Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач в жовтні 2012 року звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2014 року цивільна справа була передана на розгляд до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. В обґрунтування своїх вимог позивач в своїй позовній заяві зазначив, що за договором № 120254001 від 08.11.2010 року про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання, укладеного між ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» та [PERSON], Позивач надав [PERSON] обладнання - Гідромасажний бокс Atlantis AKL 1318 загальна вартість якого становить 7 571,43 грн., строком на 10 місяців. Після сплати всіх належних платежів відповідно до умов Договору право власності на обладнання повинно перейти від позивача до відповідача. Позивач в повному обсязі виконав свої договірні обов'язки, оскільки поставив вказане обладнання відповідачу належним чином та відповідної комплектації, однак відповідач орендні платежі не сплатив та сума заборгованості за договором складає 35643,74 грн. Просив суд: стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за Договором № 120254001 від 08.11.2010 року в розмірі 35 643,74 грн. та судові витрати по справі в розмірі 223,60 грн. Представник Позивача в судове засідання не з'явився. Неодноразово подавав заяви в яких просив розглядати справу без його участі та просив суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Відповідно до заяви від 10.11.2014 року просила справу розглядати без її участі. Надала суду заперечення на позовну заяву, згідно до якої позовні вимоги визнає частково, а саме в частині боргу вартості обладнання в розмірі 6814,29 грн. та пені в розмірі 227,14 грн., а всього 7041,43 грн. Просила суд застосувати строк позовної давності до заявлених вимог позивача в частині стягнення пені. Суд, дослідивши письмові докази, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ " Лізинг інформаційних технологій " (в особі ФОП [PERSON] на підставі довіреності № 10110502 від 05.11.2010 року (а.с.19)) та [PERSON] було укладено договір № 120254001 про отримання обладнання в системі LeaseІT. Згідно п. 1.1. договору [PERSON] бере участь в системі LeaseІT зокрема отримує ІТ-обладнання та інші товари від постачальників - учасників системи LeaseІT, a також отримує послуги, на умовах, визначених обраним клієнтом пакетом фінансування LeaseІT, а оператор LeaseІT (позивач), зобов'язується на підставі договору забезпечити передачу Клієнту ІТ-обладнання (ІТ-обладнання, запасних частин, комплектуючих, витратних матеріалів, тощо) обраним клієнтом постачальником та надання клієнту послуг, за умови виконання клієнтом вимог, передбачених Пакетом LeaseІT. Відповідно до п. 1.2. договору порядок отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг Клієнтом визначається Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseІT, які є навід'ємною частиною цього договору. Правила затверджені та введені в дію наказом Генерального директора ЗАТ "Лізинг ІТ" від 01.02.2006 року, копія якого міститься в матеріалах справи. Вбачається, що згідно п. 5 Перехідних положень Закону України "Про акціонерні товариства" Закрите акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» змінило найменування, тому правонаступником його є Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій». Пунктом 8.7. договору [PERSON] підтвердила, що з Правилами ознайомлена, зміст Правил їй зрозумілий, і вона погоджується їх дотримуватись і виконувати. На підставі п. 2.2. договору, а також п. 4.9. Правил, позивач надав [PERSON] в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання Гідромасажний бокс Atlantis AKL 1318, що підтверджується Актом приймання-передачі майна №120254001 від 08.11.2010 року. Загальна первісна вартість переданого обладнання становить 7571,43 грн. Згідно п. 2.1. договору умови, за яким ІТ-обладнання, інші товари та послуги надаються клієнту, визначаються Пакетом LeaseІT. Вбачається, що [PERSON] обрано Пакет LeaseІT Десятка. Умовами Пакету LeaseІT є: платіж при отриманні обладнання (загальної суми платежів): 10%; вид договору - фінансовий лізинг; кількість місячних лізингових платежів (крім першого) - 9; розмір місячних платежів: щомісяця рівними частинами; перехід права власності - виплата повної вартості обладнання. Також, пунктом 6.2. Правил визначено, що строк, протягом якого клієнт повинен сплачували платежі, починається з дня передачі обладнання клієнту, і закінчується в останній день останнього календарного місяця встановленого Пакетом LeaseІТ строку. [PERSON] зобов'язувався сплачувати платежі у загальній сумі 7571,43 грн. в такому порядку: перший платіж у розмірі 10% від загальної суми платежів; 9 платежів рівними частинами щомісячно до 20-го числа кожного місяця. Тобто [PERSON] мала сплатити 10 платежів по 757,14 грн. Встановлено, що позивач у повному обсязі виконав свої договірні обов'язки щодо надання обладнання [PERSON] згідно договору у відповідні строки та належної комплектації, однак [PERSON] не виконала своїх грошових зобов'язань за договором, внаслідок чого йому нараховувалась плата за прострочення платежу передбачена п. 14.2 Правил та п. 5.4.2 договору, в зв'язку з чим за ним рахується заборгованість, що підтверджується розрахунком-структурою грошових нарахувань. Структура грошових нарахувань та надходжень №2012011902 від 01.10.2012 року, що міститься в матеріалах справи, відображає належні до виплати [PERSON] суми та порівнює їх з фактично здійсненими останніми платежами [PERSON] Згідно структури грошових нарахувань та надходжень [PERSON] сплатила лише перший обов'язковий платіж в розмірі 757,14 грн. Таким чином вбачається, що станом на 01. 09. 2012 року [PERSON] має не погашену заборгованість перед позивачем в сумі 35643,74 грн., зокрема 6814,29 грн. компенсації вартості наданого обладнання; 28829,45 грн. плата за прострочення платежу, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1,4 ст. 611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом: зокрема: припинення зобов'язань внаслідок односторонньої відмови від зобов'язань, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Щодо застосування наслідків спливу строків позовної давності відносно вимог про стягнення коштів за прострочення сплати платежів обумовлених угодою, слід зазначити наступне. Заявляючи про сплив позовної давності відповідач зазначає, що за своєю природою такі платежі є пенею. Статтею 549 ЦК України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Відповідно до п. 7.2 Договору, у разі прострочення сплати платежів, Клієнт (Відповідач) сплачує плату за прострочення платежів в порядку та в розмірах, визначених Правилами. Згідно з п. 14.2 Правил отримання ІТ- обладнання інших товарів та послуг у системі LeaserIT, у разі несвоєчасної оплати Клієнтом нарахованого платежу Клієнт сплачує на користь Оператора LeaserIT плату за прострочення платежу: в розмірі п'яти відсотків від погашеної суми простроченого платежу, якщо погашення простроченого платежу здійснюється у розрахунковому періоді, на який припадає дата оплати за Договором; в розмірі десяти відсотків від суми простроченого платежу, якщо погашення здійснюється після закінчення розрахункового періоду, на який припадає дата оплати за Договором. Сплата плати за прострочення платежу не звільняє Клієнта від обов'язку в повному обсязі оплатити платежі, передбачені пакетом LeaserIT. Аналіз вищезазначеного надає підстави для висновку про те, що ототожнювати таку плату з пенею не можливо, оскільки пеня є видом забезпечення виконання зобов'язання та нараховується у відсотках від суми невиконаного, неналежно та несвоєчасно виконаного зобов'язання, а плата за прострочення платежу, встановлена п. 14.2. Правил сплачується у відсотках від погашеної суми. За таких обставин суд підстав для застосування наслідків спливу строків позовної давності не вбачає. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог ПАТ «Лізинг інформаційних технологій», а тому їх задоволення у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір, підлягає стягненню з відповідача на його користь 223 грн. 60 коп. . На підставі викладеного,

Outcome: approved