Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Оболонського районного суду м. Києва зі скаргою на дії начальника Брусилівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Кравчук О.Є. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. В своїй скарзі посилалися на те, що 16 вересня 2010 року Оболонським районним судом м. Києва ухвалено судове рішення, згідно з яким з нього стягнуто заборгованість на користь ТОВ « Просто фінанси». Ухвалою від 05.07.2013року змінено стягувача ТОВ « Просто фінанси» на ТОВ « Кредитні ініціативи». Також в своїй скарзі вказував, що судове рішення ним виконано в повному обсязі, оскільки старшим державним виконавцем Брусилівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 23.11.2016р. було вилучено заставне майно, а саме автомобіль ВАЗ 21070 д.н.з. [NUMBER], який в подальшому був реалізований з електронних торгів, а 07 лютого 2018 року [PERSON] стало відомо про те, що з його заробітної плати на виконання постанови державного виконавця здійснюється відрахування на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» на виконання судового рішення. Вказував, що державним виконавцем при прийнятті такого рішення було допущено ряд порушень норм Закону України «Про виконавче провадження». В своїй скарзі просив суд скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 07.02.2018 року, а дії державного виконавця щодо її винесення визнати протиправними та зупинити стягнення на підставі виконавчого документа. До судового засідання скаржник надав клопотання про розгляд справи без його участі, оскільки скаргу підтримує та просить суд її задовольнити. Державний виконавець та стягувач в судове засідання з розгляду скарги по суті не зявилися, будучи належним чином повідомлені судом про час та місце розгляду. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків. Встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16.09.2010 року, яке вступило в законну силу, позовні вимоги ТОВ « Просто Фінанс» задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Просто Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 01009500919 від 16.01.2008 року в розмірі 37 584грн. 16 коп. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05.07.2013року змінено стягувача ТОВ « Просто фінанси» на ТОВ « Кредитні ініціативи». Згідно зі ст. 124 Конституції України та ст.ст. 2,18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження". Також встановлено, що судове рішення боржником в добровільному порядку виконано не було, по справі судом за заявою стягувача видані виконавчі листи. Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень згідно зі ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Закон України «Про виконавче провадження» встановлює саме обовязок, а не право державного виконавця, відкрити виконавче провадження та прийняти виконавчий документ до виконання, якщо не закінчився строк його пред'явлення до виконання, та він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом. Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Брусилівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 23.11.2016р. було вилучено заставне майно, а саме автомобіль ВАЗ 21070 д.н.з. [NUMBER], який в подальшому був реалізований з електронних торгів за 19 950,00гривень, які надійшли на депозитний рахунок виконавця( а.с.10). Відповідно до норм п. 7 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей. Статтею 68 Закону передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п'яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. Як встановлено судом, державний виконавець в порядку та на умовах, що визначені нормами ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» 07.02.2018 року виніс постанову в межах виконавчого провадження № 26826268 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Оскільки рішення державного виконавця про звернення стягнення на доходи боржника [PERSON] прийнято на підставі та в межах повноважень, наданих державному виконавцеві, суд приходить до висновку, що таке рішення є правомірним, а вимоги скаржників про визнання незаконною та скасування постанови від 07.02.2018 року є безпідставними та не підлягають задоволенню. Правові підстави для зупинення вчинення виконавчих дій передбачені нормами ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено випадки, за умови яких державний виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій. Жодні правові підстави, визначені нормами ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» для зупинення виконавчих дій з примусового виконання судового рішення не встановлено, вимоги заявників в цій частині є безпідставними. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що скарга [PERSON] є повністю безпідставною та не підлягаю задоволенню. Твердження заявника в поданій до суду скарзі про те, що рішення є виконаним, не заслуговує на увагу. На обґрунтування свого твердження про фактичне виконання судового рішення стороною заявника не надано суду підтвердження про повне його виконання. Тому в задоволенні скарги слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed