Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 13.11.2017 року в задоволенні позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства [PERSON] банк "Приват Банк", Житомирське регіональне управління ПАТ КБ "Приват Банк" про визнання кредитного договору від 25.10.2006 р. № zrz OGK00003475 недійсним відмовлено. 24.11.2017 року [PERSON] подала апеляційну скаргу на рішення суду від 13.11.2017 року. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 01.12.2017 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства [PERSON] "Приватбанк" Житомирське регіональне управління ПАТ КБ "Приват Банк" про визнання договору недійсним повернуто до суду для виконання вимог п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, а саме постановлення судом додаткового рішення щодо позовної вимоги позивача про визнання недійсним договору іпотеки. У судове засідання сторони позивач не з"явився, причини неявки суду не відомі, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, направив клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідно до вимог ч.3 ст.220 ЦПК України явка сторін не є обовязковою при ухваленні додаткового рішення. Частиною 1 статті 220 ЦПК України передбачено випадки та умови за яких може бути ухвалено додаткове рішення. Вказаною статтею передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. Так, п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Враховуючи, що при винесенні рішення у справі № 296/10056/16-ц за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства [PERSON] " Приватбанк" Житомирське регіональне управління ПАТ КБ "Приват Банк" про визнання договору недійсним, судом не було вирішено спір щодо позовної вимоги про визнання недійсним іпотечного договору, суд вважає за можливе у цій частині постановити додаткове рішення. Так, у рішенні суду було зазначено, що з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 25.10.2006 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником кого є ПАТ КБ «Приватбанк») було укладено договір Іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 16346 (а.с. 44-45). Вказаним договором іпотеки забезпечено виконання зобовязань іпотекодавцем [PERSON], що випливають з кредитного договором від 25.10.2006 року № zrzOGK00003475. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК України недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. За результатами розгляду справи, судом встановлено, що підстави для визнання недійсним основного зобовязання ( кредитного договору № zrz OGK00003475 від 25.10.2006 року) відсутні, тому позовна вимога про визнання недійсним договору іпотеки від 25.10.2006 року, яка є похідною, також задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed