Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом в суд до ПАТ "Чечельницьке підприємство по виконанню агрохімічних робіт "Райагрохім" про скасування запису 16407849 від 06.09.2016 року про право власності на будівлю нафтоскладу "З" загальною площею 71,3 кв.м., розмір частки 3/100, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , внесеного державним реєстратором Чечельницької селищної ради Вінницької області Фаренюком Сергієм Анатолійовичем. Позов мотивує тим, що 04 грудня 2019 року на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №1801, виданого державним нотаріусом Чечельницької державної нотаріальної контори Вінницької області Стецюком С.П. набув право власності на вказану будівлю, яка належала відповідачу. При зверненні із заявою до державного реєстратора про отримання інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно по купленому майну, ними виявлено ще одну реєстрацію права власності на цей же нафтосклад "З" площею 71,3 кв.м. за відповідачем, тобто у єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про подвійну реєстрацію права власності на один і той самий нафтосклад. Дана обставина не дає можливості позивачу скористатись своїм правом та перереєструвати вказане майно на іншу особу. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд скасувати вказаний запис . У підготовче судове засідання позивач та його представник, адвокат Страшок О.В. не з`явилися, однак Страшок О.В. подав до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Судовий збір просить залишити за позивачем. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, оцінивши їх в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства ( ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідно до наказу №263-ПП від 22 березня 1996 року регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій області затверджено план приватизації, згідно якого Чечельницьке районне державне підприємство по виконанню агрохімічних робіт "Райагрохім" перетворюється у відкрите акціонерне товариство Чечельницьке районне підприємство по виконанню агрохімічних робіт "Райагрохім", засновником якого є регіональне відділення Фонду державного майна України у Вінницькій області (а.с.15). Як вбачається із додатку 3 до Положення про впорядкування передачі об`єктів нерухомого майна, приватизованих у складі цілісного майнового комплексу або переданих до статутного фонду господарського товариства, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 25.11.2003 № 2097 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2003 за № 1201/8522 "Про перелік майна переданого до статутного фонду ВАТ "Чечельницький "Райагрохім"" від 20.08.2004 року за № 03-16/2155, згідно з наказом про створення ВАТ (перетворення з державного підприємства) від 22.03.96 №263-ПП регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області передало ВАТ "Чечельницький "Райагрохім" об`єкти нерухомого майна до складу яких входить і нафтосклад плоцею 71,3 кв.м.. (а.с.16). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно комунального підприємства "Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" № 9267374 від 13.12.2005 за відкритим акціонерним товариством Чечельницьке підприємство по виконанню агрохімічних робіт "Райагрохім" зареєстровано право власності на комплекс, будівель та споруд за адресою [ADDRESS] на підставі вищевказаного наказу та додатку 3 (переліку майна), реєстраційний номер 9672851. (а.с.17) Як вбачається із протоколу №1 чергових Загальних зборів акціонерів ВАТ "Чечельницьке підприємство по виконанню агрохімічних робіт "Райагрохім" від 28 квітня 2011 року прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства з відкритого акціонерного товариства "Чечельницьке підприємство по виконанню агрохімічних робіт "Райагрохім" на публічне акціонерне товариство "Чечельницьке підприємство по виконанню агрохімічних робіт "Райагрохім" (а.с.47-48). Відповідно до свідоцтва від 04.12.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за №1801, державним нотаріусом Чечельницької державної нотаріальної контори Вінницької області Стецюком С.П., відповідно до ст.61 ЗУ "Про виконавче провадження", ст.47 ЗУ "Про іпотеку", та на підставі акта про проведення електронних торгів від 11 листопада 2019 року за позивачем зареєстровано право власності на майно, що складається з будівлі нафтоскладу загальною площею 71,3 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та належало ПАТ "Чечельницьке підприємство по виконанню агрохімічних робіт "Райагрохім", зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно комунальним підприємством "Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації " 13.12.2005 року за реєстраційним №9672851, номер запису 68 в книзі ІОНІ. (а.с.51). Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.04.2021 року № 251250532 державним реєстратором Чечельницької селищної ради Чечельницького райому Вінницької області Фаренюком С.А. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31253443 від 06.09.2016 року та зареєстровано за ПАТ "Чечельницьке підприємство по виконанню агрохімічних робіт "Райагрохім" право спільної часткової власності на 3/100 розміру частки майна, що складається із нафтоскладу "З" 71,3 кв.м.. Підставами для державної реєстрації вказано: витяг з РПВ, серія та номер 9267374, виданий 13.12.2005, видавник: Тульчин БТІ; протокол, серія та номер: 1, виданий 28.04.2011, видавник: ВАТ Чечельницьке підприємство по виконанню агрохімічних робіт "Райагрохім". (а.с.34) Відповідно до ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції станом на дату внесення відомостей державним реєстратором Чечельницької селищної ради Чечельницького райому Вінницької області Фаренюком С.А.), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" однією з засад державної реєстрації прав є внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Статтею 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що серед переліку речових прав та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації є право власності. Відповідно до ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах, а також перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Крім того, державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Статтею 11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Відповідно до ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Відповідно до ст.24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Згідно з ч.1 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Частиною 2 цієї ж статті Закону передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Із системного аналізу законодавчо закріпленої компетенції державного реєстратора вбачається, що одним із його обов`язків є встановлення відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно. Для перевірки цієї інформації з метою недопущення одночасного існування подвійної державної реєстрації прав державний реєстратор не лише вправі, а й повинен, перевіряти вказану інформацію, а у разі необхідності, запитувати від органів, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію та вимагати в разі потреби подання додаткових документів. Законодавець поклав на відповідних посадових осіб обов`язок під час реєстрації перевіряти відсутність суперечностей зареєстрованих прав і тих, що подаються до реєстрації. Приймаючи рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідна посадова особа здійснює дії по аналізу поданих документів та приймає відповідне рішення про здійснення такої реєстрації або про відмову у здійсненні такої реєстрації, яке є обов`язковим для заявника. Здійснюючи такі дії при перевірці поданих документів, співставлення зареєстрованих та заявлених до реєстрації прав запобігає порушенню прав та законних інтересів власників від порушень внаслідок реєстраційних дій. В спірному випадку, наявні в матеріалах справи докази вказують на те, що державний реєстратор Чечельницької селищної ради Чечельницького району Вінницької області Фаренюк С.А. таких дій з перевірки документів та наявність правових підстав для реєстрації не здійснив, а саме не взяв до уваги, що право власності на вказаний об`єкт уже зареєстровано КП "Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" за відкритим акціонерним товариством Чечельницьке районне підприємство по виконанню агрохімічних робіт "Райагрохім" та на підставі наданих йому копії протоколу №1 загальних зборів акціонерів ВАТ Чечельницьке підприємство по виконанню агрохімічних робіт "Райагрохім" про зміну типу акціонерного товариства та свідоцтва КП "Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" про реєстрацію права власності за ВАТ Чечельницьке підприємство по виконанню агрохімічних робіт "Райагрохім" на нерухоме майно, а саме комплекс, будівель та споруд за адресою [ADDRESS] здійснив подвійну реєстрацію частини вказаного майна, а саме 3/100 частки, що складається із нафтоскладу "З" 71,3 кв.м., що спричинило порушення права позивача на розпорядження придбаним майном. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати за клопотанням представника позивача залишити за позивачем.

Outcome: approved