Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом до відповідача ОСББ «СтарСкай» про заборону вчиняти певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.07.2016 року було зареєстровано юридичну особу ОСББ «СтарСкай», керівником якого зареєстровано [PERSON] Керівництво вимагає проведення розрахунків по наданим комунальним платежам готівкою, без будь-яких документів про отримані кошти. Кошторис в ОСББ не розробляється і звітність по використанню отриманих від мешканців будинку коштів відсутня, бухгалтерський облік чи статистична звітність не здається. З квітня 2017 року керівництво ОСББ без обговорень та обгрунтувань підняло квартплату майже у 2 рази. 20.02.2017 року голова правління за власним бажанням звільнився і керівництво було передано секретарю правління Тищенко В.В. буз звіту про діяльність. На підставі викладеного позивачі звертаються до суду з даним позовом, в якому просять суд заборонити керівництву ОСББ «СтарСкай» здійснювати збір коштів та встановлювати їх розміри без внесення їх в кошторис об'єднання і затвердження загальними зборами. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 26.12.2017 року позовну заяву залишено без руху. На виконання ухвали судді було подано уточнену позовну заяву, відповідно до якої позивачі просять суд заборонити керівництву ОСББ «СтарСКай» здійснювати збір коштів та встановлювати їх розміри без внесення їх в кошторис об'єднання і затвердження загальними зборами. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 12.01.2018 року відкрито провадження у справі і призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 12.03.2018 року до суду надійшов Відзив на позовну заяву. Відповідно до відзиву відповідач заперечує проти задоволення позову, зважаючи на те, що вся діяльність ОСББ схвалена та погоджена з загальними зборами співвласників будинку [ADDRESS]. В установленому законом порядку рішення загальних зборів незаконними не визнавалися, а тому повинні виконуватися. На підставі викладеного відповідач просить у задоволенні позову відмовити повністю. У судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні повністю підтримав позов, просив його задовольнити. Представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги та пояснення позивачів підтримав. Представник відповідача Брайловський Д.О. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав заперечення, викладені у Відзиві, просив у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення позивачів, представника позивачів, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що 27.07.2016 року було зареєстровано юридичну особу - Об"єднання співвласників багатоквартирного будинку "СтарСкай», що підтверджується Статутом ОСББ «СтарСкай». Об"єднання співвласників багатоквартирного будинку створено власниками квартир багатоквартирного будинку [ADDRESS]. У своїх позовних вимогах [PERSON] та [PERSON] вказують про те, що керівництво ОСББ вимагає проведення розрахунків по наданим комунальним платежам готівкою без будь-яких документів про отримані кошти; кошторис в ОСББ не розробляється і звітність по використанню отриманих від мешканців будинку коштів відсутня, бухгалтерський облік чи статистична звітність не здається. З квітня 2017 року керівництво ОСББ без обговорень та обгрунтувань підняло квартплату майже у 2 рази. 20.02.2017 року голова правління за власним бажанням звільнився і керівництво було передано секретарю правління Тищенко В.В. буз звіту про діяльність. На підставі викладеного позивачі звертаються до суду з даним позовом, в якому просять суд заборонити керівництву ОСББ «СтарСкай» здійснювати збір коштів та встановлювати їх розміри без внесення їх в кошторис об'єднання і затвердження загальними зборами. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду з захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусового виконання обов"язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відносини позивачів та відповідача у даному випадку регулюються, зокрема, Цивільним кодексом України, Законом України "Про об"єднання співвласників багатоквартирного будинку" та Статутом ОСББ "СтарСкай". Закон України "Про об"єднання співвласників багатоквартирного будинку" (у редакції, що діє на даний час) визначає правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об"єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов"язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку. Відповідно до ст. 385 ЦК України власники квартир для забезпечення експлуатації багатоквартирного житлового будинку, користування квартирами та спільним майном житлового будинку можуть створювати об"єднання власників квартир (житла). Таке об"єднання може бути створено також власниками житлових будинків. Об"єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону. Згідно із ст. 7 вказаного Закону Статут об"єднання складається відповідно до типового статуту, який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства. Статтею 10 вказаного Закону визначено, що органами управління об"єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об"єднання. Вищим органом управління об"єднання є загальні збори. Загальні збори скликаються і проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів, правлінням об"єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників. Але слід зазначити, що, реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України, ст. 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Крім того, ч. 1 ст . 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Обов'язок із доказування слід розуміти, як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи. Слід зазначити, що позивачами не надано жодних належних доказів на підтвердження обставин, зазначених ними у позовних вимогах. Матеріали справи фактично містять лише рахунки на сплату коштів та відповідні квитанції, як докази оплати цих же рахунків в частині. При цьому при розгляді справи встановлено, що визначення порядку сплати, перелік та розмір внесків і платежів співвласників багатоквартирного будинку була погоджена та схвалена загальними зборами ОСББ «СтарСкай», що підтверджується протоколом № 3/03 від 18.03.2017 року. На вказаних зборах були присутні 138 осіб із 256, яким належить нерухомість у будинку, тобто 56, 1 % голосів. Відповідно до вимог ст. 10 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» кожний співвласник (його представник) під час голосування має кількість голосів, пропорційну до частки загальної площі квартири або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як дві третини загальної кількості усіх співвласників, а в разі якщо статутом не передбачено прийняття таких рішень, більшістю голосів. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. З наведеного можна зробити переконливий висновок про те, що позивачами було обрано невірний спосіб захисту своїх прав та інтересів, який не передбачений нормами чинного законодавства. Фактично у своїх позовних вимогах викладена незгода позивачів із рішеннями загальних зборів з того чи іншого питання, при цьому вимоги про визнання прийнятих рішень неправомірними заявлено не було. Законом України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов'язковим для всіх співвласників. Правління є виконавчим органом об'єднання і підзвітне загальним зборам. Порядок обрання та відкликання членів правління, їх кількісний склад та строки обрання встановлюються загальними зборами. До компетенції правління відноситься, зокрема, здійснення контролю за своєчасною сплатою співвласниками внесків і платежів та вжиття заходів щодо стягнення заборгованості згідно з законодавством. Таким чином, якщо позивачі вважають, що встановлені загальними зборами платежі та внески є незаконними, вони мають право оскаржити до суду відповідні рішення загальних зборів або взагалі не сплачувати кошти і доводити правомірність своєї позиції у судовому порядку. Як встановлено при розгляді справи, на даний час всі рішення загальних зборів ОСББ «СтарСкай» є чинними, у встановленому законом порядку не оскаржені, а тому підстав для їх невиконання немає. Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1 ) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та встановлені у справі докази та обставини, суд вважає, що позивачами не наведено достатньо доказів на підтвердження підстав для задоволення позовних вимог. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивачі, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed