Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська», третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську, про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування вимог за позовом зазначили, що [INFO] року у результаті нещасного випадку, знаходячись на своєму робочому місці, загинув їхній син [PERSON], який працював гірничим робітником очисного вибою на ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська», про що відповідачем було видано акт за формою Н-1 від 29.07.2004 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, згідно якому [PERSON] був смертельно травмований. Діями відповідача їм спричинені моральні страждання, які пов'язані з безповоротною втратою близької людини - їхнього сина, якому на час смерті виповнилося лише 29 років, відчуттям самотності та відчаю, які є прямим наслідком нещасного випадку, внаслідок якого загинув [PERSON], працюючи у шкідливих і небезпечних умовах на вугільному підприємстві. Втрата сина є невідновною. Крім того, вони отримали сильний стрес, після якого до цих пір не можуть отямитися, а відповідно не можуть повернутися до звичайного життя. Смерть сина негативно вплинула на психічний стан. Все це змушує їх докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Для відновлення хоч якоїсь справедливості, враховуючи характер та обсяг душевних страждань, зважаючи на їхню безпорадність проти того, що сталося, взявши до уваги тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, позивачі просять відшкодувати моральну шкоду в розмірі по 100000 (сто тисяч) на користь кожного з позивачів. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'ю. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] не з»явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні. Представник третьої особи - відділення виконавчої дирекції Фонду соцстрахування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійськ Донецької області в судове засідання не з»явився, про час і місце розряду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, на розсуд суду.. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі. Позивачі по справі [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] (а.с. 5). [INFO] року у результаті нещасного випадку на ДП «ВК «Краснолиманська» [PERSON] загинув під час виконання трудових обов'язків, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 9). Відповідно до акту № 55 від 07.02.2005 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 [PERSON] [INFO] року на робочому місці під час виконання наряду опинився під впливом вибуху метано-повітряної суміші, внаслідок чого був смертельно травмований (а.с. 10-11). Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України позивачі [PERSON] та [PERSON], як батьки загиблого, є особами, які мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав. Пунктом 2 частини 2 вказаної статті передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів. Як наслідок, у даному випадку моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинила порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Судом встановлено, що у зв"зку зі смертю [PERSON] внаслідок нещасного випадку на виробництві завдано моральну шкоду позивачам [PERSON], [PERSON], яка полягає у душевних, психічних стражданнях, яких вони зазнали, характер яких полягає в тому, що їх неможливо відновити. Смерть [PERSON] настала внаслідок нещасного випадку на виробництві і при цьому мала місце протиправність дій відповідача, пов"язаних з порушенням Закону України „Про охорону праці", Гірничого Закону України, що стало причиною нещасного випадку, внаслідок якого настала смерть [PERSON] (а.с. 10-11). Між протиправними діями відповідача та настанням негативних наслідків, тобто смертю потерпілого і заподіянням моральної шкоди його близьким, є прямих причинний зв"язок, а також є вина відповідача у настанні вказаних негативних наслідків, що є підставою для відшкодування моральної шкоди. Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім"єю. З матеріалів справи вбачається, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є батьками загиблого [PERSON] (а.с. 5). Внаслідок смерті [PERSON], яка настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, позивачам відповідачем було спричинено моральну шкоду, а саме: Їм спричинені моральні страждання, які пов'язані з безповоротною втратою близької людини - їхнього сина, якому на час смерті виповнилося лише 29 років, відчуттям самотності та відчаю, які є прямим наслідком нещасного випадку, внаслідок якого загинув [PERSON], працюючи у шкідливих і небезпечних умовах на вугільному підприємстві. Крім того, вони отримали сильний стрес, після якого до цих пір не можуть отямитися, а відповідно не можуть повернутися до звичайного життя. Смерть сина негативно вплинула на психічний стан. Все це змушує їх докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Втрата сина є невідновною. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує глибину фізичних і душевних страждань кожного з позивачів, те, що ці страждання у них довічні, ступень вини відповідача, а також виходить з засад розумності, виваженості та справедливості, що узгоджується з роз"ясненнями, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4 ( зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5), де вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягнувши на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди по 50000 грн. на користь кожного. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати: 8,50 грн. по сплаті судового збору та 15,00 грн. - по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial