Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

15 листопада 2019 року акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк» або Банк) звернулося до суду позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 12.11.2015 року, укладеним між позивачем та спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на загальну суму 13160,49 грн. та судові витрати по справі в сумі 1921 грн. В обґрунтування свого позову зазначав, що 12 листопада 2015 року між Банком та [PERSON] був укладений договір кредиту шляхом підписання заяви-анкети та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ "КБ "Приватбанк" з оформленням пластикової кредитної картки.Відповідно до укладеного договору позивач надав кредит в сумі 12000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак позичальник [PERSON] не виконувала умови кредитного договору в частині вчасного повернення кредиту та відсотків за користування ним, в зв`язку з чим за нею виникла з заборгованість. [INFO] [PERSON] померла Відповідач по даній справі є спадкоємцем померлої, який постійно проживав з нею на час смерті, отже прийняв спадщину, до складу якої входять у тому числі, й кредитні зобов`язання спадкодавця. Ухвалою суду від 23 червня 2020 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору була залучена [PERSON] . В судове засідання представник позивача за позовом не з`явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав заяви з проханням здійснити заочний розгляд справи за його відсутності. Також надіслав відповідь на відзив (а.с.90-92) та пояснення на заперечення (а.с.139-142) в яких просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі та відмовити в задоволенні позову (а.с.75). У відзиві на позовну заяву зазначив, що свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] він не отримував (а.с.76-77). У своєму письмовому запереченні вказав, що позивач пропустив строк пред`явлення вимоги (а.с.99-100). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі. В своїх письмових поясненнях на позовну заяву просила відмовити в задоволенні позову(а.ч.177-178). Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, встановив наступні обставини та взаємовідносини сторін та дійшов до такого висновку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи вбачається, що 12 листопада 2015 року [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ "КБ "Приватбанк", за змістом якої вона погодилася, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею і Банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилась з даним договором до його укладання і погодилась з його умовами (а.с.11). Згідно з Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, направленого до суду Вітовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] , померла [INFO] (а.с.115-117). Із матеріалів справи вбачається, що 06 вересня 2017 р. позивачем була направлена претензія кредитора до Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області (а.с.51). Листом від 18 жовтня 2017 року Вітовська державна нотаріальна контора Миколаївської області повідомила позивачу, що для перевірки наявності спадкової справи за Спадковим реєстром з метою доведення претензії кредитора до спадкоємців боржника, які прийняли спадщину або відкриття спадкової справи за претензією кредитора, позивачу необхідно провести оплату в сумі 51 грн. (а.с.52). Позивач таку оплату не провів, і безпосередньо до відповідача звернувся листом від 23 липня 2019 р.(а.с.53). Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять yсі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231ЦК України). За положеннями ст. 1281 ЦК України (у редакції, що діяла на день відкриття спадщини), спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Аналіз статті 1281 ЦК України дає підстави для висновку, що строки пред`явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів, а тому ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються. В силу ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, у спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, та у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 59814998 від 13.03.2020 року, спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не виявлено (а.с.127). Таким чином, позивачем не доведено факту отримання відповідачем як спадкоємцем спадкового майна та не доведено факту наявності спадкового майна на яке претендує спадкоємець. За таких обставин, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту прав не відповідає вимогам ч. 2 ст. 1282 ЦК України, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення заборгованості не можуть бути задоволені. Крім того, судом встановлено, що про смерть позичальника [PERSON] позивачу було відомо 18 жовтня 2017 року, тобто з дати, коли банком була направлена претензія до державної нотаріальної контори. Судом також встановлено, що претензію кредитора безпосередньо на адресу відповідача банк направив 23 липня 2019 року, а до суду із даним позовом позивач звернувся 15 листопада 2019 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач як кредитор, протягом встановленого ст. 1281 ЦК України строку не пред`явив своїх вимог до спадкоємця боржника, і через це він позбавлений права пред`являти таку вимогу до відповідача по даній справі. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Та обставина, що позивач хоча і звернувся до Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області, однак не виконав вимоги законодавства щодо оплати за користування Спадковим реєстром і відповідно не була заведена спадкова справа за претензією кредитора, на думку суду підтверджує факт пропуску ним встановленого ст. 1281 ЦК України строку. З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі ст. 141 ЦПК України суд не відшкодовує позивачу понесені ним судові витрати через те, що у задоволенні його позову відмовлено.

Outcome: dismissed