Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу. Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що 06 травня 2014 року суддею Оболонського районного суду м. Києва було видано судовий наказ у справі №2-н/756/284/14, яким стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь комунального підприємства "Житлосервіс "Приозерне" Оболонського району у м. Києві заборгованість за надані житлово-комунальні послуги. [PERSON] стверджував, що зазначена заборгованість за надані житлово-комунальні послуги нарахована незаконно, оскільки послуги надаються стягувачем неякісно та нерегулярно. Крім того, заборгованість стягнуто поза межами строку позовної давності. Також заявник вказував, що в порушення вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" між боржниками та стягувачем не було укладено договору про надання житлово-комунальних послуг. З цих підстав заявник просив суд скасувати наказ, виданий 06 травня 2014 року суддею Оболонського районного суду м. Києва у справі №2-н/756/284/14. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву про скасування судового наказу підтримав, просив суд її задовольнити. Боржник [PERSON] в судовому засіданні підтримав подану заяву та просив її задовольнити. Інші учасини в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили. Відповідно до ч. 6 ст. 105-1 ЦПК України суд ухвалив провести судове засідання за відсутності боржників [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та представника стягувача. Суд, заслухавши пояснення заявника [PERSON], боржника [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. За приписами п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості. 06 травня 2014 року суддею Оболонського районного суду м. Києва було видано судовий наказ у справі №2-н/756/284/14, яким стягнуто солідарно з боржників [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь комунального підприємства "Житлосервіс "Приозеоне" Оболонського району у м. Києві заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у сумі 14678,90 грн. та судовий збір у сумі 121,80 грн. Як на підставу для скасування судового наказу заявник посилалася на те, що заборгованість за надані житлово-комунальні послуги нарахована незаконно, позаяк ці послуги надаються стягувачем неякісно та нерегулярно. Крім цього вказував, що борг нарахований поза строками позовної давності. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками та мешкають у квартирі [ADDRESS], який знаходиться на обслуговуванні житлово-експлуатаційної контори №505 комунального підприємства "Житлосервіс "Приозерне" Оболонського району у м. Києві. Заявники є споживачами житлово-комунальних послуг, які надаються їм стягувачем. У відповідності до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572 встановлено обов'язок власників квартир оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як споживачі житлово-комунальних послуг, неналежним чином виконували взяті на себе зобов'язання щодо своєчасної та у повному обсязі оплати за спожиті житлово-комунальні послуги, допустили заборгованість з їх сплати у сумі 14678,90 грн. Наведені обставини підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи (а. с. 7-9). Жодних доказів на підтвердження того, що розрахунок здійснений невірно чи на підтвердження того, що житлово-комунальні послуги надавалися неякісно чи не у повному обсязі, заявником не надано. Згідно з п 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року №14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження", якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. Таким чином, суд вправі видати судовий наказ про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за наявності інших письмових доказів, окрім договору про надання житлово-комунальних послуг, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг, а також документів, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. За приписами ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають не лише з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з договорів, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Позаяк житлово-комунальні послуги надавалися заявнику та боржникам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а вони використовували їх для задоволення власних потреб, не відмовлялися від них, фактично між сторонами виникли цивільно-правові відносини щодо надання та споживання житлово-комунальних послуг. Сам факт відсутності письмового договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. Крім того, стягувачем не пропущено строк позовної давності, оскільки він переривався у зв'язку з тим, що боржники періодично сплачували за спожиті житлово-комунальні послуги, що свідчить про те, що ними вчинялись дії, які свідчать про визнання ними боргу за спожиті житлово-комунальні послуги (а. с. 7-9). Також суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи міститься заява боржника [PERSON] про скасування вищенаведеного судового наказу, яка містила аналогічну аргументацію скасування судового наказу, що й заява [PERSON]. За результатами розгляду вищенаведеної заяви, Оболонський районний суд м. Києва своєю ухвалою від 02.06.2014 року відмовив в її задоволенні. Вказана ухвала суду набрала законної сили, а судовий наказ ніким не оскаржувався. Відповідно до ч. 8 ст. 105-1 ЦПК України за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право: залишити заяву про скасування судового наказу без задоволення; скасувати судовий наказ та роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову; змінити судовий наказ. За таких обставин суд вважає, що підстави для скасування судового наказу від 06 травня 2014 року відсутні. З огляду на вищевикладене,

Outcome: dismissed