Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, мотивуючи позовні вимоги тим, що їй на праві власності належить нежитлове приміщення по [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 18.03.2013р. Відповідачу належить - квартира [ADDRESS] . 16.02.2018 р. через балкон відповідачів почала потоком проникати в належне їй приміщення вода: крізь стелю стікаючи по проводці та освітлювальним приладам, кондиціонері та розеткам. Оскільки сусіди двері не відчиняли та самостійно проблему не бажали вирішити, змушена була викликати працівників патрульної поліції, якими було зафіксовано на відеозапис з нагрудного відео реєстратора. Вважає вину відповідача у заподіянні їй матеріальних збитків та шкоди встановлено. Такі «затоплення» належного їй приміщення здійснюються сусідами регулярно на протязі останніх трьох років. Внаслідок недбальства, їй як власнику не тільки постійно завдаються матеріальні збитки, що полягають у здійсненні незапланованих ремонтних робіт у приміщенні для його функціонування за призначенням, але й наражають на небезпеку життя і здоров`я працівників офісу - банку « [INFO] », що є діючим, та його клієнтів. За наслідками затоплення, що сталося 16.02.2018р., зважаючи на ситуацію та зимово- весняний період, необхідно було частково відремонтувати балкон сусідки-відповідача, з метою уникнення подальших водо потоків та руйнування власного майна, що нею було здійснено 22-23.02.2018р. за власний кошт на суму 3694,79 грн. Перед поданням позову до суду звернулася до відповідачки із досудовою претензією, проте була проігнорована власниками квартири повністю. В добровільному порядку відповідач відмовилась компенсувати затрати та вирішити питання проведення ремонтних робіт у належному їй приміщенні після затоплення, облаштування свого ж балкону для уникнення подальших негативних наслідків. Вартість відновлювального ремонту нежитлового приміщення внаслідок залиття становить 5 195,00 грн., а вартість робіт та матеріалів по облаштуванню балкону квартири [ADDRESS] становить 7 111,00 грн., вартість експертного дослідження становить 4 100,00 грн., моральна шкода - 5000 грн. Орієнтовний розрахунок понесених судових витрат становить сплата судового збору в розмірі 2466,80 грн., 50 грн. на виготовлення фото світлин, 19 грн. на поштове відправлення досудової претензії, 23 грн. інформація з реєстру речових прав, 9 грн. на поштове листування з поліцією, разом 2 567,80 грн. 11.02.2019 року ухвалою Івано-Франківського міського суду замінено первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] (а.с.111). 11.02.2019 року ухвалою Івано-Франківського міського суду заяву позивачки про забезпечення позову - задоволено частково. Накладено арешт на майно [PERSON] в межах ціни позову - 20100,79 грн(а.с.108,109). 25.11.2020 року представник відповідачки [PERSON] подав відзив на позовну заяву відповідно до якого повідомив, що відповідач [PERSON] є громадянкою Німеччини, зареєстрована і постійно проживає у [ADDRESS] . Про наявність у Івано-Франківському міському суді позовної заяви [PERSON] до неї відповідач [PERSON] дізналась випадково від своїх знайомих у жовтні 2020 року. Позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, надуманими, суперечать нормам права України та фактичним обставинам справи, і не підлягають до задоволення. Позивач жодним чином не підтвердила наявності будь яких неправомірних дій зі сторони відповідача [PERSON] , не підтвердила безпосереднього причинного зв`язку між цими діями і завданою позивачу шкодою, та жодним чином не підтвердила вини відповідача, відсутній відповідний акт про залиття, експертного висновку, заключення тощо, яким було б встановлено факт, причини залиття її приміщення та винного у залитті приміщення, тому всі твердження щодо цих обставин є повністю голослівними. Наданий позивачем суду Висновок № 20/3 Експертного будівельно- технічного дослідження складений 02.07.2018 року, і не містить висновків про причини затоплення приміщень позивача та про винних у затопленні. Сама позивач у позовній заяві стверджує, що залиття її приміщення сталось не з квартири відповідача, а ніби то внаслідок відлиги вода текла у приміщення позивача з балкону відповідача, тобто ззовні (з вулиці). Балкон відповідача [PERSON] розташований не над нежитловими приміщеннями позивача [PERSON] , а над тротуаром перед нежитловими приміщеннями позивача [PERSON] . Балкон є критим, не з`єднаний з приміщеннями позивача [PERSON] зазначеними у позові «проводкою, освітлювальними приладами, кондиціонером, розеткою», або будь якими іншими комунікаціями. Безпосередньо поруч з балконом відповідача на стіні приміщень позивача розташована водозливна труба, яка тягнеться з даху до землі, і яка могла забитися, не справлятися з потоком води з даху під час відлиги, пропускати частину води через пробоїни, отвори у трубі, у зв`язку з чим вода могла «текти потоком» по стіні. На критому балконі відповідача воді немає звідки взятися, а якби була, то стікала б не у приміщення позивача, а лише на тротуар перед приміщеннями позивача. За водонепроникність належних [PERSON] приміщень зі сторони вулиці у випадку всіляких природних явищ (як то дощ, гроза, танення снігу, бурульок тощо) відповідає не відповідач [PERSON] , а власник цих приміщень [PERSON] . Ні суд, ні будь який інший орган ніколи не визнавав [PERSON] винною у порушенні правил експлуатації будинків, житлових приміщень та інженерного обладнання, у безгосподарному їх утриманні, у псуванні жилих будинків, жилих приміщень, їх обладнання. Належний [PERSON] балкон у квартирі [ADDRESS] не визнавався аварійним, і ніколи ніякий орган не направляв [PERSON] будь яких вимог, приписів, повідомлень про необхідність його ремонту. Твердження про неналежний стан балкону відповідача є цілковитою вигадкою позивача Повністю надуманим і суперечливим є також розмір грошових сум, заявлених позивачем для відшкодування. Позивачка стверджує, що на ремонт чужого майна вона ніби то витратила, згідно позовної заяви, 10 085,79 грн., які вона вимагає стягнути з відповідача. При цьому власник квартири [PERSON] не надавала [PERSON] доручення або згоди на ремонт свого балкону. Балкон ніким не визнавався аварійним або таким, що потребує ремонту. Позивач [PERSON] не надала суду жодних документів (договору на виконання робіт, акту виконаних робіт) на підтвердження того, що нею дійсно виконувалися роботи по ремонту балкона. Квитанції та чеки про придбання будівельних матеріалів не свідчать про використання цих матеріалів саме для ремонту балкону відповідача. Повністю безпідставною є також позовна вимога про стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн. Позовна заява та матеріали справи свідчать про те, що обставини, із якими пов`язується обов`язок особи відшкодувати позивачу моральну (немайнову) шкоду, у даній справі відсутні. А тому, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному об"ємі.(а.с.170-181). 11.01.2021 року позивачка подала відповідь на відзив на позовну заяву(а.с.182-185). 04.02.2021 року ухвалою Івано-Франківського міського суду клопотання позивачки про виклик свідків - задоволено частково(а.с.189). 13.04.2021 року ухвалою Івано-Франківського міського суду клопотання позивачки про виклик в судове засідання експерта Самулевича В.М. для роз"яснення висновку №20/3 від 02.07.2018 року задоволено(а.с.201). Позивачка в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві. Представник відповідачки в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог заперечив з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як вбачається з витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.03.2013 року [PERSON] є власником нежитлового приміщення крамниці " [INFO] ", що знаходиться на [ADDRESS] (а.с.9-12). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна від 13.04.2018 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.13). У відповідності до ст. 383 Цивільного кодексу України перебдачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно- технічних вимог і правил експлуатації будинку. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. З ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207, передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт. Оскільки буд. [ADDRESS] не перебував на самоутриманні, а тому акт про залиття нежитлового приміщення не складався. 01.03.2018 року позивачка звернулась з заявою до ГУ МВС України в м. Івано-Франківську з проханням ідентифікувати та встановити місце перебування власника помешкання за адресою [ADDRESS] для притягнення до відповідальності в судовому порядку(а.с.15). Відповідно до листа ДПП УПП в Івано-Франківській обл. від 25.05.2018 року встановлено, що 16.02.2018 року о 15 год. 01 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою [ADDRESS] виник конфлікт з сусідами. Розібравшись у вказаній ситуації, екіпажем було встановлено власника квартири [ADDRESS] , якою виявилась [PERSON] , на даний час проживає за кордоном(а.с.21). Проте, як вбачається з матеріалів справи, акт про встановлення факту залиття нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] відсутній, а наданий позивачкою лист з ДПП УПП в Івано-Франківській обл. свідчить лише про наявний конфлікт сусідів. В судовому засіданні було переглянуто відеозапис з нагрудного відео реєстратора інспектора роти №2 батальйону УПП в Івано-Франківській області ДПП, проте, з даного відеозапису, не можливо встановити винну особу та причину залиття нежитлового приміщення, яке належить позивачці. З копії висновку №20/3 експертного будівельно-технічного дослідження по заяві [PERSON] від 02.07.2018 року складеного судовим експертом Самулевич В.М. встановлено, вартість відновлювального ремонту внаслідок залиття нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] на момент проведення дослідження становить 5 195 грн в т.ч. пдв. Вартість робіт та матеріалів по влаштуванню цементної стяжки товщиною 20 мм. та шару гідроізоляції; влаштування навісу з профнастилу по ОSВ плиті на балконі квартири [ADDRESS] розташованому над нежитловим приміщенням за вказаною адресою становить 7 111 грн. в т.ч. пдв(а.с.27-42). Отже, відповідно до п.1 даного експертного висновку встановлено лише вартість віднолювального ремонту нежитлового приміщення по [ADDRESS] , а п.2 свідчить про вартість робіт та матеріалів по влаштуванню цементної стяжки. В судовому засіданні судовий експерт Самулевич В.М. роз"яснив, що даним висновком не встановлювались ні причини залиття нежитлового приміщення, ні винна особа у залитті, оскільки, перед експертом на дослідження дані питання не ставились, а досліджувалась лише вартість відновлювального ремонту. Позивачка долучила до матеріалів справи ксерокопії чеків від 20.02.2018 року, 02.03.2017 року та 20.02.2018 року з гіпермаркету "Епіцентр", проте, дані чеки не містять інформації, кому та хто придбав товар та чи ці матеріали використані під час ремонтних робіт, оскільки відсутні докази проведення такого ремонту (договір про надання будівельних послуг, акти виконаних робіт, перелік робіт, які необхідно провести). Крім того, позивачкою до матеріалів справи не долучено жодних доказів понесених нею витрат на відновлення чи проведення ремонтних робіт, а саме, договорів на проведення ремонтних робіт, накладних, чеків. Позивачка стверджує, що нею було проведено ремонт балкону відповідачки, проте, як було встановлено в судовому засіданні жодних домовленостей чи погоджень щодо проведення ремонту балкону між сторонами не було, відповідно, жодних зобов"язань відповідачки [PERSON] перед позивачкою [PERSON] немає. Відповідно до ч. 1,2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: (п. 1ч. 2 ст. 22 ЦК України) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушенного права (реальні збитки). Частиною 3 ст. 22 ЦК України передбачено, що збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Беручи до уваги вищенаведене суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачки матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири є безпідставною, не обгрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення. Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Згідно ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Відповідно до вимог п.5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із завданою шкодою. Згідно статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Оскільки, в ході судового розгляду не було встановлено та не доведено протиправність дій відповідачки, суд прийшов до висновку, що вимога про стягнення з відповідачки завданої моральної шкоди є безпідставною. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі відмови у задоволенні позову - на позивача. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивачки є безпідставними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 15, 23, 280, 1166 ЦК України,

Outcome: dismissed