Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення та просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 2427,92 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач тривалий час користується послугами позивача з централізованого опалення, однак не оплачує дані послуги, у звязку з чим станом на 01.03.2015 року утворилась заборгованість в сумі 2427,92 грн., яку просить стягнути на свою користь з відповідача та понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити з підстави викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в задоволенні позову. Зокрема вказала, що квартиронаймачем була її матір, яка померла в 2011 році, відповідач лише з липня 2015р. переоформила на себе особовий рахунок; договору на надання послуг з теплопостачання з позивачем не укладала, а тому не може бути відповідачем у даній справі; вказала, що сплачує лише за опалення, а нарахування позивачем абонентської плати є необґрунтованою та незаконною. Також вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, а тому подала до суду заяву про застосування строку позовної давності, оскільки заборгованість виникла за 2009 - 2011 роки (а.с. 29). Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи позивача та відповідача в сукупності з наявними в матеріалах справи доказами, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач зареєстрована у [INFO] з 03.07.1992 року та користуються послугами позивача по централізованому опаленню, частково проводить оплату за надані послуги про що свідчить виписка з особового рахунку № 27859. З виписки з особового рахунку також вбачається, що за період з жовтня 2009 р. по березень 2015 р. заборгованість відповідача за надані послуги з централізованого опалення станом на 01.03.2015р. становить 2427,92 грн. (а.с. 5-6). Згідно рішень виконавчого комітету Житомирської міської ради в місті до липня 2014 року діяли двоставкові тарифи на послуги з опалення для населення, згідно яких абонентська плата (плата за обслуговування котелень, теплових мереж) та плата за спожиту теплову енергію в місяць є складовими єдиного тарифу за надані послуги з опалення. Докази визнання неправомірними вказаних вище рішень відсутні, а тому твердження відповідача про необґрунтованість нарахування абонентської плати є безпідставними. У Законі України "Про житлово-комунальні послуги" визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками та споживачами, а також їхні права та обов'язки. Статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальними послугами, зокрема є: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно п. 5 ч. 3 ст. 20 вказаного Закону, споживач зобов'язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.ст. 64, 68, 162 Житлового кодексу України, наймач (власник) та члени його сім`ї зобовязані своєчасно вносити квартирну плату і оплату за комунальні послуги. Статтею 67 ЖК України встановлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затвердженні постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005р. №630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Отже, між сторонами фактично існують правовідносини по наданню та отриманню послуг з централізованого опалення на підставі відкритого особового рахунку. Посилання відповідача на обставини пропуску відповідачем строку позовної давності не знайшли свого підтвердження. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно ч.1 та ч.2 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку, а також у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач. Згідно ч.3 ст. 264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Як вказувалося вище, у період за який виникла заборгованість періодично здійснювалася оплата послуг, що свідчить про визнання споживачем свого боргу, а тому має місце постійне переривання строку позовної давності, у зв'язку з чим перебіг позовної давності починався заново. Таким чином, строк позовної давності позивачем не пропущено. Відповідач не надала суду доказів своєчасної та у повному обсязі оплати послуг позивача. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 2427,92 грн. заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та 243,60 грн. витрат на оплату судового збору.

Outcome: approved