Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

28.08.2017 року[PERSON] звернувсядо Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до Якушинецької сільської ради, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON], про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що бабі позивача [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок [ADDRESS] згідно з свідоцтвом про право приватної власності на будинковолодіння [NUMBER] від 23 січня 1989 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької районної ради народних депутатів № 128 від 19 травня 1989 року та зареєстрованого в КП "ВООБТІ" в реєстровій книзі за № 132. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належний їй житловий будинок. Під час життя [PERSON] зробила заповіт від 13 грудня 1989 року, яким заповіла належний їй житловий будинок [ADDRESS] батьку позивача [PERSON]. Батько позивача [PERSON] прийняв спадщину за заповітом, що відкрилась після смерті баби [PERSON], шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. [PERSON] після смерті [PERSON] проживав у вказаному будинку, здійснював догляд за ним, проводив його ремонт, обробляв прилеглу земельну ділянку. Проте батько позивача не звертався до державної нотаріальної контори з метою оформлення права власності на спадкове майно. [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцями першої черги на спадкове майно за законом є позивач, як син спадкоємця, та його сестра [PERSON] Позивач прийняв спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON], шляхом фактичного вступу в управління та володіння. Він проживав з батьком на момент його смерті в житловому будинку [ADDRESS]. Позивач після смерті [PERSON] продовжує проживати в вказаному будинку до цього часу, доглядає за будинком та його присадибною територією, несе всі пов'язані з цим витрати. Факт його вступу в фактичне володіння та управління спадщиною, що відкрилась після смерті [PERSON], також підтверджується наявністю в нього належної батьку ощадної книжки. [PERSON] спадщини за [PERSON] не приймала. В серпні 2017 року позивач звернувся до нотаріуса з проханням видати йому свідоцтво про право власності на житловий будинок як на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] Однак, нотаріус відмовила йому в цьому та запропонувала звернутись за вирішенням вказаного питання до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. Представник позивача - адвокат Гурба М.В. подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Справу просить розглянути у його відсутність та відсутність позивача. Представник відповідача Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з'явився, однак через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання права власності на спадкове майно визнає, просить справу розглянути у відсутність представника сільської ради. Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак попередньо через канцелярію суду подала заяву в якій зазначила, що проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує.Справу просить розглянути у її відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК Україниу разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч.6 п.11 Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення в цивільній справі" за змістом частини 4 ст.174 ЦПК України уразі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовна заява відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України підлягає задоволенню відповідно до наступних встановлених судом фактів та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] в селі Ксаверівка Вінницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.02.1993 року, виданого Ксаверівською сільською радою Вінницького району Вінницької області, про що в книзі реєстрації актів про смерть 25.02.1993 року зроблено запис за № 3 (а.с. 24). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на будинок з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS], що належав померлій на праві власності згідно з свідоцтвом про право приватної власності на будинковолодіння [NUMBER] від 23 січня 1989 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької районної ради народних депутатів № 128 від 19 травня 1989 року та зареєстрованого в КП "ВООБТІ" в реєстровій книзі за № 132 (а.с.7). Перед смертю [PERSON] заповіла належний їй житловий будинок [ADDRESS] своєму синові [PERSON] Дана обставина підтверджується заповітом [PERSON] від 13.12.1989 року, посвідченого державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Надольською Т.П. (а.с. 8). Відповідно до довідки виконавчого комітету Якушинецької сільської ради Вінницького району № 117 від 3 липня 2017 року [PERSON] проживав зі своєю матір'ю [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] її син [PERSON] вступив у фактичне володіння житловим будинком [ADDRESS], де проживав до своєї смерті разом зі своєю сім'єю та здійснював догляд за вказаним будинком, проводив поточні ремонти, обробляв земельну ділянку (а.с. 26). Згідно з листом Вінницької районної державної нотаріальної контори № 2017/01-16 від 22.09.2017 спадкові справи щодо майна після смерті [PERSON] та [PERSON] не заводились (а.с. 53). [INFO] помер [PERSON] в селі Ксаверівка Вінницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.08.1997 року, виданого Вінницьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану, про що в книзі реєстрації актів про смерть 28.08.1997 року зроблено запис за № 2228 (а.с. 27). Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Вінницьким міським відділом РАГС 28.06.1976 року позивач [PERSON] [INFO] є сином [PERSON] (а.с. 28). Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Якушинецьким бюро РАГС с.Якушинці Вінницького району Вінницької області 1.09.1973 року третя особа [PERSON] [INFO] є донькою [PERSON] (а.с. 31). Відповідно до довідки виконавчого комітету Якушинецької сільської ради Вінницького району № 116 від 3 липня 2017 року [PERSON] на момент смерті свого батька [PERSON] фактично проживав з ним у житловому будинку [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] його син [PERSON] вступив у фактичне володіння житловим будинком [ADDRESS], де проживає до цього часу, здійснює догляд за вказаним будинком, проводив поточні ремонти, обробляє земельну ділянку та сплачує земельний податок (а.с. 32). З технічного паспорту на будинок [ADDRESS] виданого КП "ВООБТІ" 2.08.2017 року вбачається, що користувачем даного житлового будинку, до складу якого входять житловий будинок під літерою "А", прибудова під літерою "а", ганок з козирком, літня кухня під літерою "Б", веранда під літерою "б", ганок з козирком, погріб з шиєю під літерою"п/Б", навіс під літерою "Д", сарай, гараж, убиральня під літерою "Е", ворота з хвірткою "№1", огорожа "№ 3", криниця "№5" є [PERSON] (а.с.9-11). Також у позивача [PERSON] на руках знаходиться ощадна книжка на рахунок № [NUMBER] відкритий в ощадній касі № 80 в місті Вінниці, що належала [PERSON] (а.с. 53). Відповідно до заяви [PERSON], поданої через канцелярію суду, вона повідомила, що спадщини після смерті батька [PERSON] не приймала та на неї не претендує (а.с. 46). Згідно з пунктом 1 рішення Ксаверівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 2 сесії 7 скликання від 11 листопада 2015 року "Про перейменування вулиць населених пунктів сіл Ксаверівка та Лисогора" в селі Ксаверівка Вінницького району Вінницької області вулицю [ADDRESS] було перейменовано на вулицю [ADDRESS] (а.с. 34). Відповідно до листа приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Білоус О.Б. від 10.08.2017 року [PERSON] було повідомлено про неможливість видачі йому свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] в силу п.4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України в зв'язку з відсутністю документів про належність [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] та запропоновано позивачу звернутись для вирішення вказаного питання до суду (а.с. 35). Встановленим судом фактам відповідають спадкові правовідносини та правовідносини щодо набуття права власності на спадкове майно, які регулюються ст. 55 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 5, 328, 392, пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст. 548, 549 ЦК України в ред. 1963 року. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ст. 55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). За правилами ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст.5 ЦК України в редакції 2003 року акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. У відповідності до п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в редакції 2003 року правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з абзацом 2, 3 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року № 7 відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абзаці 15 п.1 листа "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. Спадщина після смерті [PERSON] та [PERSON] відкривалась і приймалась в 1993 році та в 1997 році. Таким чином до спірних відносин слід застосовувати положення Цивільного кодексу України в редакції 1963 року. Згідно з ч.1 ст.548 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент смерті [PERSON] та [PERSON], для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 р., що діяла на момент смерті [PERSON] та [PERSON], визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно з п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 18 червня 1994 р. N 18/5, що діяла на момент смерті [PERSON] та [PERSON], доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент смерті [PERSON] та [PERSON], прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що батько позивача - [PERSON] вступив в фактичне володіння спадщиною, яка відкрилась після смерті його матері [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Якушинецької сільської ради Вінницького району № 117 від 3 липня 2017 року. Це свідчить, що батько позивача [PERSON] прийняв у спадщину житловий будинок, що належав на праві власності його матері [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. Відповідно [PERSON] набув права власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування з моменту смерті [PERSON] в силу ст.ст. 548, 549 ЦК України в редакції 1963 р. Отже, вказаний житловий будинок ввійшов до складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] Позивач [PERSON] вступив в фактичне володіння спадщиною, яка відкрилась після смерті [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Якушинецької сільської ради № 116 від 3 липня 2017 року та наявною в нього належної померлому ощадної книжки. Таким чином, [PERSON] з моменту відкриття спадщини після смерті [PERSON]набув права власності на житловий будинок [ADDRESS] відповідно до положень ч.2 ст.548 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року. Поряд з тим, [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки нотаріус відмовив йому у цьому. За вказаних обставин суд дійшов висновку, що право позивача на отримання у власність спадкового майна порушено і підлягає судовому захисту. Судові витрати слід залишити за позивачем, оскільки клопотання про їх розподіл не надходило та вимоги про стягнення судових витрат з відповідача заявлено не було.

Outcome: approved