Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

Заступник військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах Міністерства оборони України в особі Державного підприємства "Костопільський військовий лісгосп" звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу незаконною порубкою лісу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29.02.2020р. працівниками лісової охорони ДП «Костопільський військовий лісгосп» у кварталі 84 виділі 13 Грушівського лісництва ДП «Костопільський військовий лісгосп», було виявлено незаконну, тобто без наявності спеціального дозволу (лісорубного квитка) на використання лісових ресурсів (вирубки лісу), в порушення вимог ст. ст. 69, 70 Лісового кодексу України самовільну рубку деревини. В той же день працівниками лісової охорони Костопільського лісгоспу встановлено, що вказану незаконну рубку здійснив [PERSON] , який від дачі пояснень з цього приводу відмовився. 29.02.2020 інженером з охорони та захисту лісу ДП «Костопільський військовий лісгосп» Салівончиком С.Я. складено протокол № 4 про адміністративне правопорушення передбачене ст. 65 КУпАП щодо громадянина [PERSON] 04.03.2020 інженером з охорони та захисту лісу вказаного підприємства Салівончиком СЯ. винесено постанову № 4 про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 65 КУпАП, у вигляді адміністративного штрафу у сумі 510,00 грн. (незаконна порубка, пошкодження та знищення лісових культур і молодняка) та запропоновано відшкодувати заподіяну шкоду навколишньому природному середовищу у розмірі 17852,82 грн. Матеріалами справи про адміністративне правопорушення встановлено що [PERSON] , самовільно, тобто без наявності відповідних дозвільних документів зрубав 1 дерево породи «дуб» сироростущий, 2 дерева породи «сосна» сухостійна. Згідно проведеного розрахунку відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» встановлено, що незаконною рубкою 1 дерева «дуба» діаметром пня 44 см. та 2 дерев породи «сосна» діаметрами пнів 36 та 34 см. навколишньому природному середовищу та безпосередньо позивачу заподіяно шкоду у розмірі 17 852,82 грн., що підтверджується розрахунком розміру заподіяної шкоди лісовому господарству самовільною рубкою лісу. Станом на 13.04.2020р. громадянин [PERSON] штраф не сплатив та спричинену шкоду не відшкодував. З огляду на викладене, позивач просив стягнути з відповідача на користь Державного підприємства "Костопільський військовий лісгосп" збитки у сумі 17 852,82 грн., У судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги з підстав, викладених вище. Просив позов задовольнити. ДП «Костопільський військовий лісгосп», самостійно не здійснює захист свого порушеного права, що є підставою для звернення до суду заступника військового прокурора Рівненського гарнізону, оскільки самовільною порубкою лісу, якій на праві власності належить державі в особі Міністерства оборони України та перебуває на підставі матеріалів лісовпорядкування в користуванні ДП «Костопільський військовий лісгосп» та заподіяна безпосередня шкода у вигляді знищення лісових насаджень, які використовуються ними у своїй господарській діяльності. Підставою для\~стягнення шкоди\~на користь\~Державного підприємства\~"Костопільський\~військовий лісгосп"\~є завдана\~відповідачем шкода\~в розмірі\~17\~852,82\~грн. Вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими. Представник Міністерства оборони України та ДП «Костопільський військовий лісгосп» в судові засідання не з`явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчать наявні в справі судові повідомлення, подали до суду письмові клопотання про розгляд справи у їх відсутність, просили суд позов задоволити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні 11 грудня 2020р. та представник відповідача, адвокат Губар Н.В. заперечували проти задоволення позову в повному обсязі. Вважають, що позов є необґрунтованим, безпідставним та не може бути задоволений, надали суду\~відзив на\~позов. Зазначили,\~що вину\~ [PERSON] \~у вчиненні\~адміністративного правопорушення,\~передбаченого ч.1\~ст.\~65\~КУпАП не\~встановлено. Усі допитані свідки під присягою показали, що вони не бачили безпосередньо саму рубку або повал дерев, які нібито здійснив [PERSON] . У їх письмових поясненнях, долучених до позовної заяви, також зазначено, що вони бачили лише, як [PERSON] розпилював деревину. Будь-якого доказу, зокрема акту, в якому було б зафіксовано факт виявлення працівниками лісгоспу з участю поліцейських пнів зрізаних дерев, їх замірів суду надано не було. Вказана обставина свідчить про їх відсутність. Не надано також будь-якого документу, що свідчив би про звірку вилучених на підводі [PERSON] колод з пнями зрізаних дерев. Зазначили, що прокурором, який звернувся до суду в інтересах ДП «Костопільський військовий лісгосп», не надано належних доказів порушення відповідачем прав, інтересів чи спричинення шкоди саме цим суб`єктам, оскільки матеріальна шкода спричинена саме довкіллю-навколишньому природному середовищу. Прокурором не надано доказів того, що ДП «Костопільський військовий лісгосп» є розпорядником чи власником незаконно порубаних дерев та земельної ділянки, на якій вони були розміщені, тому вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до рішення Березнівського районного суду від 05.08.2020 скасовано постанову № 4 від 04.03.2020 про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] , складену інженером з охорони та захисту лісу ДП «Костопільський військовий лісгосп» [PERSON] за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 65 КУпАП, та закрито провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, рішення набрало законної сили. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що він працює в ДП «Костопільський військовий лісгосп» на посаді майстра лісу. 29.02.2020р. він разом із [PERSON] у кварталі 84 виділі 13 Грушівського лісництва ДП «Костопільський військовий лісгосп» почули роботу пилки. Ними було викликано допомогу майстрів лісу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та на 102. В пішому порядку, підійшли ближче 50 метрів до місця події та побачили лісопорушника, який розпилював деревину, вони стали чекати допомогу. На його думку це був [PERSON] . На місці події була підвода. За вказаною подією вони спостерігали на протязі певного часу. До нього не підходили та не перешкоджали погрузці деревини, оскільки побоялися його. Коли приїхала лісова охорона, підвода почала від`їжджати, на їх прохання зупинитися [PERSON] не реагував, став погрожувати сокирою, бензопилою. Коли приїхали працівники поліції, [PERSON] розгрузив деревину і поїхав, на вимогу працівників ДП «Костопільський військовий лісгосп» залишитися не реагував. Він не бачив безпосередньо саму рубку або повал дерев, які здійснив [PERSON] . Аналогічні за\~змістом показання\~в судовому\~засіданні дали\~свідки [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ які працюють в ДП «Костопільський військовий лісгосп» на посаді майстрів лісу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що він працює в ДП «Костопільський військовий лісгосп» на посаді майстра лісу. Йому подзвонив [PERSON] та повідомив, що в кварталі 84 виділі 13 Грушівського лісництва ДП «Костопільський військовий лісгосп» відбувається незаконна порубка дерев, сказав, що чують роботу пилки. Він разом із [PERSON] , [PERSON] приїхавши на місце, побачили підводу із деревиною, на якій знаходився гр. [PERSON] , на їх прохання зупинитися [PERSON] не реагував, став погрожувати сокирою, бензопилою, пошкодив йому руку. [PERSON] розгрузив деревину і поїхав, на вимогу працівників ДП «Костопільський військовий лісгосп» залишитися не реагував. На місці події, він не бачив безпосередньо саму рубку або повал дерев, які здійснив [PERSON] . Аналогічні за змістом показання в судовому засіданні дав свідок [PERSON] , який працює в ДП «Костопільський військовий лісгосп» на посаді майстра лісу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що він працює на посаді інженера з охорони та захисту лісу в ДП «Костопільський військовий лісгосп». 29.02.2020 працівниками лісової охорони ДП «Костопільський військовий лісгосп» у кварталі 84 виділі 13 Грушівського лісництва ДП «Костопільський військовий лісгосп», було виявлено незаконну, тобто без наявності спеціального дозволу (лісорубного квитка) на використання лісових ресурсів (вирубки лісу), самовільну рубку деревини. В той же день працівниками лісової охорони Костопільського лісгоспу встановлено, що вказану незаконну рубку здійснив [PERSON] , який від дачі пояснень з цього приводу відмовився. 29.02.2020 ним в Грушівській сільській раді складено протокол № 4 про адміністративне правопорушення передбачене ст. 65 КУпАП щодо громадянина [PERSON] та 04.03.2020 винесено постанову № 4 про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 65 КУпАП, у вигляді адміністративного штрафу у сумі 510,00 грн. На місці вчинення правопорушення [PERSON] не бачив, з ним не спілкувався. Ухвалою суду від 27.04.2020 року провадження у справі відкрите, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження із призначенням судового засідання на 28.05.2020 року. До суду 03.06.2020 року надійшов відзив із додатками від представника відповідача, в якому просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог. До суду 08.07.2020 року надійшло клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі. Ухвалою суду від 15.07.2020 року провадження у справі було зупинено до вирішення\~ адміністративної справи за позовом [PERSON] \~до Державного\~підприємства «Костопільський\~ військовий лісгосп»\~про скасування\~постанови та\~закриття провадження\~у справі\~про адміністративне \~правопорушення та набранням судовим рішенням законної сили (справа № 555/880/20). Ухвалою суду від 08.09.2020 року провадження у справі було поновлено та призначено до розгляду на 23.09.2020р. Ухвалою суду\~від 16.12.2020\~року провадження\~у справі було зупинено до вирішення заяви позивача заступника військового прокурора Рівненського гарнізону Кріпака С.А. про відвід судді. Ухвалою суду від 05.01.2021 року провадження у справі було поновлено та призначено до розгляду на 27.01.2021р. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В позовній заяві прокурор зазначає, що підставою для пред`явлення позовної заяви являються матеріали адміністративної справи, щодо самовільної порубки дерев, яку здійснив [PERSON] . В судовому\~засіданні встановлено,\~що 04.03.2020\~року\~відносно\~ [PERSON] \~було\~складено\~протокол №\~3\~від\~29.02.2020\~року\~про\~адміністративне правопорушення\~та\~винесено\~постанову №\~4\~від\~04.03.2020\~року\~про\~притягнення до\~адміністративної\~відповідальності\~за ст.\~65\~КУпАП,\~а\~саме\~за те\~що\~29.02.2020\~року\~о\~04\~год.\~30\~хв. вчинив самовільну порубку лісу, а саме в Грушівському лісництві, кв.-84 зрізав три дерева: одне дерево породи дуб сироростущий і два дерева сосна сухостійна. У результаті цього порушення заподіяно шкоду лісовому господарству на суму 17\~852,82 грн. Даною постановою на позивача накладено адміністративний штраф у розмірі 510 грн. Прокурор вказує, що зазначеними матеріалами, зокрема встановлено, що [PERSON] самовільно, без наявності відповідних дозвільних документів зрубав 1 дуб сироростущий та 2 сосни сухостійні. Посилаючись на ст. 105 Лісового кодексу України, просить стягнути шкоду за порубку вказаних дерев. Відповідно до рішення Березнівського районного суду від 05.08.2020 скасовано постанову № 4 від 04.03.2020 про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] , складену інженером з охорони та захисту лісу ДП «Костопільський військовий лісгосп» [PERSON] за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 65 КУпАП, та закрито провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлене законом. Разом з тим, відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Позивач при доказуванні своїх позовних вимог посилається на показання свідків та матеріали справи. \~ \~ \~ \~ Проте усі допитані свідки під присягою показали, що вони не бачили безпосередньо саму рубку або повал дерев, які нібито здійснив [PERSON] . У їх письмових поясненнях, долучених до позовної заяви, також зазначено, що вони бачили лише, як [PERSON] розпилював деревину. Крім того судом встановлено, що протокол № 4 від 29.02.2020р., складений без повідомлення [PERSON] та без його участі. Доказів надіслання його [PERSON] , зокрема чеку чи квитанції Укрпошти або іншої організації зв`язку суду не надано. Неможливість складення протоколу у приміщенні сільської ради за участі [PERSON] підтверджується також тим, що правопорушення згідно протоколу було вчинено о 04 год. 30 хв., а Грушівська сільська рада відповідно до графіку починає свою роботу з 09 год. Свідки, працівники держлісгоспу підтвердили, що [PERSON] розгрузив деревину і поїхав додому. При ньому ніякі документи, в т.ч. протокол, не складалися. Таким чином, протокол не може бути належним та допустимим доказом у даній справі, оскільки складений з порушенням вимог Інструкції та положень статтей КУпАП. У акті огляду вчинення правопорушення лісового законодавства від 29.02.2020 зазначено, що було виявлено самовільну рубку одного дерева дуба сироростущого діаметром в шийці кореня 44 см. та повал двойної сосни сухостійної діаметром 34 та 36 см. Відповідно до п.2.8 розділу ІІ Інструкції у разі, якщо виявлено факт порушення лісового господарства, однак особу порушника встановити не можливо (порушник вчинив правопорушення і зник з місця події), посадовою особою органу лісового господарства складається акт огляду місця вчинення порушення лісового господарства. Складений акт протягом трьох днів з моменту виявлення правопорушення направляється до органу внутрішніх справ за місцем вчинення правопорушення для встановлення особи правопорушника. Виявлені при цьому незаконно добуті лісові ресурси вилучаються, про що зазначається у акті. У акті огляду від 29.02.2020 зазначено про [PERSON] жителя с.Вільхівка. Суд рахує, що даний акт не повинен був складатися, оскільки особу порушника було встановлено. Вказаний акт огляду не направлявся до органу внутрішніх справ для встановлення особи правопорушника. Отже, він складений в порушення п.2.8 розділу ІІ Інструкції, а тому не може бути допустимим доказом. Учасники даного огляду місця вчинення правопорушення, які вказані в акті огляду [PERSON] та [PERSON] , у судовому засіданні, як свідки показали, що не бачили порубку [PERSON] дерев та їх повал. Вказану обставину підтвердили і всі інші свідки. Крім того, будь-якого доказу, зокрема акту, в якому було б зафіксовано факт виявлення працівниками лісгоспу з участю поліцейських пнів зрізаних дерев, їх замірів до суду не надано. Вказана обставина свідчить про їх відсутність. Не надано також будь-якого документу, що свідчив би про звірку вилучених на підводі [PERSON] колод з пнями зрізаних дерев. Оскільки [PERSON] зупинили з підводою не в лісі, та складали акт вилученої лісопродукції біля лісу (як зазначено у самому акті), наявність такого документу є обов`язковою. Допитані в судовому засіданні свідки працівники держлісгоспу повідомили, що вони заміри діаметру зрубу пня не здійснювали. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що у [PERSON] виявлено лісопродукцію, сокиру, бензопилу та вилучено лісопродукцію. Проте працівники держлісгоспу, на місці події, не вилучили сокиру, бензопилу. Разом з тим, прокурор обґрунтовує позовні вимоги тим, що саме ДП «Костопільський військовий лісгосп» уповноважені на отримання відшкодування збитків, заподіяних виробкою лісу, проте згідно з позовною заявою є самостійним господарським суб`єктом з правом юридичної особи, основною метою діяльності підприємства є задоволення потреб Міністерства оборони України столярними виробами, лісопродукцією та паливними дровами. Враховуючи подані прокурором докази та детальну інформацію про юридичну особу ДП «Костопільський військовий лісгосп» (а.с.21-23) не передбачають повноважень від імені держави відшкодування збитків, заподіяних незаконною вирубкою лісу. Відповідно до ч.3\~ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України, у визначених законом випадках, прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Згідно з ч.ч. 4, 5\~ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 131-1\~Конституції України\~в Україні дії прокуратура, який здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27). Відповідно до ч.3\~ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Ч.1\~ст. 1166 ЦК України\~передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі\~ст. 7 ЛК України, ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи. Відповідно до\~ст. 8 ЛК України, у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній та приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради Міністрів автономної республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону. Постійні лісокористувачі мають, зокрема, право на відшкодування збитків у випадках, передбачених законодавством. Збитки, завдані внаслідок порушення прав власників лісів, лісокористувачів та громадян, підлягають відшкодуванню у повному обсязі відповідно до закону ( ч.4 ст.\~19, ст.\~24 ЛК України). Відповідно до ч.3\~ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-1/99 від 08 квітня 1999 року у справі щодо представництва прокуратурою інтересів держави, поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей\~6,\~7,\~13\~та\~143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абзац 2 ч.2\~ст. 45 ЦПК України). На думку суду, прокурором, який звернувся до суду в інтересах ДП «Костопільський військовий лісгосп», не надано належних доказів порушення відповідачем прав, інтересів чи спричинення шкоди саме цим суб`єктам, оскільки матеріальна шкода від неправомірної дії спричинена довкіллю - навколишньому природному середовищу. Прокурором не надано будь-яких доказів, що ДП «Костопільський військовий лісгосп» є розпорядником чи власником незаконно порубаних дерев та земельної ділянки, на якій вони були розміщені, а також, що позивачам було заподіяно шкоду. Відповідно до ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов`язані відшкодувати шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Частиною 1 статті 69 вказаного Закону передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Згідно, статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Зазначені положення, також містяться в ст. 324 ЦК України, відповідно до яких земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Згідно ст. 47 Закону «Про охорону навколишнього природного середовища» для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі бюджету відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської діяльності, згідно з чинним законодавством. У відповідності до п.7 ч.3 ст.29 Бюджетного кодексу України, джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України, в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Згідно п.4 ч.1 ст.69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Окрім цього, ст.11 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» встановлено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України на 2020 рік у частині доходів є надходження, визначені ч.3 ст.29 Бюджетного кодексу України. Таким чином, шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вказаному вище співвідношенні. З огляду на викладене, шкода, заподіяна порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню до відповідних бюджетів органів місцевого самоврядування за місцем заподіяння такої шкоди, в даному випадку на спеціальний фонд Грушівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, на території якої здійснено незаконну рубку деревини. Враховуючи викладене вище, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що Міністерство оборони України в особі Державного підприємства "Костопільський військовий лісгосп" не є особами, яким заподіяно ці збитки. Згідно зі\~ст.\~81\~ЦПК\~України\~кожна сторона\~повинна\~довести\~ті обставини,\~на\~які\~вона посилається\~як\~на\~підставу своїх\~вимог\~або\~заперечень,\~крім\~випадків,\~встановлених\~цим\~Кодексом.\~Докази\~подаються \~сторонами\~та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на зазначене, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Суд приходить до висновку, що позивачем не було подано до матеріалів справи так і не здобуто в судових засіданнях жодних доказів на підтвердження обгрунтованості позовних вимог. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв"язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що в позові слід відмовити. Таким чином, позовні вимоги вважаються безпідставними, такими що не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed