Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

У грудні 2017 року позивач - [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати за нею право власності на цілий житловий будинок літ. "А" загальною площею - 86,40 кв.м, житловою площею - 30,30 кв.м, з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку набувальної давності. 05 червня 20218 року позивач надала заяву про зміну підстави позову і просила суд визнати за нею - [PERSON] право власності на цілий житловий будинок літ. "А" загальною площею - 86,40 кв.м, житловою площею - 30,30 кв.м, з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка - [PERSON], [INFO], який помер [INFO]. В обґрунтування свого позову, позивач зазначила, що після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO], відкрилась спадщина у вигляді цілого житлового будинку літ. "А" загальною площею - 86,40 кв.м, житловою площею - 30,30 кв.м, з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], та автомашини ВАЗ 2103, 1981 року випуску, номерний знак [NUMBER]. Останній на випадок своєї смерті заповіту не залишив, спадкоємцями першої черги за законом є вона, як дружина, яка спадщину прийняла, та їх діти - [PERSON] та [PERSON], які від спадщини відмовилися на її користь. У встановлений законом строк, позивач [PERSON] звернулася до П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] На підставі її заяви від 07.10.2005 року № 1080 була відкрита спадкова справа після смерті [PERSON], який помер [INFO]. 08.09.2006 року державним нотаріусом позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на автомашину марки ВАЗ 2103, 1981 року випуску, номерний знак [NUMBER], а у видачі свідоцтва про право власності за законом на цілий житловий будинок літ. "А" загальною площею - 86,40 кв.м, житловою площею - 30,30 кв.м, з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], було відмовлено, посилаючись на відсутність у спадкоємця правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме документа, який підтверджував право власності спадкодавця на житловий будинок. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, змінені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Її представник - [PERSON] в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача - Миколаївської міської ради в судове засідання не з'явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відомо. Представник третьої особи - П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори просив слухати справу у його відсутність. Враховуючи те, що від відповідача заперечення та заява про розгляд справи у його відсутність не надходили, то суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши в сукупності письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, [INFO] в м. Миколаєві помер чоловік позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.15). Із копії спадкової справи № 523/2005, заведеної П'ятою Миколаївською державною нотаріальною конторою, до майна померлого [INFO] [PERSON], вбачається, що після смерті останнього, відкрилась спадщина у вигляді цілого житлового будинку літ. "А" загальною площею - 86,40 кв.м, житловою площею - 30,30 кв.м, з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] (раніше [ADDRESS]), та автомашини марки ВАЗ 2103, 1981 року випуску, номерний знак [NUMBER]. [PERSON] на випадок своєї смерті заповіту не залишив, спадкоємцями першої черги за законом, згідно зі ст. 1261 ЦК України, є його дружина - [PERSON], яка спадщину прийняла, та діти - [PERSON] і [PERSON], які від спадщини відмовилися на користь позивача - [PERSON](а.с.29). 08.09.2006 року державним нотаріусом П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль марки ВАЗ 2103, 1981 року випуску, номерний знак [NUMBER] (а.с.30), а у видачі свідоцтва про право власності за законом на цілий житловий будинок літ. "А" загальною площею - 86,40 кв.м, житловою площею - 30,30 кв.м, з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], було відмовлено, посилаючись на відсутність у спадкоємця правовстановлюючих документів на нерухоме спадкове майно. Згідно ст. ст. 1216, 1218 ГК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судовим розглядом встановлено, [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON], [INFO], який проживав та був зареєстрований з 08.02.1958 року по день смерті за адресою: [ADDRESS] (а.с.25). 04.06.1981 року [PERSON], залишив заповіт, посвідчений державним нотаріусом П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON], р. [NUMBER], яким заповів належний йому на день смерті житловий будинок з прилеглими до нього надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS], своєму синові - [PERSON] (а.с.23-24). Після смерті [PERSON], який помер [INFO], [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, однак прийняв спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, так як постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", п. 1 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/ 0 / 4-13 від 16.05.2013 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" в разі відкриття спадщини до 01.01.2004р. застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, в тому числі і щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом і т.д. Отже, в даному конкретному випадку необхідно керуватися нормами ЦК УРСР в редакції 1963р. (в частині спадкування після смерті [PERSON]) Згідно ст. 526 ЦК УРСР в редакції 1963 р., який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO], місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, місце знаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР - спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно з вимогами ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР в редакції ЦК 1963р. діями, що свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, є: фактичний вступ заявника в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців від дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього терміну в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Із наявних в матеріалах справи довідок КП ДЄЗ "Океан" № 4399 та № 4400 від 18.10.2016 р. (а.с.26-27) вбачається, що [PERSON] був зареєстрований та проживав з 24.05.1974 року і по день смерті за адресою: [ADDRESS], а отже є таким, що в установленому законом порядку прийняв спадщину, відповідно до ст. ст. 524, 526, 534, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року. Таким чином, [PERSON] був спадкоємцем за заповітом після смерті свого батька - [PERSON] Наявні в матеріалах цивільної справи документи об'єктивно підтверджують правомірність володіння, користування [PERSON], [PERSON] і [PERSON] спірним нерухомим майном (в тому числі: копія висновку про реєстрацію документів на право користування земельною ділянкою, копія витягу з рішення виконкому Жовтневої райради депутатів трудящих Миколаївської області від 20.05.1960р. "Про результати обміру земель по будівельному кварталу № 91", копія архівної виписки Державного архіву Миколаївської області № А-585 / 03-06 від 05.10.2016р., довідки КП ДЄЗ "Океан" м. Миколаєва №4398, №4399, №4400 від 18.10.2016р., копія виписки з будинкової книги на житловий будинок). Відповідно до вимог п.п. 1,5 ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved