Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

У грудні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 8883 вчинений 27.09.2018 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк» заборгованість в розмірі 12817,92 грн. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк» на користь [PERSON] в порядку повернення стягнуто за виконавчим написом № 8883 вчиненого 27.09.2018 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. грошові кошти в розмірі 2468,24 грн. А також стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору - 1762,00 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 4200,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 24 грудня 2014 року між ним та АТ «Банк Ренесанс Капітал» було підписано пропозицію укласти договір карткового рахунку з відкриттям кредитного ліміту, в межах максимально погодженої суми, яка не перевищує 50 000,00 грн. терміном на 12 місяців. До 2015 року позивач користувався кредитною карткою та у 2015 році виконав свій обов`язок перед АТ «Банк Ренесанс» у повному обсязі сплатив всі необхідні платежі. Проте, на початку листопада 2018 року при отриманні заробітної плати ВП «Запорізької АЕС», позивач дізнався про наявність виконавчого провадження № 57413614, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л., на підставі виконавчого напису № 8883 вчиненого 27.09.2018 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з позивача на користь відповідача, що є правонаступником АТ «Банк Ренесанс Капітал» заборгованості у розмірі 12 817,92 грн. У зв`язку з чим, відповідно довідки ВП «Запорізької АЕС» № 124-89 від 13.11.2018 року, з заробітної плати [PERSON] , за жовтень 2018 року було стягнуто борг на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л., від 19.10.2018 року у ВП №57413614 в розмірі 2 468,24 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки приватний нотаріус вчинив його з порушенням вимог законодавства. Зокрема, зміст виконавчого напису нотаріуса не відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення виконавчих дій від 22.02.2012 року, а нотаріус не перевірив безспірність розміру заборгованості. Також, позивач не укладав будь-яких угод із відповідачем. Обставину того, що Публічне акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк», є правонаступником АТ «Банк Ренесанс Капітал», позивача повідомлено не було. Жодних вимог чи попереджень про оплату заборгованості позивач не отримував. З огляду на означене позивач просить про задоволення позову. Одночасно із позовом [PERSON] подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить зупинити стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса київського міського нотаріального округу Хара Н.С., реєстровий номер 8883, вчиненого 27 вересня 2018 року в межах виконавчого провадження №57413614відкритого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. та заборонити приватному виконавцю вчиняти виконавчі дії у означеному виконавчому провадженні. Також, позивач подав клопотання про забезпечення доказів, в якому просив витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С.. належним чином завірені копії документів на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі. Розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання (а.с. 32). Відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позов, а третім особам - пояснень протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання копії ухвали суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2018 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, реєстровий номер 8883, вчиненого 27 вересня 2018 року, щодо стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" заборгованості у розмірі 12 817,92 грн., а також виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. (а.с.33). Також, Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2018 року заяву позивача про забезпечення доказів задоволено. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. належним чином завірені копії документів на підставі яких було вчинено27 вересня 2018 року виконавчий напис номер 8883. (а.с.34). Вимоги ухвали суду про витребування доказів приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. виконані. 06.02.2019 року [PERSON] звернувся із заявою про збільшення позовних вимог, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 8883 вчинений 27.09.2018 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк» заборгованість в розмірі 12817,92 грн. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк» на користь [PERSON] в порядку повернення стягнуто за виконавчим написом № 8883 вчиненого 27.09.2018 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. грошові кошти в розмірі 6453,79 грн. А також стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору - 1762,00 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 4200,00 грн. Мотивуючи тим, що до моменту постановлення судом ухвали про задоволення його заяви про забезпечення позову, в примусовому порядку на виконання оспорюваного виконавчого напису з його заробітної плати було додатково стягнуто 3985,55 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 лютого 2019 року прийнято заяву [PERSON] про збільшення розміру позовних вимог. Роз`яснено Відповідачу право на подання відзиву на позов, а третім особам - пояснень протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання копії заяви про збільшення позову. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 травня 2019 року закінчено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. (а.с.101). У судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника позивача надійшла заява з проханням проводити розгляд справи у його відсутність. Зі змісту заяви убачається, що позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, виходячи із доводів, якими обгрунтовується позов. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач про причини неявки суду не повідомив, із клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звертався, правом на подання відзиву на позов не скористалися. Від третіх осіб до суду надійшли заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Треті особи своїх пояснень суду не направили. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Цивільним законодавством задекларовано обов`язковості договірних зобов`язань для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За приписами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Судом встановлено, що 24 грудня 2014 року між ним та АТ «Банк Ренесанс Капітал» було підписано пропозицію укласти договір карткового рахунку № [NUMBER] з відкриттям кредитного ліміту, в межах максимально погодженої суми, яка не перевищує 50 000,00 грн. терміном на 12 місяців. (а.с.14). 27 вересня 2018 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 8883 про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк», що є правонаступником АТ «Банк Ренесанс Капітал» заборгованості у розмірі 12 817,92 грн. за кредитним договором № 26257019463667 від 24 грудня 2014 (а.с. 49-58). Як убачається із матеріалів справи, на підставі яких Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис 27 вересня 2018 року за реєстровим номером 8883, із заявою про вчинення виконавчого напису звернувся 27.09.2018 року представник Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк» (а.с. 64). На підтвердження розміру заборгованості [PERSON] по кредитному договору № 26257019463667 відповідачем надана довідки про розмір заборгованості та кредитний договір укладений між [PERSON] та АТ «Банк Ренесанс Капітал» (а.с. 65). 31.07.2018 року на адресу позивача була направлена письмова вимога про погашення заборгованості за означеним вище кредитним договором (а.с.69,70). Постановою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. від 19.10.2018 року звернено стягнення на заробітну плату позивача у виконавчому провадженні № 57413614 відкритому на підставі виконавчого напису Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчиненого 27.09.2018 року за реєстровим номером 8883 про стягнення з позивача на користь відповідача 12 817,92 грн. (а.с.12). Згідно довідки ВП Запорізька атомна електрична станція № 124 від 13.11.2018 року, позивач працює в ВП Запорізька атомна електрична станція і відповідно до постанови приватного виконавця від 19.10.2018 року у виконавчому провадженні № 57413614 підлягає відрахуванню із його доходу на користь стягувача 17,5%. 16.11.2018 року утримано із заробітної плати [PERSON] 2468,24 грн. (а.с. 13). Згідно довідки ВП Запорізька атомна електрична станція № 124-94 від 05.12.2018 року, З позивача у виконавчому провадженні № 57413614 відраховано на користь стягувача 1430,22 грн. А за даними довідки від 08.01.2019 року з позивача відраховано на користь стягувача 2555,33 грн. (а.с.74,75). Таким чином, із заробітної плати позивача, на виконання Постанови Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. від 19.10.2018 року про звернення стягнення на заробітну плату [PERSON] у виконавчому провадженні № 57413614 відкритому на підставі виконавчого напису Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчиненого 27.09.2018 року за реєстровим номером 8883, стягнуто з позивача на користь відповідача 6453,79 грн. (2468,24 грн. + 1430,22 грн. + 2555,33 грн.). Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі виконавчі дії, як вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Отже,безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.03.2015 у справі № 6-27цс15. Як було зазначено вище, на підтвердження заборгованості за кредитним договором ПАТ "Перший український міжнародний банк», було надано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. виписку з рахунка [PERSON] із зазначенням суми заборгованості (а.с. 65) Надаючи оцінку даному доказу суд приходить до висновку, що він не є належним, допустимим та достатнім доказом в розумінні положень стст. 77,78,80 ЦПК України, для підтвердження наявності заборгованості у позивача перед відповідачем за кредитним договором та її безспірності. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст. 94 ЦПК України). Статтями 77-80 ЦПК України, визначено поняття налкжності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на означене, суд приходить до висновку, що позивачем підтверджено обгрунтованість заявлених ним позовних вимог. Нотаріус при вчиненні напису належним чином не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив процедуру вчинення напису, передбачену Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутого за виконавчим написом №8883 вчиненим 27.09.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. у розмірі 6453,79 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1409,60 грн., а також витрат на правничу допомогу у сумі 4200,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved