Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

У травні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просив: -позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], відносно їх малолітньої дитини [PERSON], [INFO]; -стягнути з [PERSON], [INFO] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 доходу (заробітку), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до його повноліття, на користь закладу або особи, куди буде влаштовано дитину; -накласти заборону на відчуження житла за адресою: [ADDRESS] та житла за адресою: [ADDRESS] та повідомити нотаріальну контору за місцем знаходження житла; -рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. В обґрунтування позовної заяви, позивач посилався на те, що [PERSON], [PERSON], є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Шлюб між батьками було розірвано згідно рішення Красногвардійського районного суду від 11.12.2014 року. 17.12.2014 року рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська стягнуто з батька [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON]. Після розірвання шлюбу [PERSON] проживала з сином та своєю матір'ю - [PERSON], за адресою: [ADDRESS], але його вихованням належним чином не займалась - зловживала алкогольними напоями, матеріально не забезпечувала, застосовувала в стані алкогольного сп'яніння фізичне насилля до дитини. В серпні 2015 року матір, залишивши сина проживати з бабусею, переїхала жити до співмешканця - [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. 11.12.2015 року постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська мати - [PERSON] була визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, оскільки вона тривалий час не проживала з сином і на декілька місяців залишила його на виховання своїй матері [PERSON] Протягом 2015-2016 років дитина проживала то у батька, то у матері. Але, у зв'язку з вчиненням насильства матір'ю, зловживанням алкогольними напоями батьком, дитина не могла на довгий час залишитись проживати у жодного з них. Дитина постійно перебувала у стресовому стані. З грудня 2016 року у зв'язку з тим, що батько тривалий час вживав алкогольні напої та застосував фізичні покарання до сина, хлопець залишив місце проживання батька і з цього часу постійно проживає у бабусі - [PERSON], яка опікується його навчанням, здоров'ям, матеріально забезпечує останнього. 20.04.2017 року [PERSON] - бабуся [PERSON] звернулась з повідомленням про невиконання її донькою - [PERSON] батьківських обов'язків. З 27.04.2017 [PERSON] перебуває на обліку в управлінні-службі у справах дітей як такий, що опинився в складних життєвих обставинах. Байдужість батьків до дитини, небажання піклуватись про її моральний розвиток негативно впливає на поведінку хлопця, який має схильність до скоєння правопорушень. Працівники Шевченківського ВП проводили профілактичні бесіди з хлопцем у зв'язку зі скоєнням останнім правопорушення в липні 2017 року. Батьки на даний час продовжують вести невпорядкований спосіб життя, схильні до зловживання алкогольними напоями. Банківська картка матері, на які перераховуються аліменти, які стягуються з батька, на даний час заблокована, дитина не отримує матеріальної підтримки від батьків. Проведення результативної профілактичної роботи з батьками не виявляється можливим, оскільки на телефонні дзвінки адміністрації учбового закладу, де навчається хлопець, батьки не відповідають, під час відвідувань за адресою мешкання, поспілкуватися з жодним з батьків не вдалось; працівниками Чечелівського ВП ДВП ГУ НП протягом 2018 року вживались заходи, направлені на виявлення місцезнаходження [PERSON] та [PERSON], які позитивних результатів не дали; спеціалістами ЦСССДМ Чечелівської районної у місті Дніпрі ради декілька разів здійснювалися виходи за місцем проживання матері і батька, на момент соціального інспектування даних осіб нікого вдома не було, залишено запрошення до ЦСССДМ, однак до центру ні мати ні батько не з'являлись; працівниками УССД Чечелівської районної у місті Дніпрі ради здійснювались виходи за місцем мешкання батьків, залишались запрошення до УССД та на засідання комісії з питань захисту прав дитини (які відбувались 12.01.2018 та 02.02.2018), але батьки не реагували на запрошення. 05.03.2018 року в телефонній розмові [PERSON] повідомила, що не відвідує сина в зв'язку з негативними стосунками зі своєю матір'ю. [PERSON] була запрошена до УССД для надання пояснень в зв'язку з невиконанням нею батьківських обов'язків, загрозою позбавлення неї батьківських прав. Жінка підтвердила факт, що не спілкується з сином, що він має схильність до скоєння правопорушень, у зв'язку з крадіжками і було застосовано до нього фізичне покарання. З [PERSON] спеціалістами УССД проводились профілактичні бесіди, під час останньої бесіди 16.03.2018 року він був попереджений про наслідки неналежного виконання батьківських обов'язків, в письмових поясненнях повідомляв, що матеріальні зобов'язання щодо виплати аліментів на дитину виконує в повному обсязі, не спілкується з сином у зв'язку з небажанням з боку самого сина; [PERSON] було роз'яснено, що батьки зобов'язані не тільки матеріально утримувати дитину, а й піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття нею повної загальної середньої освіти. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 02.02.2018 розглянуто питання про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав та вирішено за доцільне позбавити батьків батьківських прав відносно дитини, у зв'язку з чим, позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. Судом вірно визначено найменування позивача як Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на підстави, які в ній зазначені. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно сина - [PERSON], зазначив, що любить свою дитину, допомагає йому, вони спілкуються, бачаться, останній - матеріально допомагає сину. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася без поважних причин; належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання. Вислухавши представника позивача, заперечення відповідача [PERSON], свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв'язку з наступним. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON], [PERSON] (арк. с.7). Відповідно до характеристики на сім'ю, виданої КЗО «Середня загальноосвітня школа № 58» ДМР від 20.02.2018 року, учня 7-А класу СЗШ № 58 м.Дніпра [PERSON], 2004 року народження, структура і склад сім'ї [PERSON]: батько - [PERSON], 1971 року народження; мати - [PERSON], 1981 року народження. Сім'я соціально - нестійка, зі слів бабусі, обоє з батьків зловживають спиртним. Психологічна обстановка в сім'ї напружена. Батьки разом не проживають за адресою: [ADDRESS]. У навчальному процесі [PERSON] батьки не беруть участі: з матір'ю класний керівник взагалі не знайомий; а батько приходив до школи, коли писав заяву на зарахування сина до навчального закладу. На телефонні дзвінки батьки не відповідають. Вихованням [PERSON] займається бабуся, сплачує харчування у їдальні, забезпечує усім необхідним для навчання. Постійно на зв'язку з класним керівником, реагує на зауваження. Класний керівник відвідувала сім'ю у жовтні 2016 р. - батько [PERSON] був удома, від нього тхнуло спиртним (арк.с.8). Згідно повідомлення КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 7» від 23.02.2018 року №387 про дитину фактично піклується бабуся [PERSON]. Батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків. Не проживають разом з дитиною та не піклуються про неї. Умови проживання дитини задовільні, сприяють нормальному розвитку. Нарікань щодо виконань бабусі рекомендацій та призначень сімейного лікаря щодо лікування не має. Дитина не має хронічних захворювань, які потребують особливого догляду (арк. с. 9). Відповідно до наказу Управління - служби у справах дітей виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради від 27 квітня 2018 року №39, дитина [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS], взятий на облік дітей, які виховуються в сім'ї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків (арк.с.10). Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] від 02.03.2018 року, родина мешкає в приватному одноповерховому будинку, який розділений на 2 частини з різними входами. Баба з онуком фактично проживають в одній частині, яка складається з: комбінованої кімнати, що слугує вітальнею, має зони для кухні та їдальні (кухня обладнана побутовою технікою: є сучасний двокамерний холодильник, мікрохвильова піч, електрична піч, газова плита); 2 житлові кімнати - спальні, де у дитини є письмовий стіл, окреме місце для сну, в кімнаті є телевізор) та прохідної кімнати, яка використовується, як робочий кабінет баби, де є обладнане місце для проведення швейних робіт. Ванна кімната, санвузол знаходяться в будинку в підвальному приміщенні, де є каналізаційні відводи. Всі комунікації функціонують: опалення газове, водо- та електропостачання в наявності. Є додатковий вихід на внутрішнє подвір'я. У будинку на момент відвідування проводились ремонтні роботи, будинок знаходиться у належному стані. В наявності борги за житлово-комунальні послуги. Власником будинку є [PERSON]. На момент виходу вдома перебувала [PERSON] та її онук [PERSON], який на момент відвідування перебував вдома в зв'язку з хворобою на ГРВІ, виглядав охайним (арк.с.11). Встановлено, що шлюб між батьками було розірвано згідно рішення Красногвардійського районного суду від 11.12.2014 року. Згідно рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2014 року стягнуто з [PERSON], [INFO], аліменти на утримання сина - [PERSON], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.11.2014 року і до досягнення ним повноліття, в особі матері [PERSON] (арк.с.12). Відповідно до постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11.12.2015 року [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, за невиконання останньою батьківських обов'язків щодо дитини [PERSON], [INFO] (арк.с.13). Згідно повідомлення Т.в.о. начальника Чечеліського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 02.08.2017 року відносно батька [PERSON], [INFO], був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КупАП (арк. с.14). Управлінням - службою у справах дітей виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі [PERSON] винесено попередження за невиконання батьківських обов'язків відносно дитини - [PERSON] (арк.с.15). Як вбачається з повідомлення Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Чечелівської районної у місті Дніпрі ради від 28.02.2018 року №124 повідомлено про проведену роботу щодо сім'ї неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Батьки дитини проживають окремо: мати - [PERSON], батько - [PERSON]. Спеціалісти центру декілька разів здійснили вихід за адресою: [ADDRESS], де проживає [PERSON] зі співмешканцем та за адресою: [ADDRESS], де мешкає [PERSON]. На момент соціального інспектування даних осіб нікого не було вдома, залишено запрошення до центру. До центру ні мати [PERSON], ні батько [PERSON] не з'явились,тому проводити будь-яку профілактичну роботу не було можливості. Спеціалістами ЦСССДМ здійснено вихід за адресою: [ADDRESS], де мешкає [PERSON], яка є бабусею [PERSON], учня 7-А класу СЗШ № 58 м. Дніпра. [PERSON] на протязі трьох років проживає з бабусею. З ними відбулася бесіда, в ході якої було з'ясовано, що батьки зловживають алкоголем та ведуть невпорядкований спосіб життя. Зі слів хлопчика, коли він відвідував мати або батька, його ображали нецензурною лайкою, тому він ні з жодним з батьків не має бажання проживати. Батьки не беруть участі у навчальному процесі [PERSON], та ухиляються від виконання батьківських обов'язків. Вихованням [PERSON] займається бабуся, яка забезпечує дитину матеріально, турбується про онука. Бабуся намагається забезпечити дитину всім необхідним для повноцінного та гармонійного розвитку. У хлопчика є окрема кімната, яка облаштована всім необхідним. Житлово-побутові умови проживання дитини - задовільні. Бабуся підтримує санітарно-гігієнічні норми проживання. Зроблено висновок, що неповнолітньому [PERSON] буде найкраще мешкати з бабусею, яка візьме опіку над ним (арк. с.20). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта квартири за адресою: [ADDRESS], належить на праві власності [PERSON], частка власності 1/1 (арк.с.21). Як вбачається з довідки Дніпровського локомотивного депо від 17 липня 2018 року [PERSON] працює за змінним графіком роботи, з 6 - ти денним (40 - годинним) робочим тижнем (арк.с.55). Відповідно до індивідуальної карти медичного огляду працівника локомотивної бригади [PERSON], [INFO], машиніста електровоза, останній не схильний до зловживання алкоголем (арк.с.50-52). Згідно повідомлення Структурного підрозділу «Дніпровське локомотивне депо» ПАТ «Українська залізниця» регіональна філія «Придніпровська залізниця» від 23.07.2018 року, на теперішній час з [PERSON] утримуються та перераховуються аліменти у розмірі 1/4 частини всього заробітку на користь [PERSON] на утримання дитини до повноліття (арк.с.53). Згідно характеристики ТОВ «Генезис - Україна Інжиниринг» від 07.08.2018 року [PERSON] за місцем роботи характеризується позитивно (арк.с.78). З довідки «Ощадбанку» вбачається, що [PERSON] відкрито картковий рахунок [NUMBER], станом на 08 серпня 2018 року залишок по рахунку становить 54675, 09 грн. (арк.с.79). Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви … про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (параграф 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи достовірно підтверджено, що відповідач - [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина - [PERSON], не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на розвиток дитини. Відповідач не спілкується з дитиною, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє жодного інтересу до його внутрішнього світу. Наведене підтверджує факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина [PERSON], [INFO]. Зазначені обставини підтвердили свідки, допитані в судовому засіданні. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснила суду, що вона є сусідкою [PERSON]; онук [PERSON] з 2014 року проживає з бабусею. У свідка є онука [PERSON], 7-ми років, яка гуляє на вулиці, а разом бачить, як гуляє і онук [PERSON]; хлопця виховує бабуся; він ходить до школи. Матір [PERSON] свідок бачила декілька разів за весь час проживання. Під час спілкування з бабусею хлопця - [PERSON], вона розказувала про конфлікт у сім'ї, казала, що тато вдарив [PERSON], після цього, хлопчик прибіг до бабусі жити. Бабуся хлопчика [PERSON] багато працює та повністю утримує хлопця, доглядає за ним. Свідок [PERSON] допитана в судовому засіданні пояснила суду, що вона є сусідкою [PERSON]; знала маму [PERSON] - [PERSON], вона з дитинства росла на їхній вулиці; дитина була бажаною у сім'ї, під час його народження, до нього дуже добре ставились. Спочатку мати гарно за ним доглядала, а потім змінила своє ставлення до дитини у гіршу сторону. У 2014 року [PERSON] пішла від чоловіка. Вона працювала, але мала багато кавалерів, через це часто кидала дитину вдома, йшла кудись вночі. Якось, точну дату та час не пам'ятає, [PERSON] прибіг у шльопках до бабусі, був переляканий, саме з цього часу він і почав проживати у бабусі. За словами [PERSON], він не бажає жити з матір'ю чи батьком. Останній раз свідок бачила [PERSON] у 2016 році, вона приїздила до бабусі зі своїм новим співмешканцем. Батька [PERSON] - свідок бачила один раз, він був у стані алкогольного сп'яніння, більше нічого про нього не пам'ятає. Вихованням хлопця займається тільки бабуся, однак дитина потребує більшої уваги, більше коштів, які бабуся фізично не зможе знайти. Свідок вважає, що з бабусею хлопчику буде краще, матері він не потрібен, батько завжди працює, тому не може приділити достатньої уваги хлопчику. Проживаючи з бабусею, хлопчик завжди охайний, не голодний. Бабуся казала, що батьки дитини не допомагають їй матеріально. Бабуся хлопця багато і плідно працює, щоб утримувати хлопця. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою, з 1998 року проживає за цією адресою; з грудня 2016 року [PERSON] проживає зі своєю бабусею. Матір хлопчика свідок бачила один раз приблизно у січні 2017 року, вона була з батьком, вони хотіли забрати хлопчика. Це було після того, як хлопчик прибіг і хотів, щоб його захистили, батьки дитину не забрали, [PERSON] їх боявся. Хлопчика трусило, він казав, що дуже їх боїться. Хлопчик мешкає з бабусею, їм було важко, так як у будинку не було опалення. Однак бабуся хлопця - [PERSON], дуже тяжко працювала, заробила кошти, та одразу зробила опалення. [PERSON] сама доглядає та піклується дитиною, хлопчик не хоче спілкуватись ні з мамою ні з татом, казав що повертатись до них не хоче. Хлопчик казав, що вітчим пив, ображав його, бив. Батьків хлопчика свідок не бачила. Допитаний в судовому засіданні неповнолітній [PERSON], у присутності законного представника [PERSON], та за участі педагога [PERSON]. пояснив суду, що він є учням 8-А класу СШ №58. Наразі проживає удвох з бабусею. Де знаходиться його мама, не знає. Пояснив, що спочатку вони жили разом з мамою і татом, потім батьки розірвали шлюб. Спочатку він разом з мамою поїхали жити до бабусі. Потім, мати вирішила переїхати від бабусі, і жити з вітчимом, він поїхав разом з мамою, але коли вітчим його побив, він пішов жити до бабусі. А мати залишилася з вітчимом. На даний час, він з мамою не бачиться, де і як вона мешкає, не знає. Проте, бачиться з татом 2 -3 рази на тиждень, сам приходить до нього до дому, так як батько мешкає не далеко від його школи. Зараз він мешкає з бабусею, з нею йому жити добре, вона дбає про нього, готує, купує одежу. Матеріально бабусі ніхто не допомагає. В судовому засіданні [PERSON] висловив думку про те, що він не заперечує, щоб його матір позбавили батьківських прав, так як він не хоче її бачити, спілкуватися з нею, у зв'язку з тим, що вона його залишила без турботи та уваги, не захистила його, коли це йому було потрібно, однак просив не позбавляти батьківських прав його батька, так як на даний час вони спілкуються, батько виявляє до нього увагу, допомагає. Допитана в судовому засіданні законний представник неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] її онук. У 2014 році її дочка та зять розлучилися, донька переїхала до неї, у зятя після розлучення була сильна депресія. Після розлучення донька почала вести не добрий спосіб життя. Вона іноді брала дитину з собою, та йшла гуляти, через що з дочкою виникали сварки. Через деякий час дочка почала жити з співмешканцем, який дуже сильно побив дитину, після цього [PERSON] став жити з нею. Дочка залишила її з дитиною без матеріальної допомоги у будинку без опалення. Останній раз вона бачила свою дочку 05 вересня 2018 року. [PERSON] - батько [PERSON] їй завжди допомагав. Спочатку батько не спілкувався ні з сином, ні з нею, так як був у депресії після розлучення, але через деякий час [PERSON] зателефонував, питав, чи він може допомогти [PERSON], купляв йому все необхідне. Наразі [PERSON] з батьком гарно спілкуються, бачаться, спілкуються по телефону. Педагог [PERSON] допитана в судовому засіданні пояснила суду, що вона є класним керівником 8-А класу СШ №58, у якому навчається [PERSON]. Батька [PERSON] вона бачила декілька разів. Зі слів [PERSON], їй відомо, що він, коли жив з батьками, залишався сам вдома. Коли [PERSON] декілька днів не відвідував школу, вона вирішила навідатися до нього до дому, двері квартири їй відчинив батько. Який на той час не міг дати інформацію про місцезнаходження дитини. Матір вона бачила декілька разів. Зараз до школи постійно приходить бабуся. На її думку бабуся справляється з вихованням онука, сплачує його харчування. З бабусею йому дуже добре. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються зібраними у справі доказами. Крім того, у суду відсутні і сумніви у правдивості та об'єктивності показів неповнолітнього [PERSON], який чітко, послідовно та спокійно давав покази в судовому засіданні. Отже, судом достовірно встановлено, що мати - відповідач [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, її поведінка свідчить про наявність кожного окремо і всіх у сукупності факторів, зазначених у Постанові Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року. Згідно ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпропетровську ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON] відносно їх дитини [PERSON], [INFO], від 02.05.2018 року № 514, виходячи з інтересів дитини, враховуючи те, що поведінка [PERSON] та [PERSON] є винною, вони злісно ухиляються від виховання сина, матеріально його не забезпечують, орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпропетровську ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [PERSON] відносно їх дитини [PERSON], [INFO] (арк.с.4). Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Однак, зважаючи на те, що матеріалами справи та показами свідків, допитаних в судовому засіданні не підтверджено факт того, що [PERSON] ухиляється від виховання та піклування про сина, враховуючи думку самого неповнолітнього [PERSON], який в судовому засіданні просив не позбавляти батька батьківських прав, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, з метою забезпечення надалі можливості всебічного морального, духовного, культурного, фізичного та психічного розвитку дитини, у задоволенні позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав відносно [PERSON] слід відмовити, оскільки таке рішення максимально буде відповідати інтересам дитини. Вимоги позивача в частині позбавлення мати [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] підлягають задоволенню як такі, що знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дитини, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст.182 СК України встановлює обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, при визначенні розміру аліментів, відповідно до вимог ст.182 СК України, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, що остання є працездатною особою, а тому з [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Наведені норми імперативно закріплюють обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач - [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, допомоги на утримання дитини не надає, вихованням дитини не займається, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. Отже, позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь закладу чи особи, куди буде влаштовано дитину на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вимоги позивача в частині накладення заборони на відчуження житла за адресою: [ADDRESS] та житла за адресою: [ADDRESS], задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.248 СК України передбачено, що дитина - сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або в іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 25 Закону України "Про охорону дитинства", ч. 1 ст. 32 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" у разі передачі дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи - інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. Відповідно до ч.3 ст.32 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім'ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Враховуючи, що [PERSON] не визнаний дитиною, яка позбавлена батьківського піклування, вимоги позивача про накладення заборони на відчуження житла, задоволенню не підлягають. Згідно ч.2 ст.49 ЦК України, актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, що передбачено ч.4 ст.49 ЦК України. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача - [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1409 грн. 60 коп., пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial