж протягом 30 календарних днів з дня отримання Замовлення повинен передати автомобіль учаснику, який одержав право на отримання автомобіля. Зобов'язання Відповідача щодо надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів за рахунок об'єднаних грошових коштів учасників у частині передачі автомобілів у власність учасників забезпечується договорами поставки, укладеними між Авто Просто та Постачальником Автомобіля (п.1.1. статті 1 Розділу ІІ Договору). Відповідно до п.5.2. статті 5 Розділу ІІ Договору, учасник може одержати право на отримання автомобіля , починаючи з першого розподілу товару. Максимальний строк набуття Права на отримання автомобіля відповідає строку існування групи, до якої включено учасника. Група існує протягом максимального строку дії договорів, включених до неї (п.15.1. статті 15 Розділу ІІ Договору). Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами й діє протягом семи років, але в будь-якому разі до моменту виконання обома сторонами всіх зобов'язань, передбачених договором (стаття 5 Розділу І Договору). Учаснику, який сплатив загальну кількість періодичних платежів та виконав усі зобов'язання щодо сплати винагороди адміністратора, буде надано Право на отримання автомобіля на найближчому розподілі товару, який буде проводитись у місяці, наступному за місяцем, в якому учасник повністю виконав зобов'язання за Договором, але не пізніше двох місяців з моменту повної оплати поточної ціни автомобіля та виконання інших зобов'язань за Договором (п.1.2. статті 1 Розділу ІІ Договору). Згідно з п.13.1. статті 13 Розділу ІІ Договору, Сторони домовляються, що наслідки невиконання зобов'язань за Договором регулюються умовами договору, а у випадках, не передбаченими ними, відповідними нормами чинному законодавства. Фінансова установа несе повну майнову відповідальність перед Учасником за невиконання фінансовою установою зобов'язань по договору про адміністрування, наслідком чого стало невиконання усіма або окремими учасниками групи обов'язків по сплаті періодичних платежів, які мають надходити у фонд групи. Споживач, який виконав усі умови угоди, має повне право вимагати від ТОВ "Авто Просто" виконання свого зобов'язання, а саме: здійснення оплати постачальнику та забезпечення передачі постачальником автомобіля у власність учасника, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі. Отже, за системою придбання автомобілів у групах "АвтоТак" кожний з учасників, який належним чином виконує зобов'язання за Договором, отримує автомобіль через механізми, передбачені в Договорі, оскільки система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можна придбати за рахунок Фонду групи (п. 1.2. статті 1 Розділу ІІ Договору). Таким чином, умовами Договору встановлена відповідальність Відповідача за невиконання або неналежне виконання умов Договору, а також строки передачі товару та відповідні гарантії передачі такого товару за умови виконання Позивачем своїх зобов'язань за умовами Договору. Окрім того, за умовами п.12.1. статті 12 Розділу ІІ Договору, учасник, який ще не отримав автомобіль має право розірвати договір за власним бажанням, про що має повідомити Авто Просто у письмовій формі. Поверненню підлягають тільки періодичні платежі, з урахуванням положень, викладених в цій статті. Сума періодичних платежів, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці здійснення повернення зазначених внесків, за вирахуванням Відступного за відмову від Договору у розмірі 2 періодичних платежів, розрахованих відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на дату повернення. Окрім того, якщо учасник виявить бажання односторонньо відмовитись від Договору про адміністрування протягом 14 календарних днів з дати підписання Договору, Договір вважається розірваним, і учасник звільняється від будь-яких зобов'язань за ним. Такому учаснику повертається вся сума коштів, сплачена за договором про адміністрування (п.12.1.5. статті 12 Розділу ІІ Договору). Водночас, Відповідач має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку систематичного невиконання учасником своїх зобов'язань, зокрема, якщо учасник не сплатить 3 або більше послідовних або вибіркових періодичних платежів разом із щомісячною винагородою (п.13.4. статті 13 Розділу ІІ Договору), якщо учасник, який отримав автомобіль, не виконає вимоги Авто Просто щодо дострокової сплати загальної заборгованості у випадку несплати 2 або більше послідовних або вибіркових періодичних платежів разом із щомісячною винагородою (п.13.6. статті 13 Розділу ІІ Договору), якщо учасник одержав право на отримання автомобіля, сплатив усі періодичні платежі та винагороду товариства, передбачені договором, та відмовився від отримання автомобіля (п.13.9. статті 13 Розділу ІІ Договору), якщо учасник, якому було повідомлено про передачу автомобіля, прострочить зобов'язання щодо отримання автомобіля більш ніж на 20 календарних днів (п.13.10 статті 13 Розділу ІІ Договору). Відповідно до ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Частиною 4 ст. 653 ЦК України встановлено, що сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, умовами Договору встановлено порядок та наслідки розірвання договору та урегульовано порядок та розмір повернення сплачених Позивачем коштів на виконання умов Договору. Відповідно до п.2.1. Статті 2 Розділу ІІ Договору, поточна ціна автомобіля є критерієм - основою для розрахунку періодичних платежів, винагороди товариства та інших платежів, передбачених договором, протягом всього строку існування групи, та повідомляється Авто Просто Постачальником. Поточна ціна автомобіля - ціна автомобіля, яка встановлюється постачальником кожного місяця в останній робочий день місяця і є основою для розрахунку грошового розміру періодичних платежів та винагороди товариства, передбачених договором. Поточна ціна автомобіля може змінюватись протягом строку дії договору про адміністрування, що, відповідно, зумовлює зміну грошового розміру періодичних платежів та винагороди товариства. Про зміну поточної ціни товару Авто Просто письмово повідомляє учасників групи протягом семи робочих днів з дати отримання від постачальника документа, що підтверджує її зміну (п.2.2. статті 2 Розділу ІІ Договору). Разом з тим, Авто Просто не може збільшувати відсоток щомісячної винагороди, встановлений у Додатку № 1 до Договору (п.2.4. статті 2 Розділу ІІ Договору). Враховуючи, що предметом Договору № 700542 від 28.02.2013р. є надання саме фінансових послуг та той факт, що умовами договору не передбачено зміну розміру відсотку щомісячної винагороди Відповідача, що становить ціну товару (послуги) в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», або зміну в односторонньому порядку характеристики продукції (фінансових послуг), зазначені умови договору не призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін. Суд вважає, що твердження Позивача щодо дискримінуючих та несправедливих умов Договору, що призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, не знайшли свого підтвердження. Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що під час укладення Договору Позивач отримав інформацію про суть фінансової послуги, що пропонується за цим Договором, із зазначенням вартості цієї послуги для учасника групи, був повідомлений про правові наслідки та порядок здійснення розрахунків внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги (п.19.3 статті 19 Розділу ІІ Договору), а також своїм підписом засвідчив, що умови договору йому зрозумілі та він вважає їх справедливими по відношенню до себе, підтвердив факт ознайомлення та згоду з умовами Договору та те, що фінансова послуга, що надається за цим Договором, обрана ним самостійно, свідомо без нав'язування з боку Відповідача. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, у відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених Позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 203, 215, 230, 626, 627, 653, 907 Цивільного кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів», з урахуванням Постанови Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року,

Outcome: dismissed