Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом та просить суд винести рішення, яким визнати за нею право власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: вул. Мічуріна, буд. 18, с. Вільшана, Недригайлівського району Сумської області. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Представник Вільшанської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, відповідача по справі, в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Справу розглянуто у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У зв'язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що 24 лютого 1991 року помер [PERSON], [INFO], в с. Вільшана, Недригайлівського району Сумської області. Згідно довідок виконкому Вільшанської сільської ради Недригайлівського району Сумської області позивачка по справі, [PERSON] на момент смерті її діда, [PERSON], проживала разом з ним та провела його поховання (а.с.8-10). Діду позивачки, [PERSON] належав житловий будинок по вул. Мічуріна, 18 в с. Вільшана, Недригайлівського району, Сумської області (свідоцтво про право власності б/н від 12 вересня 1988 року). У 1991 році дід позивачки прибудовував до будинку житлову прибудову, позначену в технічному паспорті як кімната "1-7" (житлова), прибудову позначену в технічному паспорті як кімната «1-8» (кладова), прибудову позначену в технічному паспорті як кімната «1-9» (коридор) та , але за життя їх не закінчив та не оформив належним чином. Після його смерті позивачка залишилась проживати в даному будинку за вище вказаною адресою та продовжила будівництво прибудов до житлового будинку, а саме: житлову прибудову, позначену в технічному паспорті як кімната "1-7" (житлова), прибудову позначену в технічному паспорті як кімната «1-8» (кладова), прибудову позначену в технічному паспорті як кімната «1-9» (коридор) (а.с.12-18) та інших будівль та споруд розташованих в даному домоволодінні. У відповідності до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За змістом ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до п. 3.2 Листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - «Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст.1218 ЦК України та з урахуванням роз'яснень, наданих у п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». За змістом зазначених роз'яснень спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується із частинами 3, 5 ст. 376 ЦК України і нормами про поняття спадкування та склад спадщини (статті 1216, 1218 ЦК України). Якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства (частини 3, 5 ст. 376 ЦК України) належало спадкодавцю, воно також належить спадкоємцю, який прийняв спадщину. Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин 3, 5 ст. 376 ЦК України є суб'єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм статей 1216, 1218 ЦК України. Відповідно до ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. На даний час [PERSON] оформляє спадкові права домогосподарство, яке розташоване по вул. Мічуріна, 18 в с. Вільшана, Недригайлівського району, Сумської області, з даного приводу претензії в Вільшанській сільській раді Недригайлівського району Сумської області, відсутні. Самочинні будови не шкодять стороннім особам. Порушень будівельних норм та правил, які б перешкоджали визнанню права власності на самочинні будови не має. Ввести в експлуатацію самочинне будівництво від імені діда позивачки, також вже не можливо, у зв'язку з його смертю. Оформити спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] не має можливості, оскільки при житті він не узаконив дане будівництво та не провів його відповідну реєстрацію. Нотаріальна контора на даний час не видає позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом. Право власності на самочинно збудоване майно може бути визнане тільки рішенням суду. За померлою особою право власності не визнається, оскільки за ст. 25 ЦК України правоздатність такої особи припиняється з її смертю. За відсутності правовстановлюючих документів на ім'я померлого, згідно з положеннями ст. 67 Закону України «Про нотаріат» позивач позбавлений можливості одержати в нотконторі свідоцтво про право на спадщину на це нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно п.п. 1.1. ч. 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року №3674-VІ ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою встановлена у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше п'яти розмірів мінімальної заробітної плати. Як вбачається з матеріалів справи загальна вартість майна становить 113313 грн., тобто позивачка повинна була сплатити судовий збір у розмірі 1133,13 грн., при подачі позовної заяви позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 487,20 грн., (1133,13-487,20=645,93 грн.) тобто несплачений судовий збір становить 645,93 грн.

Outcome: approved