Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким визнати виконавчий напис № 27304 від 15.03.2021, виданий приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. про стягнення заборгованості з [PERSON] у розмірі 5662,50 грн на користь ТОВ «Фінансова компанія «Горизонт», таким, що не підлягає виконанню. Заявлені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса був вчинений за відсутності доказів безспірності заборгованості. Зазначив, що ніяких кредитних договорів з відповідачем не укладав. Крім того вважає, що нотаріус вчинив виконавчий напис згідно кредитного договору, який нотаріально не посвідчений. 03.08.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 15-16). Крім того, задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заяв по суті справи до суду не надійшло; відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, про розгляд справи повідомлений належним чином. Відповідачем було отримано копію позовної заяви, ухвалу суду та повістку згідно поштового повідомлення (а.с. 18). 30.08.2021 року на адресу Житомирського районного суду Житомирської області від приватного нотаріуса Головкіної Я.В. надійшли належним чином завірені копії виконавчого напису, вчиненого 15.03.2021 року за № 27304, та документи, на підставі яких вчинявся виконавчий напис (а.с. 21-31). Приватним виконавцем відповідно до ухвали суду від 03.08.2021 року надано належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 65318857 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Горизонт" заборгованості в сумі 5662,50 грн (а.с. 33-67) Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 03.11.2019 року між ТОВ «ФК «Горизонт» та [PERSON] укладено кредитний договір надання онлайн кредиту № 144700191103 за умовами якого позичальнику надано грошові кошти у розмірі 2500,00 грн в кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти його користування, відповідно до умов зазначених у договорі. Кредит надано на умовах строковості, зворотності та платності (а.с. 24-25). 15.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я. В. видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 27304, згідно якого звернено стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Горизонт» заборгованість за кредитним договором 144700191103 від 03.11.2019 року за період з 07.12.2019 року по 04.02.2021 року включно у сумі 5662,50 грн (а.с. 10). 05.05.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького П. В. на підставі виконавчого напису № 27304 від 15.03.2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 65318857 про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Горизонт" заборгованості в розмірі 5662,50 грн (а.с. 11). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону "Про нотаріат"), зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок). Відповідно до ст. 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила і умови вчинення виконавчого напису містяться у пунктах 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. З урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, зокрема, неповідомлення боржника про вимогу кредитора, так і необґрунтованість вимог до боржника. Докази того, що кредитор ТОВ "ФК "Горизонт" дійсно направляв боржнику повідомлення про наявну заборгованість відсутні, як і відсутні докази, що боржник отримував претензію щодо виплати заборгованості, і своєю пасивною поведінкою погодився з її розрахунком. Отже, заборгованість, яку стягнуто за виконавчим написом, не можна вважати безспірною. Крім того, позивач суму заборгованості за кредитним договором не визнає в повному обсязі, посилаючись на те, що жодного договору з ТОВ "ФК "Горизонт" не укладав та ніяких кредитних коштів не отримував. Однак суд відкидає таке твердження позивача, оскільки в матеріалах справи міститься копія договору № 144700191103 надання онлайн кредиту від 03.11.2019 року, укладеного між ТОВ "ФК Горизонт" та [PERSON] , яку надано як приватним нотаріусом Головкіною Я. В., так і приватним виконавцем Лужинецьким П. В. (а.с. 24-25, 37-40). Відповідачем ТОВ "ФК "Горизонт" до суду також не надано будь-яких документів в підтвердження наявності кредитної заборгованості [PERSON] у розмірі, зазначеному у виконавчому написі нотаріуса. Зважаючи на викладене, суд дійшов переконання, що наявність таких обставин не свідчить про безспірний характер заборгованості, а тому при вчиненні виконавчого напису від 15.03.2021 року у приватного нотаріуса були відсутні підстави вважати безспірною заборгованість [PERSON] за кредитним договором, а, відтак, вказану нотаріальну дію приватним нотаріусом вчинено без дотримання вимог ст. 88 Закону України "Про нотаріат" та п.п.3.1 п. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. Крім того, з тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст.ст. 87-91 Закону України "Про нотаріат" та пунктом 2 Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172. Пункт 2 вказаного Переліку було доповнено Постановою КМУ від 26.11.2014 року за №662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". Таким чином, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком і мали слугувати підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Разом із цим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року залишена без змін та яка набрала законної сили, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, в тому числі п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості", та зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Отже, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Згідно положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. №7 "Про судове рішення в адміністративній справі", згідно якого визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. З огляду на наведене вбачається, що нотаріус в день вчинення спірного виконавчого напису 15.03.2021 року керувалась пунктом Переліку, який був незаконним та нечинним, та на підставі нечинного нормативного акту дійшла помилкового висновку про існування безспірності заборгованості позивача перед банком на підставі лише документів, передбачених пунктом 2 Переліку. Враховуючи, що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, а також те, що нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосовано нечинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є законною та обґрунтованою, та позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладають у разі задоволення позову на відповідача. Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 454,00 грн за вимогу про забезпечення позову (а.с. 1, справа № 278/2312/21, провадження № 2-з/278/75/21) та судовий збір в сумі 908,00 грн, сплачений останнім при звернені до суду з даним позовом (а.с. 1).

Outcome: approved