Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог вказав, що рішенням Ярмолинецького районного суду від 02.04.2020 року визнано право власності за відповідачем [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , яка була членом колгоспного двору. Позивач вказує, що за ним належить 2/3 частини будинковолодіння після смерті матері [PERSON] . Також вказує, що він є спадкоємцем майна після смерті матері за заповітом, тому [PERSON] просить визнати за ним право власності на 2/3 частини будинковолодіння за [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері [PERSON] . Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав, наведених у позові. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилася до суду подала заяву, в якій вказала, що не заперечує проти визнання права власності за [PERSON] на 2/3 частини будинковолодіння [ADDRESS] , що належав колгоспному двору. Просить розглядати справу без її участі. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи в межах наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 липня 1988 року виконкомом Ярмолинецької районної ради народних депутатів видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] , яким засвідчено, що даний житловий будинок належить колгоспному двору, головою якого являється [PERSON] . Станом на 15 квітня 1991 року в погосподарському номері за адресою: [ADDRESS] до складу членів двору входили: [PERSON] - голова двору; [PERSON] - дочка; [PERSON] - зять, що підтверджується довідкою виконкому Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області від 15.07.2014 року № 588. [PERSON] являється спадкоємицею за заповітом майна після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті останньої було заведено спадкову справу №322/1998 та [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 16.11.1998 р. на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] . Зазначені обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 14.10.1998 року; архівною довідкою Хмельницького обласного державного нотаріального архіву № 2385/01-18 від 09.08.2019 року; свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 16.11.1998 року, виданим [PERSON] після смерті [PERSON] на 1/3 частину житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.01.2014 року. Із спадкової справи № 93-2014, заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину та 11.07.2014 року отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частки земельної ділянки площею 2,0254 га, кожний. З даної спадкової справи також вбачається, що інші спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах про захист права приватної власності" до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України "Про власність", застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена колгоспного двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Тобто, в разі віднесення господарства до колгоспного двору кожен його член має право на частину майна двору в рівних частках. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1216ЦК України передбачено, що cпадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1223ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах про захист права приватної власності" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні застосовуються з 1 липня 1990 року. Отже, на день смерті [PERSON] була власником 2/3 частки майна колгоспного двору. 14.12.2004 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, згідно якого все своє майно вона заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному, отже, частка позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] після смерті матері [PERSON] складає по 1/3 майна колгоспного двору (2/3:1/2). Згідно рішення Ярмолинецького районного суду від 02.04.2020 року за [PERSON] , [INFO] , визнано право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , яка була членом колгоспного двору. А тому суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню і за позивачем необхідно визнати право власності на 2/3 частини будинковолодіння по [ADDRESS] . На підставі п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", ст. 16,328,1218,1261,1268,1269,1270 ЦК України,

Outcome: approved