Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з ТОВ "КРЕАТОР КОМПАНІ" на його користь загальну суму неустойки в розмірі 76 839 грн. за неналежне виконання договору від 16.11.2018 № 16-11/18 на виконання проектних робіт (житловий модуль) та договору від 16.11.2018 № 16-11/18 на виконання проектних робіт (житловий будинок). Свої вимоги позивач мотивував тим, що 16.11.2018 між сторонами були укладені договори № 16-11/18 (ЖМ) на виконання проектних робіт (житловий модуль) з відповідними додатками та № 16-11/18 (ЖБ) на виконання проектних робіт (житловий будинок) з відповідними додатками. Позивач вказував, що згідно з додатком № 2 до договору № 16-11/18 (ЖМ) термін виконання робіт становить 14 робочих днів. Зі слів позивача, оплата робіт проведена своєчасно та повністю. 16.11.2018 відповідач отримав від позивача за договором № 16-11/18 (ЖМ) грошові кошти в сумі 25 000 гривень. 20.02.2019 на рахунок відповідача перераховані кошти в сумі 9 400 грн. Згідно з актом прийому-передачі роботи були передані йому відповідачем 13.02.2019, хоча останнім робочим днем, коли роботи повинні були виконані та передані, на думу позивача, є 07.12.2018. Тобто, позивач вважав, що зобов`язання відповідачем було виконано із запізненням на 68 днів. За пропущення строків виконання зобов`язання, з позиції позивача, відповідач має сплатити йому 19 992 грн. Позивач зазначив, що згідно з додатком № 2 до договору № 16-11/18 (ЖБ) термін виконання робіт становить 14 робочих днів. Оплата робіт за договором проводиться відповідно до умов договору. 27.11.2018 відповідач отримав від позивача за договором № 16-11/18 (ЖБ) грошові кошти в сумі 20 000 грн., тому позивач вважав, що останнім робочим днем, коли роботи повинні були бути виконані та передані йому було 14.12.2018. Позивач зазначив, що згідно з актами прийому-передачі: частина робіт була передана йому 13.02.2019, а частина - 02.04.2019. На момент подачі позову робота не виконана та не передана в повному обсязі, запізнення складає 356 днів. Таким чином, позивач вважав, що неустойка по договору № 16-11/18 (ЖБ) складає 93 272 гривні. Загальний розмір неустойки по обом договорам на момент подачі позову, за підрахунками позивача, складає 113 264 гривні. 29.05.2019 позивач письмово звернувся до відповідача з вимогою закінчити в повному обсязі роботи та сплатити неустойку, однак дана вимога відповідачем була проігнорована. У лютому 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю "КРЕАТОР КОМПАНІ" звернулось до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] , в якій просило суд, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, стягнути з [PERSON] на його користь 40 000,00 грн. - заборгованості по сплаті авансу; 1 505,76 грн. - 3% річних; 10 992,00 грн. - інфляційних витрат. В обґрунтування своїх вимог ТОВ "КРЕАТОР КОМПАНІ" зазначило, що згідно з графіком фінансування робіт позивач за первісним позовом повинен був сплатити по договору № 16-11/18 (ЖМ) - 20 000,00 грн. не пізніше 2-х банківських днів після підписання договору; 9 400,00 грн. не пізніше 2-х банківських днів по факту надання актів виконаних робіт і по договору № 16-11/18 (ЖБ) - 20 000,00 грн. не пізніше 2-х банківських днів після підписання договору; 6 200,00 грн. не пізніше 2-х банківських днів по факту надання актів виконаних робіт. 13.02.2019 сторонами підписано акт прийому-передачі проектної документації по договору № 16-11/18 (ЖМ). 20.02.2019 [PERSON] було сплачено на рахунок ТОВ "КРЕАТОР КОМПАНІ" 9 400,00 грн, але не сплачено повної суми авансу у розмірі 20 000,00 грн. 13.02.2019 та 02.04.2019 сторонами підписано акти прийому-передачі проектної документації по договору ЖБ. Зазначеними актами підтверджується часткове виконання ТОВ "КРЕАТОР КОМПАНІ" робіт, натомість позивачем не виконано обов`язків щодо сплати авансу у розмірі 20 000,00 гривень. Тому відповідач вважає, що невиконання зі сторони позивача за первісним позовом обов`язків щодо сплати авансу є нічим іншим, як порушенням умов договору, порушенням зобов`язання, що унеможливлювало завершення робіт у вказаний договором строк. Все вище зазначене і призвело до звернення ТОВ "КРЕАТОР КОМПАНІ" до суду. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.12.2019 було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 04.03.2020, що була занесена до протоколу судового засідання, було постановлено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 04.03.2020 було об`єднано в одне провадження первісний позов [PERSON] до ТОВ «КРЕАТОР КОМПАНІ» про стягнення неустойки та зустрічний позов ТОВ «КРЕАТОР КОМПАНІ» до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Ухвалою суду від 13.07.2020 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач за первісним позовом та його представник у судове засідання не з`явились, представник позивача за первісним позовом звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи без їх участі, первісні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечував. Представник відповідача за первісним позовом 26.02.2021 в судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. У поданій зустрічній позовній заяві проти задоволення вимог первісного позову заперечував. Просив суд відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічну позовну заяву. У зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.11.2018 між сторонами було укладено договір № 16-11/18 (ЖМ) на виконання проектних робіт (житловий модуль) з відповідними додатками. Відповідно до додатку від 11.11.2018 № 1 до договору № 16-11/18 (ЖМ) вартість договірної ціни з розробки проектної документації по будівництву житлового модуля складає 29 400,00 гривень. 16.11.2018 позивач за первісним позовом передав ТОВ "КРЕАТОР КОМПАНІ" в особі Директора з розвитку [PERSON] грошові кошти в сумі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень, що підтверджується розпискою від 16.11.2018 з поміткою: аванс за проектні роботи. Пунктом 1.2 Договору визначено, що виконавець приступає до виконання робіт за даним договором з моменту отримання від замовника: а).вихідних даних (завдання на проектування) в об`ємі, що дає змогу почати виконувати роботи згідно з умовами даного Договору; б).авансу згідно п.3.1 цього Договору. А також , до дати початку розробки виконавцем проектної документації стадії "Робоча документація" отримання від замовника (або самостійно, по дорученню замовника, по окремому додатку); В).містобудівних умов та обмежень. Пунктом 2.1.1. Договору визначено, що замовник зобов`язаний протягом 5 календарних днів з моменту укладення між сторонами даного договору надати виконавцю по акту приймання-передачі вихідні дані, що необхідні для розробки проектної документації в об`ємі встановленому чинним законодавством України та наданого виконавцем переліку у письмовій формі, що надає змогу безперервно виконувати роботи на підставі даного договору. У випадку, якщо виконавець не може приступити до виконання робіт або зупинив виконання робіт у зв`язку з відсутністю вихідних даних, строк виконання робіт продовжується автоматично на строк прострочення замовником вихідних даних та виконання інших умов, визначених п.1.2 даного договору. У п. 4.1 Договору вказано, що виконавець зобов`язується виконати роботи по даному договору згідно з додатком № 2. У будь-якому випадку строк передачі замовнику результатів виконання робіт за цим договором становить 14 (чотирнадцять) робочих днів з моменту виконання замовником п.1.2 Договору. Пунктом 5.2 Договору визначено, що за порушення термінів оплати виконаних робіт замовник сплачує виконавцю неустойку у розмірі 1% від суми несплачених коштів за кожен день. Пунктом 5.3 Договору встановлено, що за порушення строків виконання робіт з вини виконавця, він (виконавець) сплачує замовнику неустойку у розмірі 1% від погодженої сторонами договірної ціни (зазначеної у додатку № 1) за кожний день прострочення. 13.02.2019 між сторонами був підписаний Акт прийому передачі проектної документації до договору № 16-11/18 (ЖМ). 20.02.2019 позивачем за первісним позовом було проведено розрахунок на користь ТОВ "КРЕАТОР КОМПАНІ" в сумі 9 400 (дев`ять тисяч чотириста) гривень, що підтверджується скріншотом платежу від 20.02.2019. Також судом встановлено, що 16.11.2018 між сторонами було укладено договір № 16-11/18 (ЖБ) на виконання проектних робіт (житловий будинок) з відповідними додатками. Відповідно до додатку від 11.11.2018 № 1 до договору № 16-11/18 (ЖБ) вартість договірної ціни з розробки проектної документації по будівництву житлового будинку складає 26 200,00 гривень 27.11.2018 позивач за первісним позовом передав ТОВ "КРЕАТОР КОМПАНІ" в особі Директора з розвитку [PERSON] грошові кошти в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень, що підтверджується розпискою від 27.11.2018. Пунктом 1.2 Договору визначено, що виконавець приступає до виконання робіт за даним договором з моменту отримання від замовника: а).вихідних даних (завдання на проектування) в об`ємі, що дає змогу почати виконувати роботи згідно з умовами даного Договору; б).авансу згідно п.3.1 цього Договору. А також , до дати початку розробки виконавцем проектної документації стадії "Робоча документація" отримання від замовника (або самостійно, по дорученню замовника, по окремому додатку); В).містобудівних умов та обмежень. Пунктом 2.1.1. Договору визначено, що протягом 5 календарних днів з моменту укладення між сторонами даного договору надати виконавцю по акту приймання-передачі вихідні дані, що необхідні для розробки проектної документації в об`ємі встановленому чинним законодавством України та наданого виконавцем переліку у письмовій формі, що надає змогу безперервно виконувати роботи на підставі даного договору. У випадку якщо виконавець не може приступити до виконання робіт або зупинив виконання робіт у зв`язку з відсутністю вихідних даних, строк виконання робіт продовжується автоматично на строк прострочення замовником вихідних даних та виконання інших умов, визначених п.1.2 даного договору. У п. 4.1 Договору вказано, що виконавець зобов`язується виконати роботи по даному договору згідно з додатком № 2. У будь-якому випадку строк передачі замовнику результатів виконання робіт за цим договором становить 14 (чотирнадцять) робочих днів з моменту виконання замовником п.1.2 Договору. Пунктом 5.2 Договору визначено, що за порушення термінів оплати виконаних робіт замовник сплачує виконавцю неустойку у розмірі 1% від суми несплачених коштів за кожен день. Пунктом 5.3 Договору визначено, що за порушення строків виконання робіт з вини виконавця, він (виконавець) сплачує замовнику неустойку у розмірі 1% від погодженої сторонами договірної ціни (зазначеної у додатку № 1), за кожний день прострочення. 13.02.2019 між сторонами був підписаний Акт прийому передачі проектної документації до договору № 16-11/18 (ЖБ), відповідно до якого відповідачем за первісним позовом було передано позивачу за первісним позовом частину проектної документації. 02.04.2019 між сторонами був підписаний Акт прийому передачі проектної документації до договору № 16-11/18 (ЖМ), відповідно до якого відповідачем за первісним позовом було передано позивачу за первісним позовом ще одну частину проектної документації. Доказів того, що ТОВ «КРЕАТОР КОМПАНІ» у повному обсязі передало [PERSON] проектну документацію за договором № 16-11/18 (ЖМ), суду надано не було. Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає за необхідне проаналізувати наступні правові норми. Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як передбачено ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частиною першою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. У разі невиконання або неналежного виконання зобов`язання, зокрема прострочення його виконання, боржник зобов`язаний сплатити кредиторові неустойку (штраф, пеню) у сумі, визначеній законом або договором (ст. 611 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлено строк (дату) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Частинами 1 та 2 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. З огляду на ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тобто, в результаті аналізу правових норм з огляду на встановлені у ході розгляду справи обставини суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 2.1.1 спірних договорів позивач за первісним позовом повинен був надати відповідачу за первісним позовом по акту приймання-передачі всі вихідні дані для розробки документації. Саме з моменту передання таких вихідних даних розпочинається строк виконання відповідачем своїх зобов`язань (п.4.2 договорів). Проте, у ході розгляду справи суду таких актів надано не було, тому не можливо встановити, коли саме розпочався для відповідача за первісним позовом строк виконання зобов`язання за спірними договорами, а на припущеннях суд не має права будувати свою позицію. Тобто, з матеріалів справи не вбачається обставин прострочення виконання ТОВ "КРЕАТОР КОМПАНІ" своїх зобов`язань за спірними договорами на виконання проектних робіт від 16.11.2018 перед [PERSON] , у зв`язку із чим суд у задоволенні первісного позову відмовляє. Стосовно зустрічного позову слід зазначити наступне. Позивач за зустрічним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги, зазначив, що [PERSON] не виконано умов пункту 3.3 спірних договорів на виконання проектних робіт від 16.11.2018 та не сплачено аванси на загальну суму 40 000 грн.. Проте, суду було надано розписки про отримання 16.11.2018 представником позивача за зустрічним позовом коштів на загальну суму 40 000 грн., що відповідає умовам додатків № 2 до спірних договорів, та акти прийому-передачі виконаних ТОВ "КРЕАТОР КОМПАНІ" робіт, до виконання яких згідно з п. 1.2 спірних договорів позивач за зустрічним позовом приступає, в тому числі, після сплати замовником авансу. Вказані обставини суд сприймає як підтвердження отримання позивачем за зустрічним позовом від відповідача за зустрічним позовом авансу за виконання робіт за спірними договорами у належному розмірі. Так як позивачем за зустрічним позовом було заявлено вимоги лише щодо несплати [PERSON] авансових платежів, що спростовується наданими суду доказами, інших вимог у зв`язку з невиконанням або неналежним виконання [PERSON] зобов`язань за спірними договорами від 16.11.2018 заявлено не було, у задоволенні позовних вимог ТОВ "КРЕАТОР КОМПАНІ" слід відмовити. З огляду на відмову у задоволенні первісного та зустрічного позовів суд у відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишає за кожною із сторін, яка їх понесла. При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed