overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

21.08.2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з ПАТ "МСЗ "Океан" стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні в сумі 69501,24 грн. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що він працював на ПАТ "Миколаївський суднобудівний завод "Океан" з 19.08.2004 р. по 04.02.2014 р. 04.02.2014 року позивач був звільнений згідно п.1 ст. 40 КзпП України у зв'язку із ліквідацією підприємства. При проведенні звільнення відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітної платі у сумі 9644,23 грн. Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30.10.2014 року з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість по заробітній платі у розмірі 9644,23, середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати у розмірі 18405,90 грн., та 500 грн. - моральної шкоди. Проте, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку, за період з 04.02.2014р. по 20.08.2015 р., у сумі 69501,24 грн. через те, що відповідач не виконує вказане рішення суду. Позивач надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, причина його неявки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що позивач працював на ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» з 19.08.2004 року по 04.02.2014 рік та був звільнений за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із ліквідацією підприємства. Однак при звільненні позивач в порушення вимог ст. 116 КЗпП України не отримала повного розрахунку. Встановивши несвоєчасність розрахунку по заробітній платі, суд вважає за можливе в порядку ст. 117 КЗпП стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.02.2014 року по 20.08.2015 рік у розмірі 69501, 24 грн. В порядку ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що у серпні 2003 року вона отримала державний акт на право приватної власності на землю, серії IV-ЗП № 27386, на земельну ділянку, розташовану на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У вказаному державному акті невірно записано її ім'я, вказано "Єлізавета", а потрібно "Єлизавета". З яких причин виникла помилка, їй не відомо. Такі розбіжності у написанні її імені не дають їй можливості розпоряджатися вказаною земельною ділянкою. В заяві [PERSON] просить встановити факт належності їй вищевказаного державного акту. В судовому засіданні заявник [PERSON] вимоги підтримала з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області в судове засідання не з'явився, в адресованій суду заяві заінтересована особа просить справу розглянути справу у відсутність її представника. Вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків, а також вивчивши матеріали справи, суд вважає заяву підлягаючою задоволенню. Судом встановлено, що 26 серпня 2003 року головою Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області на ім'я [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю, серії ІV-ЗП № 027386, згідно якого остання являється власником земельної ділянки, площею 5,02 га., розташованої на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що заявницю знає з 1963 року. Вони разом працювали в колгоспі "Росія" з 1963 року по 1998 рік. Заявник працювала в колгоспі та в КСП "Золотий колос". Осіб, з прізвищем та іменем "[PERSON] Єлізавета", в КСП не було. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона працювала в колгоспі з 1985 року по 2000 рік. Заявницю знає з 1993 року. Осіб з прізвищем та іменем "[PERSON] Єлізавета", в КСП "Золотий колос" не було. На підставі вищевказаного суд доходить до висновку про належність заявниці державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-ЗП № 027386, виданого головою Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області 26 серпня 2003 року, на ім'я [PERSON]. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як дозволяє розпоряджатися вказаною земельною ділянкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

До суду надійшла заява Комунального закладу "Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка" про надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку без його згоди. Дана заява мотивована тим, що [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS], перебуває на обліку в диспансерному відділенні Комунального закладу "Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка" з 1985 року. Висновком комісії лікарів-психіатрів від 24.07.2014 року: за психічним станом рекомендовано призначити амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку без його згоди. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав повністю. Прокурор підтримав заяву в повному обсязі та просив суд її задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечив. Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, на підставі яких судом було встановлено, що [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS], перебуває на обліку в диспансерному відділенні Комунального закладу "Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка" з 1985 року. Висновком комісії лікарів-психіатрів від 24.07.2014 року встановлено, що за психічним станом рекомендовано призначити амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку без його згоди. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України "Про психіатричну допомогу" амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. В зв'язку з викладеним суд вважає, що заяву слід задовольнити, так як [PERSON] потрібна психіатрична допомога, а неможливість усвідомлювати необхідності лікування є підставою для примусового порядку надання допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

До суду надійшла заява Комунального закладу "Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка" про продовження [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку без її згоди. Дана заява мотивована тим, що [PERSON], [INFO], проживаюча за адресою: [ADDRESS], перебуває на обліку у диспансерному відділенні Комунального закладу "Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім..акад.О.І. Ющенка" з 1998 року коли вперше лікувалась стаціонарно в ВОПНЛ з 04.07. по 12.08.1998 року з приводу гострої параноїдної реакції. Висновком комісії лікарів-психіатрів від 27.10.2014 р.: за психічним станом рекомендовано призначити амбулаторне примусове психіатричне лікування. Представник заявника та прокурор підтримали заяву в повному обсязі та просили суд її задовольнити. Заінтересованна особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечила проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, та дослідивши матеріали справи, на підставі яких судом було встановлено, що [PERSON], [INFO], проживаюча за адресою: [ADDRESS], перебуває на обліку у диспансерному відділенні Комунального закладу "Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім..акад.О.І. Ющенка" з 1998 року коли вперше лікувалась стаціонарно в ВОПНЛ з 04.07. по 12.08.1998 року з приводу гострої параноїдної реакції. Висновком комісії лікарів-психіатрів від 27.10.2014 р. (протокол №86): діагноз: шизофренія, параноїдна форма, берперервний тип перебігу. За психічним станом рекомендовано призначити амбулаторне примусове психіатричне лікування [PERSON] без її згоди. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про психіатричну допомогу" у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. В зв'язку з викладеним суд вважає, що заяву слід задовольнити, так як [PERSON] потрібна психіатрична допомога, а неможливість усвідомлювати необхідності лікування є підставою для примусового порядку надання допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

До суду надійшла заява Комунального закладу "Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка" про продовження [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку без його згоди. Дана заява мотивована тим, що [PERSON], [INFO], проживаючий за адресою: [ADDRESS], перебуває на обліку у Комунальному закладі "Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім..акад.О.І. Ющенка" з 1998 року. Висновком комісії лікарів-психіатрів від 26.11.2014 р.: за психічним станом рекомендовано продовжити амбулаторне примусове психіатричне лікування. Представник заявника та прокурор підтримали заяву в повному обсязі та просили суд її задовольнити. Вислухавши пояснення представника заявника, думку прокурора, та дослідивши матеріали справи, на підставі яких судом було встановлено, що що [PERSON], [INFO], проживаючий за адресою: [ADDRESS], перебуває на обліку у Комунальному закладі "Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім..акад.О.І. Ющенка" з 1998 року. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.07.2014 року, справа №127/11826/14-ц, продовжено амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку [PERSON] без його згоди. Висновком комісії лікарів-психіатрів від 26.11.2014 р.: за психічним станом рекомендовано продовжити амбулаторне примусове психіатричне лікування. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про психіатричну допомогу" у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. В зв'язку з викладеним суд вважає, що заяву слід задовольнити, так як [PERSON] потрібна психіатрична допомога, а неможливість усвідомлювати необхідності лікування є підставою для примусового порядку надання допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

9 вересня 2016 року Дочірнє підприємство "Заготівельно - виробниче підприємство" (далі- ДП "ЗВП") звернулося до суду з позовами до [PERSON] про відшкодування шкоди, які ухвалою суду від 2 листопада 2016 року були об'єднані в одне провадження для спільного розгляду. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що [PERSON] працювала в ДП "ЗВП" з 1 січня 2010 року по 1 листопада 2014 року на посаді економіста з бухгалтерського обліку та аналізу господарської діяльності, з 1 листопада 2014 року її було переведено на посаду головного бухгалтера, в період з 9 лютого 2015 року по 31 березня 2015 року вона була переведена на посаду провідного бухгалтера, починаючи з 1 квітня 2015 року [PERSON] була переведена на посаду головного бухгалтера. 31 травня 2016 року [PERSON] було звільнено з посади головного бухгалтера згідно п.1 ст. 38 КЗпП України. Під час перебування на посаді її було ознайомлено з посадовою інструкцією головного бухгалтера, якою передбачено її функціональні обов'язки, відповідальність та права. Обов'язки головного бухгалтера передбачені ч. 7 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Виходячи з передбачених посадових обов'язків відповідача, остання зобов'язана була у межах визначених чинним законодавством України строків подавати відповідну звітність до державних органів, у тому числі до органів ДФС України. Однак, відповідачем не було належним чином виконано покладених на нього трудових обов'язків, що призвело до накладення на підприємство штрафних санкцій з боку Миронівської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області. Вищевказані обставини підтверджуються актами ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 9 вересня 2015 року № 323/150/36756862, № 324/150/36756862, № 325/150/36756862, та складеними на підставі податковими повідомленнями-рішеннями від 9 вересня 2015 року № [NUMBER], № [NUMBER], № [NUMBER]. За наведених підстав збитки, які були заподіяні позивачу та пов'язані з необхідністю сплати штрафних санкцій підлягають стягненню з відповідача, як винної особи. Посилаючись на ст. ст. 130, 232 КЗпПУ позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь 3 060 грн 00 коп. та витрати пов'язані із сплатою судового збору. 2 листопада 2016 року та 9 листопада 2016 року відповідач подала письмові заперечення проти позову, в яких зазначала, що подані позивачем докази (копії актів Миронівської ОДПІ ДФС у Київській області 9 вересня 2015 року № 323/150/36756862, № 324/150/36756862, № 325/150/36756862, та складеними на підставі податковими повідомленнями-рішеннями від 9 вересня 2015 року № [NUMBER], № [NUMBER], № [NUMBER]) не підтверджують наявність збитків у позивача, оскільки накладення штрафу податковим органом на підприємство не є аргументом понесених позивачем збитків. Відповідач вважала, що позивачем не надано належних доказів щодо того, що нею завдано прямої дійсної шкоди, оскільки відсутні докази сплати позивачем штрафу, суму якого на даний час позивач намагається стягнути з неї, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та незаконними. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 13.01.2016 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за авансовий платіж та моральної шкоди, у задоволенні позовних вимог відмовлено. Згідно ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. При зверненні до суду 12.03.2015 року з позовною заявою позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. (л.с.2), у звязку з тим, що позивачка є пенсіонеркою, особою похилого віку - 1945 рн., та ветераном праці, при зверненні до суду відстрочено сплату нею судового збору у повному обсязі до ухвалення рішення у справі. У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно п. 1.1 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру встановлюється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" з 1 січня 2015 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1218 гривень. Згідно п. 1.6.2 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди визначається відповідно до абзаців 3-6 підпункту 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір". Отже, враховуючи ціну позову - 140 000 грн. - ставка судового збору складає 1400 грн. 00 коп. Враховуючи вищевикладене, згідно ч.2 ст. 82 ЦПК, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про стягнення з позивача [PERSON] недоплаченої нею суми судового збору при зверненні до суду з позовною заявою в розмірі 1156 грн. 40 коп. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

У своїй заяві заявниця просить ухвалити рішення, яким встановити факт належності їй Трудової книжки колгоспника [NUMBER] , виданої 20.12.1983 року колгоспом "Перемога" Рожнятівського району Івано-Франківської області. Свої вимоги заявниця мотивувала тим, що згідно протоколу № 1 від 05.11.1983 року була прийнята на роботу швачкою у швейний цех колгоспу "Перемога" Рожнятівського району Івано-Франківської області, в якому працювала з 05.11.1983 року по 20.02.1992 року, а після реорганзіції колгоспу "Перемога" з 20.02.1992 року до 17.08.2000 року працювала в Спілці селян "Перемога" Рожнятівського району Івано-Франківської області. В даний час вона звернулася у Рожнятівський відділ обслуговування населення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області для оформлення пенсії по віку. Для підтвердження трудового стажу вона пред`явила Трудову книжку колгоспника [NUMBER] , видану 20.12.1983 року колгоспом "Перемога" Рожнятівського району Івано-Франківської області. Проте у Трудовій книжці колгоспника, виданої на її ім`я [PERSON] на титульній сторінці в графі "Дата рождения" зроблено запис [INFO], де рік народження 1961 виправлявся з іншого і це виправлення не обумовлено, органом, який видавав їй даний правовстановлюючий документ. У зв`язку з цим Рожнятівський відділ обслуговування населення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області відмовляє їй у прийнятті Трудової книжки колгоспника, яка підтверджує її трудовий стаж в колгоспі та Спілці селян "Перемога" Рожнятівського району Івано-Франківської області. У зв`язку з цим вона змушена звернутися в суд із заявою про встановлення факту належності їй вищевказаного правовстановлюючого документу. У судове засідання заявниця не прибула, направила до суду заяву, в якій просить заслухати справу у її відсутності, заяву підтримує повністю. Представник зацікавленої особи у судове засідання не прибула, подала до суду заяву, в якій не висловила заперечень щодо встановлення даного факту, просить справу розглядати без її участі. За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, передбаченому ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. З копії паспорта (а.с.3), видно, що заявниці [PERSON] народилася [INFO] . З копії трудової книжки (а.с.5) вбачається, що в Трудовій книжці колгоспника, виданій на її ім`я [PERSON] на титульній сторінці в графі "Дата рождения" зроблено запис [INFO], де рік народження 1961 виправлявся. З довідки №П-12/04-01 від 09 березня 2015 року (а.с.9) вбачається, що [PERSON] з 1983 року по 1990 рік працювала в колгоспі ''Перемога" і виробила відповідну кількість трудоднів. Досліджені в судовому засіданні докази дають підстави суду дійти до висновку, що [PERSON] з 1983 року по 1990 рік працювала в колгоспі ''Перемога" і трудова книжка колгоспника [NUMBER] , видана 20.12.1983 року колгоспом "Перемога" Рожнятівського району Івано-Франківської області належить їй.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

До суду надійшла заява Комунального закладу "Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка" про продовження амбулаторної примусової психіатричної допомоги [PERSON] без його згоди. Дана заява мотивована тим, що [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS], перебуває під наглядом Комунального закладу "Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка" з 2013 року. Висновком комісії лікарів-психіатрів від 11.08.2014 року: за психічним станом рекомендовано призначити амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку без його згоди. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав, просив суд її задовольнити. Прокурор підтримав заяву в повному обсязі та просив суд її задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти заяви з тих підстав, що в нього немає коштів на лікування. Вислухавши думку прокурора, представника зявника дослідивши матеріали справи, на підставі яких судом було встановлено, що [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS], перебуває під наглядом Комунального закладу "Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка" з 2013 року. Висновком комісії лікарів-психіатрів від 11.08.2014 року: за психічним станом рекомендовано призначити амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку без його згоди. Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України "Про психіатричну допомогу" амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. В зв'язку з викладеним, суд вважає, що заяву слід задовольнити, так як [PERSON] потрібна психіатрична допомога, а неможливість усвідомлювати необхідності лікування є підставою для примусового порядку надання допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved