Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого вказав, що 03.07.2007 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК», найменування якого з 17.06.2009 року у відповідності до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» було змінено на ПАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір [NUMBER] Відповідно до умов Кредитного договору, [PERSON] отримав у ВАТ «РОДОВІД БАНК» кредит в сумі 41 219 доларів США строком до 03.07.2014 року зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом. Крім того, позичальник зобов'язався повністю повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами, у разі несвоєчасного повернення кредитних коштів та процентів - сплатити Банку пеню за кожний день прострочки у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у п. 1.5 Кредитного договору від суми простроченої заборгованості. Факт отримання кредитних коштів в сумі 41 219 доларів США підтверджується заявою на видачу готівки № 426_29 від 03.07.2007 року. Таким чином, позивач виконав взяті на себе зобов'язання щодо надання кредитних коштів згідно з умовами Кредитного договору. [PERSON] належним чином не виконував взятих на себе зобов'язань за Кредитним договором, в результаті чого станом на 12.05.2015р. утворилась заборгованість в розмірі 9 878 доларів США 41 центу та 480 576 грн. 35 коп., яка складається з суми простроченої заборгованості за кредитом - 9 878 дол. США 41 центу, загальної суми пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості - 429 074 грн. 40 коп. та загальної суми трьох відсотків річних від суми простроченої кредитної заборгованості - 51 501 грн. 95 коп. Оскільки [PERSON] ухиляється від сплати заборгованості, позивач просить у примусовому порядку стягнути з нього суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати у виді судового збору в сумі 3 654 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача позовну заяву не визнав, просив відмовити у задовленні позову у повному обсязі та пояснив, що [PERSON] не заперечує, що взяв кредит в іноземній валюті в сумі 41 219 дол. США, готовий його повернути, він не має наміру відмовлятися від своїх договірних зобов'язань, але зміна обставин в бік значного та різкого підвищення офіційного курсу купівлі валюти - доларів США для нього є істотною зміною обставин. Щодо розстрочки повернення кредитних коштів [PERSON] до банку не звертався. Також пояснив, що банк не мав права на здійснення валютних операцій без банківської ліцензії. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись відповідно до вимог закону або договору. Судом встановлено, що 03.07.2007 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК», найменування якого з 17.06.2009 року у відповідності до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» було змінено на ПАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір [NUMBER] відповідно до умов якого [PERSON] отримав у ВАТ «РОДОВІД БАНК» кредит в сумі 41 219 доларів США строком до 03.07.2014 року зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом (а.с. 7-15, 33-37). Підписання цього Договору є прямою та безумовного згодою позичальника на встановлені банком умови. Відсотки за користування кредитом нараховуються відповідно до умов Кредитного договору [NUMBER] від 03.07.2007 року та додатковим договором № 2 до кредитного договору [NUMBER] від 03.07.2007 року. Факт отримання кредитних коштів [PERSON] в сумі 41 219 доларів США підтверджується заявою на видачу готівки № 426_29 від 03.07.2007 року (а.с. 18). Свої зобов'язання за кредитним договором відповідач не виконує, станом на 12.05.2015р. утворилась заборгованість в розмірі 9 878 доларів США 41 центу та 480 576 грн. 35 коп., яка складається з суми простроченої заборгованості за кредитом - 9 878 дол. США 41 центу, загальної суми пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості - 429 074 грн. 40 коп. та загальної суми трьох відсотків річних від суми простроченої кредитної заборгованості - 51 501 грн. 95 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості який міститься в матеріалах справи (а.с. 19-20). Відповідно до п. 3.9 Кредитного договору [NUMBER] від 03.07.2007 року позичальник зобов'язався повністю повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору [NUMBER] від 03.07.2007 року у разі несвоєчасного повернення кредитних коштів та процентів позичальник зобов'язався сплатити Банку пеню за кожний день прострочки у розмірі подвійної процентної ставки. В свою чергу банком свої зобов'язання, визначені в ст. 1054 ЦК України, а також Умовах та Правилах надання банківських послуг щодо надання грошових коштів позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, виконано. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань боржником банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, з письмовою заявою про розірвання договору або проханням щодо зміни тарифів позичальник не звертався. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 10 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" видно, що банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність") банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання). Відповідно до п. 16 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" вбачається, що саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті. Посилання представника відповідача на те, що позивач не мав права на здійснення валютних операцій без банківської ліцензії є хибним, окільки позивачем було надано до матеріалів справи свідоцтво про Державну реєстрацію юридичної особи Публічного акціорнерного товариства "РОДОВІД БАНК" (а.с. 175-176), Банківську ліцензію за № 27, яка зареєстрована Національним Банком України 07.10.1991 року за № 16 на право здійснення банківських операцій, визначених ч. 1 та п.п. 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України "Про Банки і Банківську діяльність"(а.с. 177), Дозвіл від 11.10.2004 року за № 27-4 на право здійснення операцій, визначених ч. 1 та п.п. 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України "Про Банки і Банківську діяльність"(а.с. 178), Додатку до дозволу № 27-4 від 22.09.2006 року з переліком операцій, які має право здійснювати ВАТ "РОДОВІД БАНК" (а.с.179-180), що підтверджують право позивача на це. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем були порушені зобов'язання по кредитному договору, до наступного часу заборгованість не погашена, позивачем з свого боку виконані всі умови договору, права позичальника не порушені, позивачем давалась змога відповідачу в добровільному порядку погасити заборгованість, однак, ним вимоги позивача ігнорувались, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] зазначену суму заборгованості на користь позивача. Згідно зі ст. 88 ЦПК України судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved