Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа Вербовецька сільська рада про визнання заповіту недійсним, посилаючись на те, що він являється рідним братом, [PERSON], який помер [INFO]. Так як брат не мав сім"ї (дружини, дітей) та батьків які померли, [PERSON] звернувся до Теребовлянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки у відповідності до ст.1262 ЦК України він та його брат [PERSON], належать до спадкоємців другої черги за законом. В Теребовлянській державній нотаріальній конторі повідомили, що до приватного нотаріуса Гордєєвої Л.І. 10.02.2014року звернувся [PERSON] відповідач за заповітом про існування, якого позивач не знав. Заповіт від 16 жовтня 2007року на ім"я племінника позивача [PERSON], посвідчений секретарем Вербовецької сільської ради [PERSON] на звичайному аркуші паперу, навіть не на фірмовому бланку та без підпису сільського голови, спричинює певні сумніви щодо його дійсності та законності. Крім того 07.02.2014року секретар сільської ради повідомила, що ніякого заповіту немає. Даний заповіт вважає недійсним, оскільки його брат [PERSON] за життя систематично лікувався в психо-неврологічних лікарнях в м.Івано-Франківську (1985-1995роки), м.Тернопіль (1984р, 1996-2012роки) з приводу психічного розладу здоров"я у зв"язку з чим в подальшому житті і до кінця його життя у нього спостерігались порушення сприйняття, мислення, емоції, інтелекту та пам"яті. Вважає, що брат не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними на момент складання заповітного розпорядження. Просить визнати недійсним заповіт, посвідчений [PERSON], секретарем Вербовецької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області від 16.10.2007 року за реєстровим номером №61, складений [PERSON], який помер [INFO], посилаючись на те, що померлий не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час його складання. В судовому засіданні позивач позов підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві, просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечив, та пояснив, що позовні вимоги є безпідставними, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник третьої особи - Вербовецької сільської ради у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом РАГС Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №95 від 01.09.1958 року [PERSON] народився [INFO]. Батьками вказано - батько: [PERSON] та мати: [PERSON]. [PERSON] помер [INFO], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Вербовецької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, актовий запис №11 від 14.10.2013 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого с. Вербівці, актовий запис №13 від 16.05.1955 року [PERSON] народився [INFO]. Батьками вказано - батько: [PERSON] та мати: [PERSON]. Заповітом від 16.10.2007 року, посвідченим секретарем Вербовецької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, зареєстрованим в реєстрі за №61 [PERSON] заповідав [PERSON] на випадок смерті належний йому житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS], належні йому дві земельні ділянки в розмірі 2,83за згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], які передані для ведення товарного с/г виробництва та розташовані на території Вербовецької сільської ради, а також інше майно, яке буде йому належати на день смерті. Відповідно до довідки №788 від 05.07.2005р. виданої виконкомом Вербовецької сільської ради Теребовлянського району [PERSON] - [INFO] про те, що він дійсно зареєстрований в селі Вербівці Теребовлянського району Тернопільської області. Відповідно до довідки №92 від 07.02.2014р. виданої виконкомом Вербовецької сільської ради Теребовлянського району про те, що [PERSON], який [INFO], актовий запис №11 від 14.10.2013року на день смерті проживав і був зареєстрований в селі Вербівці Теребовлянського району один. Підстава: погосподарська книга №1, об"єкт погосподарського обліку - 0022. [PERSON] звернувся із заявою, яка зареєстрована за №26 від 11.02.2014року у спадковій справі №7/2014 приватним нотаріусом Теребовлянського районного нотаріального округу Гордєєвій Л.І., вбачається, що [PERSON] приймає всю спадщину після смерті брата [PERSON], який помер [INFO]. Крім нього інші спадкоємці, передбачені ст.1261-1266 Цивільного кодексу України - брат померлого [PERSON]. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № витягу: 36574090 дата видачі 10.02.2014, витяг надав: Приватний нотаріус Гордєєва Л.І. До спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є: тип реєстрації: реєстрація спадкової справи. Спадкова справа: 55712364, номер у спадковому реєстрі: 7/2014. Місце заведення Тернопільська область, Теребовлянський районний, Приватний нотаріус Гордєєва Л.І. Спадкодавець [PERSON], дата та місце народження: [INFO], дата смерті: [INFO] Згідно висновку посмертної судово-психіатричної експертизи №29 від 09.02.2015 року, проведеної ТОККПНЛ, на підекспертного [PERSON],1941р.н. Висновки: 1. [PERSON] страждав на хронічне психічне захворювання - Шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, стабільний дефект особи за змішаним типом. 2. Дане захворювання позбавляло [PERSON] здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час складання заповіту 16.10.2007р. Допитаний у судовому засіданні експерт [PERSON] підтримала вказаний висновок. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вказали, що у загальному оцінюють поведінку [PERSON] за час життя як нормальну. Свідок [PERSON] вказала, що померлий [PERSON] страждав на психічні захворювання. Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.225 ЦК України, 1. Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Згідно п.16 Постанови пленуму Верховного суду України, "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 N 9, 16. Правила статті 225 ЦК ( 435-15 ) поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК ( 1618-15 ) зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК. При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК ( 435-15 ) суд відповідно до статті 145 ЦПК ( 1618-15 ) за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. Згідно ст.ст.203, 215 ЦК України, 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. 1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. 3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.2 ст. 1257 ЦК України, 2. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Згідно ч.1 ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За таких обставин, враховуючи висновок судово-психіатричної експертизи №29 від 09.02.2015 року, те, що захворювання [PERSON] позбавляло його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час складання заповіту 16.10.2007 року, з метою захисту прав позивача, як спадкоємця [PERSON], позовні вимоги слід задовольнити. При цьому, суд критично оцінює пояснення свідків, допитаних у судовому засіданні з приводу наявності чи відсутності психічних захворювань у померлого [PERSON], оскільки вони спростовуються вказаним висновком, а свідки не є спеціалістами чи експертами у даній галузі. На підставі наведеного,

Outcome: approved