Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

У серпні 2016 року представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути солідарно з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства "Укргазпромбанк" заборгованість за кредитним договором №01-Ф-К/10-Ч від 23.12.2010 року у розмірі 106302,01 грн. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 23 грудня 2010 року між ПАТ "Укргазпромбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №01-Ф-К/10-Ч, відповідно до якого позивач зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти у розмірі 200000,00 грн., з терміном повернення до 21.12.2012 року, зі щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25% річних, а також неустойки у розмірі та у терміни, що передбачені умовами кредитного договору. В подальшому було укладено додаткові угоди, що є невід'ємними складовими кредитного договору, а саме: додаткову угоду № 1 від 13.12.2011 року та додаткову угоду № 2 від 28.09.2012 року. В забезпечення виконання зобов'язання позичальника між позикодавцем та [PERSON] укладено договір поруки від 23.12.2010 року №03-П/10-Ч. Позивач направляв позичальнику вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором від 24.12.2012 року № 51-02/364/1, яку позичальник отримав 24.12.2012 року. Однак у визначений термін відповідачі не виконали вимоги банку, у зв'язку з чим у позивача виникло право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення 04.02.2013 року виконавчого напису на суму 167388,22 грн. 15.10.2014 року була проведена примусова реалізація іпотечного майна. 17.02.2015 року на рахунок банку від ВДВС було отримано кошти від реалізації іпотечного майна, які банком були нараховані по тілу кредиту у розмірі 143126,51 грн. та 10589,22 грн. по відсотках за користування кредитом. Подальших дій щодо погашення кредиту позивальником не здійснювалось. Станом на 28.07.2016 року у позичальника утворилась заборгованість за кредитним договором №01-Ф-К/10-Ч від 23.12.2010 року у розмірі 106302,01 грн., з яких: 11972,49 грн. - заборгованість по кредиту; 93599,26 грн. - заборгованість по відсотках; 730,25 грн. - неустойка. 10.10.2016 року відповідач [PERSON] подала зустрічну позовну заяву, у якій просила визнати припиненою поруку за договором поруки № 03-П/10-10-Ч від 23.12.2010 року, укладену між нею та Публічним акціонерним товариством "Укргазпромбанк". Зазначає, що умовами договору поруки № 03-П/10-10-Ч від 23.12.2010 рокуне встановлено строк поруки. Додатком 2 до кредитного договору «Графік погашення кредиту» встановлено кінцеву дату погашення кредиту 21.12.2012 року. У зв'язку з непред'явленням позову до неї як поручителя протягом 6 місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання, порука вважається припиненою. 19.10.2016 року відповідач [PERSON] подав заперечення проти позову, у якому просив у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки позивачем не подано доказів порушення ним строків повернення кредиту та відсотків за користування кредитом. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за своїм змістом є лише математичною операцією з хронологічним підсумком. Крім того, позивач звернувся до суду після спливу строків позовної давності. 30.11.2016 року представник ПАТ «Укргазпромбанк» подав заперечення на зустрічну позовну заяву, у якій просить відмовити у задоволення позовних вимог про визнання договору поруки припиненим. Зазначає, що договір поруки діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором, а тому позовні вимоги є необґрунтованими. 30.11.2016 року представник ПАТ «Укргазпромбанк» подав пояснення на заперечення проти позову. Зазначає, що банк звернув стягнення на заставне майно у досудовому порядку, шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Заборгованість згідно кредитного договору стягнуто частково. Зокрема 25.12.2014 року [PERSON] та представником банку складено акти огляду заставного майна по кредитному договору № 01-Ф-К/10-Ч від 23.12.2010 року, що свідчить про визнання позичальником свого боргу. 30.11.2016 року відповідач [PERSON] подав заяву про застосування строків позовної давності. Зазначає, що додатком 2 до кредитного договору «Графік погашення кредиту» встановлено кінцеву дату погашення кредиту 21.12.2012 року. З урахуванням умов кредитного договору щодо строку погашення кредиту частинами і сплати відсотків за користування кредитом та додатку 2 до нього, строки позовної давності за кожним із траншів на погашення кредиту та кожною черговою сплатою процентів відповідно до ст.ст. 253, 257 ЦК України закінчились у період з 11.01.2014 року по 22.12.2015 року включно. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги банку підтримав. Проти задоволення зустрічного позову заперечив. Представник відповідачів проти задоволення первісного позову заперечив, просив застосувати строки позовної давності. Зустрічний позов підтримав, пославшись на обставини, викладені у зустрічному позові. Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову з огляду на таке. Установлено, що 23.12.2010 року між ПАТ "Укргазпромбанк" та [PERSON] укладено договір споживчого кредиту № 01-Ф-К/10-Ч, відповідно до якого позивач зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти у розмірі 200000,00 грн., з терміном повернення до 21.12.2012 року, зі щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25% річних, а також неустойки у розмірі та у терміни, що передбачені умовами кредитного договору. Додатками 1 та 2 до договору споживчого кредиту № 01-Ф-К/10-Ч від 23.12.2016 року є графік погашення кредиту та відсотків, згідно з якими відсотки за користування кредитом позичальник повинен сплати щомісячними платежами до 14.12.2012 року, кредит - до 21.12.2012 року. Відповідно до п.п. 2.3, 3.3, 3.4 зазначеного договору строк кредиту встановлено до 21.12.2012 року. Повернення кредиту здійснюється щомісячно у сумі 1500,00 грн. до 5-го числа кожного місяця, а залишок заборгованості - в останні 4 місяці кредитування відповідно до Графіку погашення кредиту, наведеного у додатку 2 до цього договору, що є його невід'ємною частиною. Сплата процентів за кредитом має здійснюватись щомісячно, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування процентів. Сплата процентів за останній період користування кредитом має здійснюватись не пізніше кінцевої дати погашення кредиту. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника між ПАТ "Укргазпромбанк" та [PERSON] укладено договір поруки № 03-П/10-Ч від 23.12.2010 року. Відповідно до п.п. 1, 13 цього договору остання поручилася перед банком за належне виконання позичальником зобов'язань у повному обсязі щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюється договором споживчого кредиту від 23.12.2010 року № 01-Ф-К/10-Ч за будь-якими додатковими угодами до нього, в т.ч. збільшуючи основне зобов'язання, надалі все разом - кредитний договір. Цей договір вступає в дію з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання усіх зобов'язань за кредитним договором. 13.12.2011 року між ПАТ "Укргазпромбанк" та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору споживчого кредиту № 01-Ф-К/10-Ч від 23.12.2010 року, якою доповнено п. 2.8 та змінено п. 2.8.4 договору споживчого кредиту № 01-Ф-К/10-Ч від 23.12.2010 року. 28.09.2012 року між ПАТ "Укргазпромбанк" та [PERSON] укладено додаткову угоду № 2 до договору споживчого кредиту № 01-Ф-К/10-Ч від 23.12.2010 року, якою змінено графік погашення кредиту та викладено додаток № 2 до договору у новій редакції. Додаток 2 від 28.09.2012 року є невід'ємною частиною до договору споживчого кредиту № 01-Ф-К/10-Ч від 23.12.2010 року. Відповідно до поданого банком розрахунку заборгованості за договором споживчого кредиту № 01-Ф-К/10-Ч від 23.12.2010 року за [PERSON] станом на 28.07.2016 року рахується заборгованість у сумі 106302,01 грн., з яких: 11972,49 грн. - заборгованість по кредиту; 93599,26 грн. - заборгованість по відсотках; 730,25 грн. - неустойка. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 4 ст. 261 ЦК України). Відповідно до частин першої, третьої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. На підставі частини першої статті 252, частини першої статті 253 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що в разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Враховуючи те, що п.2.3 вказаного договору споживчого кредиту та Додатком 1, 2 до нього встановлено строк сплати відсотків до 14.12.2012 року та кредиту до 21.12.2012 року, банк, звернувшись 09.08.2016 року з позовом до позичальника, пропустив трирічний строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні первісного позову до позичальника. Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у його постанові у справі № 6-2662цс15 від 20.04.2016 року, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Оскільки умови договору поруки не містять строку її дії, а умова договору поруки про його дію до повного виконання усіх зобов'язань боржників за основними договорами не вважається встановленим сторонами строком припинення дії поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України щодо припинення поруки після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, визначеного договором споживчого кредиту № 01-Ф-К/10-Ч від 23.12.2010 року (21.12.2012 року). Отже, банк, звернувшись з позовом до поручителя 09.08.2016 року, пропустив шестимісячний строк для пред'явлення до нього вимоги, який розпочав свій перебіг 21.12.2012 року, тому дію поруки слід вважати припиненою. Наведене відповідає висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 03.02.2016 року у справі № 6-1599цс15. Отже, позов банку до поручителя задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed