Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

У червні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна про визнання виконавчого напису таким, який не підлягає виконанню, в якому просив визнати таким, що не піддягає виконанню виконавчий напис №1761 виконаний 16 травня 2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ Перший український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором №26250018223214 від 15 серпня 2013р. за період з 19 квітня 2016. по 18 квітня 2017.у розмірі 46 880,92 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою по кредиту у розмірі 25 512,06 грн., простроченої заборгованості за процентами - 21 368,86 грн.; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на користь [PERSON] судові витрати в сумі судового збору 1152,60грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 100 грн. 00 коп. (чотири тисячі сто гривень); стягнути з Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на користь [PERSON] , відкритий рахунок в ПАТ «Приват банк» р/р № [NUMBER] в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом грошові кошти в сумі 13 292.16 грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 16.05.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. вчинено виконавчий напис №1761 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором №26250018223214 від 15 серпня 2013р. за період з 19 квітня 2016р. по 18 квітня 2017р.у розмірі 46 880,92 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою по кредиту у розмірі 25 512,06 грн., простроченої заборгованості за процентами - 11985,26 грн., строкової заборгованості за процентами - 21368.86 грн. 13.03.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва- Вольф Т.Л. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи [PERSON] в межах виконання виконавчого напису. Позивач зазначає, що виконавчий напис вчинений незаконно і без підстав, за відсутності всіх необхідних документів, визначених законом, якими підтверджується безспірність заборгованості, без долучення виписки з рахунку позичальника, без подання документів на підтвердження набуття права вимоги, оскільки позивач мав кредитні зобов`язання перед АТ «Банк Ренесанс Капітал», а не з ПАТ ПУМБ, тому не було підстав для вчинення виконавчого напису вказаній особі, яка не є стороною у кредитному договорі і яка не подала повний пакет передбачених законом документів для вчинення виконавчого напису. Згідно з ухвалами Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2019 відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, позовну заяву залишено без руху (а.с.27,28). В подальшому, позивачем було подано заяву про усунення недоліків, і відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 26.06.2019 було відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с.37). На виконання вимог ухвали, третьою особою, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., було повідомлено, що нею 16.05.2017 вчинено виконавчий напис №1761 за заявою Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором №26250018223214 від 15 серпня 2013р. До заяви було долучено оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості, документи, підтверджуючі повноваження стягувача. З огляду на викладене, приватний нотаріус наголошує на вчиненні виконавчого напису з дотриманням всіх вимог законодавства (а.с.62-63). Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 03.09.2019 було відмовлено в задоволенні заяви позивача про участь у засіданні в режимі відео конференції, у зв`язку з відсутністю відповідної технічної можливості на момент розгляду клопотання (а.с.65). В подальшому, позивач просив розглядати справу у його відсутності, надав згоду на ухвалення у справі заочного рішення (а.с.70). Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 06.11.2019було задоволено клопотання позивача про витребування документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис (а.с.78). В подальшому, до суду було направлено документи, які стали підставою для вчинення виконавчого напису (а.с.85-114). Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.03.2020 було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна у судове засідання не з`явився, надав пояснення по справі, просив справу розглядати за його відсутності (а.с.85,100). Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність відповідача та третьої особи за правилами позовного провадження та в порядку заочного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. При цьому, позивач не заперечив щодо такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 15.03.2013 між позивачем у справі [PERSON] та Акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є відповідач у справі Публічне акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк», було укладено кредитний договір № 26250018223214. Згідно з заявою від 18.04.2017 №167 представник Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" звернувся до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. з заявою про вчинення виконавчого напису, так як станом на 18.04.2017 заборгованість перед Публічним акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" за кредитним договором 2625001822314 від 15.08.2013 становить 46880,92 грн. та суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису. Відповідно до виписки з рахунка ПІБ клієнта із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" за кредитним договором 2625001822314 станом на 18.04.2017 складає 46880,92 грн. Згідно з письмовою вимогою від 21.03.2017 №158 директор Департаменту стягнення коштів ПАТ "ПУМБ" звертався до [PERSON] з вимогою виконати зобов`язання за кредитним договором. 16.05.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною вчинено виконавчий напис №1761 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором №26250018223214 від 15 серпня 2013р. за період з 19 квітня 2016р. по 18 квітня 2017р.у розмірі 46 880,92 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою по кредиту у розмірі 25 512,06 грн., строкової заборгованості за процентами - 21368.86 грн. (а.с.12). Відповідно до виконавчого напису Гамаль І.М. звернуто стягнення з громадянина України [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , паспорт [NUMBER] , виданий Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській обл. 24 вересня 1998 року, який є боржником за кредитним договором №26250018223214 від 15 серпня 2013 року, укладеним ним із Публічним акціонерним товариством "Банк Ренесанс Капітал", правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнарожний Банк" (в результаті реорганізації АТ "Банк Ренесанс" Капітал" шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк") на користь Публічного акціонерного товариства Перший Український Міжнародний Банк", ідентифікаційний код юридичної особи 14282829, місцезнаходження: 04070, місто Київ, вулиця Андріївська. буд. 4, п/ [NUMBER] , МФО 334851, далі іменований - Стягувач, заборгованість за кредитним договором №26250018223214 від 15 серпня 2013 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. від 13.03.2019 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи [PERSON] , [INFO] , що отримує дохід в Товаристві з обмеженою відповідальністю «УНІВЕРСАЛЬНЕ АГЕНСТВО «ПРО-ФАРМА», розташованого за адресою: м.Київ, Святошинський район, вул. Перемоги, буд.9, оф.20 (а.с. 16). Відповідно до ч. 12 ст. 28 ЦПК України, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання. Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Враховуючи зазначене, позов подано з дотриманням правил територіальної підсудності. Правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріуса регулюються Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 . При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання банком письмової вимоги боржнику про усунення порушень. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16 та постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц. Таким чином, ознакою безпірності заборгованості є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахувала та не перевірила факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за сумою кредиту, простроченої заборгованості за процентами зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача. Отже, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Крім того, перед вчиненням виконавчого напису, стягувач зобов`язаний був на адресу боржника надіслати письмове повідомлення про порушення зобов`язання. І хоча в матеріалах справи є підтвердження направлення такого повідомлення позивачу, матеріали справи не містять підтвердження отримання повідомлення позивачем. Відтак, позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити заявлені вимоги. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). Щодо позовної вимоги відносно повернення стягнутих за виконавчим написом грошових коштів в сумі 13292,16 грн, слід зазначити про таке. Дослідженими в судовому засіданні матеріалами виконавчого провадження вбачається, що 13.03.2019 року в межах виконавчого провадження №58512840, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 16-17). Відповідно до довідки виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «УНІВЕРСАЛЬНЕ АГЕНСТВО «ПРО-ФАРМА» дохід [PERSON] за перод з 01.04.2019 по 30.04.2019 за винятком аліментів становив 25262,11 грн. При цьому, з них, згідно з постановою ВП №58512840 від 13.03.2019 утримано 403,27 грн на проведення виконавчих дій, у розмірі 4067, 20 суми боргу, у розмірі 2033,60 основна винагорода приватного виконавця (а.с. 22). Відповідно до довідки виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «УНІВЕРСАЛЬНЕ АГЕНСТВО «ПРО-ФАРМА» дохід [PERSON] за період з 01.05.2019 по 30.05.2019 за винятком аліментів становив 28108,01 грн. При цьому, з них, згідно з постановою ВП №58512840 від 13.03.2019 утримано у травні борг у розмірі 4525,39, винагорода приватного виконавця 2282,70. Тобто, за матеріалами справи, за вказаним виконавчим написом з доходу позивача було сплачено 13312,16 грн, при цьому, позовні вимоги стосуються лише стягнення суми в розмірі 13292,16 грн(а.с. 22,40). Оскільки під час розгляду справи визнано спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, позовні вимоги у частині стягнення з відповідача перерахованих грошових коштів, які утримані із заробітної плати позивача на виконання цього виконавчого напису, підлягають задоволенню. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки суд не може відступити від правил, зазначених у ст. 13 ЦПК України, та позивач не скористалася своїм правом, визначеним у ст. 49 ЦПК України щодо зміну предмету чи підстав позову, розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача саме 13292,16 грн. Щодо стягнення судового збору, та витрат на професійну правничу допомогу, слід зазначити про таке. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.4 ст. 136 ЦПК України, разі подання позовної заяви після подання заяви про забезпечення доказів або позову розмір судового збору зменшується на розмір судового збору, сплаченого за відповідну заяву про забезпечення доказів або позову. Згідно з п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» таке зменшення розміру судового збору здійснюється і в разі одночасного (в один і той же день) подання до суду позовної заяви і заяви про забезпечення позову, у тому числі при об`єднанні їх в один процесуальний документ. За матеріалами цивільної справи позивачем було сплачено судовий збір за подання позову в розмірі 768,40 грн (а.с.1) та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 384,20 грн (а.с.19). Обидві заяви були подані в один день. Відтак, з урахуванням зменшення судового збору з відповідача підлягає стягненю на користь позивача судовий збір в розмірі 768,40 грн. При цьому, позивач має право на повернення надлишково сплаченої суми судового збору, в порядку, визначеному ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (ч.3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються договором від 14.05.2019 року №179 та додатком розрахунком, який містит опис характеру правової допомоги та обсяг вчинених процесуальних дій з підтвердженням сплати за вказану допомогу грошових коштів в розмірі 4100, 00 грн (а.с. 18). Зважаючи на те, що відповідач у судове засідання не прибув, клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не подав, понесені витрати підтверджені відповідними доказами, зазначений обсяг виконаних робіт відповідає матеріалам та обставинам справи, компенсації на користь позивача підлягають витрати на правничу допомогу у сумі 4100, 00 грн. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved