Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, третя особа Державна казначейська служба України про зобов`язання виконати в повному обсязі рішення Європейського суду з прав людини від 09.08.2014 у справі «Євген Карлович Борисенко проти України» і сплатити грошову суму. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Європейським Судом з Прав Людини (далі ЄЄПЛ) постановлено рішення від 09 серпня 2014 р. у справі" Євген Карлович Борисенко проти України", яким Судом прийнято до уваги визнання державою факту порушення прав позивача, захищених Європейською Конвенцією з прав людини і основних свобод і задоволено одностороннє зобов"язання держави Україна із добровільної сплати грошового відшкодування шкоди, завданої внаслідок цього порушення. Сума справедливої сатисфакції, становить 3240 (три тисячі двісті сорок) євро, конвертовану у національну валюту за офіційним курсом, встановленим на день платежу без будь-яких податків. У квітні 2015 р. позивач отримав листа від головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Медведєва О.В. від 26 березня 2015 р., вих. № 2-890/16, яким повідомлено, що на спеціальний реєстраційний рахунок Державної виконавчої служби України нібито перераховано грошову суму у розмірі 63 596 грн.75 коп., яку Державна виконавча служба України пропонує позивачу отримати на виконання рішення ЄЄПЛ від 09 серпня 2014 р. у справі № 15503/12. Проте, запропонована позивачу для отримання сума 63 596 грн.75 коп. не відповідає призначеній рішенням ЄЄПЛ сумі справедливої сатисфакції у 3240 (три тисячі двісті сорок) євро, оскільки станом, на дату надіслання листа від виконавчої служби (26 березня 2015 р.) офіційний курс гривні, встановлений Національним Банком України становив 25 815 грн. 63 коп. за тисячу євро. Відповідно до офіційного курсу, встановленого НБУ станом на 26 березня 2015 р., грошова сума в національній валюті, еквівалентна призначеній Судом сумі 3240 євро, мала складати: 25 815, 63 грн. х 3, 24 = 83 642 грн. 64 коп., що значно перевищує суму, яку запропоновано позивачу. Позивачем з червня по вересень 2015 року надсилалось до Державної виконавчої служби України і Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського Суду Прав Людини з метою отримання інформації з яких підстав та ким, суму сатисфакції в розмірі 3240 євро конвертовано за незрозумілим курсом, проте інформацію так і не було отримано. Усвідомлюючи ризик взагалі не отримати навіть часткову сатисфакцію за рішенням ЄСПЛ, позивач погодився на отримання запропонованої державною виконавчою службою України часткової компенсації в сумі 63 596 грн.75 коп., та 03 жовтня 2015 р. надіслав до виконавчої служби повний пакет завірених належним чином документів, необхідних для отримання зазначеної суми часткової компенсації. Проте, зазначені кошти так і не були перераховані. З метою з`ясування причин ухилення державної виконавчої служби від сплати мені часткової компенсації в сумі 63 596 грн. 75 коп. протягом десяти днів після отримання повного пакету необхідних документів, позивач подав письмову вимогу про невідкладне виконання рішення ЄСПЛ на особистому прийомі начальника відділу примусового виконання рішень департа\-менту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України. Після отримання вимоги, відповідачем було подано до банку пла\-тіжне доручення № 3166 від 27 жовтня 2015 р. яким банку будо доручено здійснити переказ на рахунок позивача в Ощадбанку грошової суми часткової компенсації в розмірі 63 596 грн.75 коп. 01.12.2015 державним виконавцем Сиренко С.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження щодо виконання вказаного рішення. Позивач вказує, що відповідачем було порушено права позивача на отримання призначеної рішенням ЄСПЛ від 09 серпня 2014 р. у спра\-ві "Євген Карлович Борисенко проти України" суми сатисфакції 3240 (три тисячі двіс\-ті сорок) євро в повному обсязі. 01.02.2019 на адресу суду надійшли письмові заперечення представника відповідача. Зазначив, що Міністерством юстиції України жодних прав та інтересів позивача не порушено. Суму сатисфакції було виплачено у відповідності до визначеного законом порядку. Щодо задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні з підстав з його безпідставності. 06.11.2019 року від позивача надійшла на адресу суду заява про збільшення розміру позовних вимог. 12.02.2020 року на адресу суду надійшли письмові заперечення представника відповідача. В яких вказав, що суму сатисфакції було виплачено позивачу у відповідності до визначеного законом порядку. Вказав, що виконавче провадження по виконанню рішення Європейського суду з прав людини № 45275330 завершене у зв`язку з його виконанням. Зауважив, що позивачем не оскаржувались дії державного виконавця. У зв`язку з цим позовні вимоги є безпідставними. Позивач у судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник Міністерства юстиції України до судового засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялася належним чином. На адресу суду надав письмові заперечення, відповідно до яких заперечує щодо задоволення позовних вимог, просить відмовити в повному обсязі. Представник Державної казначейської служби України до судового засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Європейським Судом з Прав Людини постановлено рішення від 09 серпня 2014 р. у справі" Євген Карлович Борисенко проти України", яким Судом прийнято до уваги визнання державою факту порушення прав позивача, захищених Європейською Конвенцією з прав людини і основних свобод і задоволено одностороннє зобов`язання держави Україна із добровільної сплати грошового відшкодування шкоди, завданої внаслідок цього порушення. Суму справедливої сатисфакції, визначено у розмірі 3240 (три тисячі двісті сорок) євро, конвертовану у національну валюту за офіційним курсом, встановленим на день платежу без будь-яких податків. Листом Урядового уповноваженого у справах ЄСПЛ від 23.10.2014 № 12.0.1-17/9355 повідомлено Державну виконавчу службу України про ухвалення 09.09.2014 рішення ЄСПЛ у справі «Євген Карлович Борисенко проти України» за заявою № 15503/12, повідомлено, що Україна має сплатити заявнику кошти у сумі З 240 євро в якості відшкодування будь-якої матеріальної та моральної шкоди. У зв`язку з чим, головним державним виконавцем Медведєвим О.В. 31.10.2014 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Листом Відділу примусового виконання рішень Державної виконаної служби України від 31.10.2014 № 14-0-26-4452-2/16 направлено Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерств юстиції України, [PERSON] та Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини постанову про відкриття виконавчого провадження від 31.10.2014, та одночасно запропоновано Позивачу у триденний строк з моменту отримання вказаної постанови надати повні банківські реквізити для перерахунку йому коштів у національній валюті. Відповідно до частини першої статті 8 Закону передбачно, що виплата Стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні. Частиною четвертою статті 8 Закону встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. ПРОТЯГОМ 10 днів від дня надходження зазначених у частині третій цієї статті документів здійснює списання на вказаний Стягувачем банківський рахунок, а в разі його відсутності - на депозитний рахунок державної виконавчої служби коштів з відповідної бюджетної програми Державного бюджету України. Порядок збереження коштів на депозитному рахунку державної виконавчої служби визначається Законом України «Про виконавче провадження». Оскільки станом на 19.12.2014 [PERSON] до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України не надано банківські реквізити для перерахування йому коштів у національній валюті, та на виконання вимог вищезазначеної статті Закону платіжним дорученням Міністерства юстиції України від 19.12.2014 № 9784 перераховано на депозитний рахунок Державної виконавчої служби України кошти за рішенням ЄСПЛ від 09.08.2014 року у справі «Євген Карлович Борисенко проти України» у сумі 63 596,75 грн. (еквівалент 3 240 євро) перераховано на рахунок Державної виконавчої служби України за №37313006004124. Частиною другою статті 7 Закону встановлено, що неподання Стягувачем заяви про виплату відшкодування не є перешкодою для виконання Рішення. При формуванні платіжного доручення від 19.12.2014 було взято до уваги офіційний курс гривні, встановлений Національним банком України, що діяв до 14-00 19.12.2014, тобто курс, що був встановлений НБУ з 14-00 18.12.2014, який становив - 1 962,8625 грн. за 100 євро, що підтверджено повідомленнями Національного банку України від 18.12.2014 та 19.12.2014. Отже, 63 596,75 грн. = 1962,8625 грн *32,40 євро. Відповідно до Моніторингу виплата вважається здійсненою належним чином як тільки справедливу сатисфакцію було «надано в розпорядження» отримувача, тобто під його контроль, прямий (коли гроші були перераховані на його/її банківський рахунок), або непрямий (наприклад, коли гроші доступні для стягнення з рахунку відповідального органу за вимогою заявника, та заявник був належним чином поінформований про це (настільки, наскільки це є можливим, наприклад, рекомендованим листом, надісланим йому/їй на останню відому адресу або за місцем проживання). Згідно з частиною третьою статті 9 Закону протягом трьох днів з моменту перерахування на депозитний рахунок державної виконавчої служби суми відшкодування державна виконавча служба повідомляє про це Стягувача. Листами Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 29.12.2014 № 2-1555/16 та від 26.03.2015 № 2-890/16 Позивача повідомлено, що 22.12.2014 на спеціальний реєстраційний рахунок Державної виконавчої служби України перераховано кошти за вищевказаним рішенням ЄСПЛ у розмірі 63 596,75 грн., призначені для виплати на його користь, та вкотре запропоновано терміново надати повні банківські реквізити в національній валюті. Пунктом «а» частини другої статті 9 Закону встановлено, що сума відшкодування, яка знаходиться на депозитному рахунку державної виконавчої служби перераховується на рахунок Стягувача після подання ним відповідної заяви. Позивачем листом від 03.10.2015 надано Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повні банківські реквізити в національній валюті. Платіжним дорученням Міністерства юстиції України від 27.10.2015 № 3166 перераховано кошти на рахунок [PERSON] , як погашення боргу за рішенням ЄСПЛ від 09.08.2014 у справі «Євген Карлович Борисенко проти України» у сумі 63 596,75 грн. У зв`язку з виконанням рішення та виплатою вказаних коштів позивачу, Державним виконавцем 01.12.2015 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 45275330. Слід також зазначити, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 01.12.2020 ВП № 45275330 позивачем не оскаржувалася відповідно до чинного законодавства, що свідчить про повну згоду [PERSON] з виплаченою сумою справедливої сатисфакції. Відповідно до ч. 1 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» протягом десяти днів від дня отримання повідомлення Суду про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва: а) надсилає Стягувачеві повідомлення з роз`ясненням його права подати до державної виконавчої служби заяву про виплату відшкодування, в якій мають бути зазначені реквізити банківського рахунка для перерахування коштів; б) надсилає до державної виконавчої служби оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України. Автентичність перекладу засвідчується Органом представництва. Відповідно до п 9 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення Європейського суду з прав людини підлягають виконанню державною виконавчою службою відповідно до цього Закону, з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Абзацом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що виконання рішення - це, крім іншого, виплата стягувачеві відшкодування. Згідно з абзацом 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», державна виконавча служба упродовж десяти днів з дня надходження документів, зазначених у пункті "б" цієї частини, відкриває виконавче провадження. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що виплата стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні. При цьому ч. 5 ст. 8 цього Закону передбачено, що підтвердження списання відшкодування, отримане від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та підтвердження виконання всіх вимог, зазначених у резолютивній частині остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, резолютивній частині остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, у рішенні Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, у рішенні Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України, є для державної виконавчої служби підставою для закінчення виконавчого провадження. Відповідно до статті 625 ЦК України, правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання. Вказані положення відображені у правовій позиції, висловленій Верховним Судом України під час розгляду справи № 6-2759цс15. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування шкоди за рахунок держави, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Положеннями ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що Міністерством юстиції України своєчасно та в повному обсязі вжито заходи, передбачені Законом щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини від 09 серпня 2014 р. у справі" Євген Карлович Борисенко проти України". Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи та вимог чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини сторін, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Міністерства юстиції України, третя особа Державна казначейська служба України про зобов`язання виконати в повному обсязі рішення Європейського суду з прав людини від 09.08.2014 у справі «Євген Карлович Борисенко проти України» і сплатити грошову суму. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed