Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 50\~000 гривень та судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07 грудня 2014 року приблизно о 22 годині 05 хвилин, у с. Райгород, Немирівського району, Вінницької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки «MAN», державний реєстраційний номер [NUMBER], належного ТзОВ «Одрі», цивільно-правова відповідальність якого застрахована ПАТ «ПРОСТО-страхування», під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля «Renault», державний реєстраційний номер [NUMBER], належного [PERSON], яким керував [PERSON]. Постановою Рожнятівського районного суду від 17 грудня 2014 року відповідача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Постраждалим внаслідок ДТП є [PERSON], який повідомив страхову компанію про настання дорожньо - транспортної пригоди та надав всі передбачені законодавством документи. ПАТ «ПРОСТО-страхування» на виконання умов договору страхування, згідно рахунку, на підставі акту огляду транспортного засобу, розрахунку фізичного зносу транспортного засобу, ремонтної калькуляції, страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування перерахувала [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 50\~000 гривень. Вважає, що страхова компанія має право на регресне відшкодування фактичних витрат на виплату страхового відшкодування потерпілому, оскільки відповідач, як водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив страховика у строки і за умов, визначених законом, про настання страхового випадку. Відповідач направив суду заперечення в якому вказав, що вказаного дня за його участю дійсно відбулась дорожньо транспортна пригода, винуватцем якої з постановою суду визнано його. Власником керованого ним автомобіля «MAN», державний реєстраційний номер [NUMBER], є ТзОВ «Одрі», цивільно-правова відповідальність якого застрахована ПАТ «ПРОСТО-страхування». Про факт даної ДТП він повідомив у телефонному режимі керівника фірми «Одрі» відразу ж після вчинення ДТП, а останній в свою чергу повинен був повідомити страхову компанію на протязі трьох днів, відповідно до умов укладеного договору. Він не перебував у трудових відносинах з власником керорваного ним автомобіля та жодних договорів обов»язкового страхування з позивачем не укладав, а тому не може нести цивільно правову відповідальність у порядку регрессу. У з в»язку з викладеним просить відмовити позивачу у задоволенні позову за його безпідставністю. Представник позивача у судове засідання не з"явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився повторно, про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно у встановленому законом порядку, причини своєї неявки суду не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядути у відсутності сторін у порядку, визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. 7 грудня 2014 року у с. Райгород Немирівського району Вінницької області сталася дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були відповідач [PERSON] та [PERSON] Внаслідок ДТП автомобілі «MAN», державний реєстраційний номер [NUMBER], та ««Renault», державний реєстраційний номер [NUMBER], отримали механічні пошкодження, що підтверджується копією довідки № 9473320 про дорожньо-транспортну пригоду, виданої ДПС м. Немирів УДАІ ГУМВС України у Вінницькій області (а.с. 9-10). ДТП сталася з вини відповідача [PERSON], який не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки « Renault», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], завдавши автомобілям технічних пошкоджень, що підтверджується копією постанови Рожнятівського районного суду Івано-Франківської областіа від 17 грудня 2014 року, якою відповідача визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення (а. с. 11). 31 січня 2014 цивільно-правова відповідальність ТзОВ «Одрі» перед третіми особами за спричинення збитків внаслідок ДТП з участю забезпеченого транспортного засобу марки «MAN», державний реєстраційний номер [NUMBER] застрахована ТзОВ «Одрі» у ПАТ "ПРОСТО страхування" на суму страхового відшкодування заподіяної майну шкоди в розмірі 50 тисяч гривень, що підтверджується копією поліса № АС/9548303, обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а. с. 3). 31 березня 2015 року [PERSON], який є власником автомобіля « Renault», звернувся до страхової компанії із заявою відповідного зразка про здійснення страхового відшкодування, що підтверджується копією заяви (а.с. 31). ПАТ "ПРОСТО-страхування" на виконання умов договору страхування здійснила страхове відшкодування та перерахувала [PERSON] 50 000 гривень, що підтверджується копією страхового акта №104713 від 22 квітня 2015 року (а.с. 32). Автомобіль марки ««Renault» отримав механічні пошкодження внаслідок ДТП, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зазначеного коефіцієнта фізичного зносу його складових, що підлягають заміні складає 166540 гривень, що підтверджується копією протоколу огляду транспортного засобу від 12 грудня 2014 року та копією звіту №121 про оцінку автомобіля від 18 грудня 2014 року (а.с.25-30,12-21). Відповідно до підпункту ґ) підпунку 38.1.1 пункуту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно підпункту 33.1.4 пункту 33.1 ст. 33 цього ж Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу, пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Однак судді Верховного суду України, у своїй постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284 цс15, аналізуючи вищевказані правові норми зазначають, що обов'язок особи повідомити про настання дорожньо - транспортної пригоди в установленому законодавством порядку необхідний для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо - транспортної пригоди власними силами і запобігти необгрунтованим виплатам. Сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке має базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Аналізуючи надані сторонами та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що в результаті ДТП, яка сталася з вини відповідача [PERSON], автомобілі автомобілі «MAN», державний реєстраційний номер [NUMBER], та «Renault», державний реєстраційний номер [NUMBER], отримали механічні пошкодження. Цивільна відповідальність автомобіля, яким керував [PERSON] була застрахована ПАТ «ПРОСТО страхування», тому після настання страхового випадку на підставі поданої потерпілим в результаті ДТП заяви, позивачем була здійснена страхова виплата останньому. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він був зафіксований правоохоронними органами. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тобто наявність срахового випадку та необхідність проведення виплат від повідомлення страховика про ДТП відповідачем не залежала. Відповідач, будучи особою, причетною до ДТП, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Відповідач, не повідомив страховика про настання страхового випадку, однак про факт даної ДТП повідомив власника транспортного засобу, керівника ТзОВ «Одрі». А страховик належним чином про даний факт був повідомлений вигодонабувачем. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Зважаючи на те, що позивач не є власником керованого ним у день вчинення ДТП транспртного засобу, не перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Одрі», та відповідно договору обов»язкового страхування з позивачем не укладав, тому здійснене страховою компанією страхове відшкодування [PERSON], за наявності для цього правових підстав, у порядку регресу може підлягати стягненню з власника джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до положень ст. ст. 10, 60, 61 \~ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідач позову не визнає, а позивачем не доведено, що неповідомлення його відповідачем у встановлений законом строк про настання страхового випадку, зумовило проведення безпідставних страхових виплат. На підставі договору страхування та відповідно до Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язок по відшкодуванню шкоди в межах страхового ліміту належить страховику, а тому перекладати його на особу, винну у вчиненні ДТП суд не вбачає підстав.

Outcome: dismissed