Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Туроператор Ільтур», третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог Публічне акціонерне товариство «Київське агентство повітряних сполучень «КИЙ АВІА» про відшкодування майнової та моральної шкоди про відшкодування матеріальних збитків 7681 гривні 50 копійок та моральної шкоди в розмірі 7681 гривні 50 копійок, вказавши, що внаслідок неналежного виконання умов договору на туристичне обслуговування ним було не отримано туристичної послуги: автобусного переїзду по маршруту 25/06/2014 Хмельницький-Сонячний Берег,05/07/2014 Сонячний Берег-Хмельницький, трансфер зупинка автобуса-готель-зупинка автобуса, проживання 10 ночей в стандартному двомісному номері 2* готелю Німфа-Русалка-сніданки, медичне страхування на період поїздки, віза в Болгарію. Позивач виконав грошові зобов'язання повністю, сплативши вартість послуги 8535 грн., в т.ч. комісія 853,50 грн., отримав ваучер №021691 на підтвердження, тоді як тур оператор-відповідач не надав послугу. ПАТ «Київське агентство повітряних сполучень «КИЙ АВІА» повернуто лише 10% від вартості оплачених туристичних послуг, а саме розмір комісійної винагороди тур агента. Внаслідок дій відповідача йому було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у моральних та психічних стражданнях через неможливість надати запланований відпочинок дитині інваліду та його вагітній дружині, крім того після стресу погіршилося протікання вагітності. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник третьої особи в судове засідання, яке призначалося на 31 жовтня 2014 року не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, в попередньому судовому засіданні вказав, що вважає, позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідач повторно не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об'єктивно встановлено, що 10.06.2014 року між [PERSON] та ПАТ «КИЙ АВІА» укладено договір-доручення про надання туристичного обслуговування №61499, за яким ПАТ «КИЙ АВІА» замовляє та сплачує для позивача туристичні послуги тур оператора відповідно до ваучера серії АВ №021691. Строк надання туристичних послуг 25.06.2014-06.07.2014р., вид туристичних послуг: транспорт, готель, тур пакет Болгарія, вартістю 8535 грн. 25.06.2012 року між ПАТ «Кий Авіа» та ТОВ «Тур оператор Ільтур» було укладено агентський договір, відповідно до якого ПАТ «Кий Авіа» є суб'єктом туристичної діяльності, який реалізує послуги, а ТОВ «Ільтур» є тураператором, який надає туристичну послугу. Послуга не була надана, повернуто комісійну винагороду в розмірі 853 грн. Причиною ненадання туристичної послуги: автобусного переїзду по маршруту 25/06/2014 Хмельницький-Сонячний Берег,05/07/2014 Сонячний Берег-Хмельницький, трансфер зупинка автобуса-готель-зупинка автобуса, проживання 10 ночей в стандартному двомісному номері 2* готелю Німфа-Русалка-сніданки, медичне страхування на період поїздки, віза в Болгарію, стало невиконання Агентського договору №250611-06 від 25/06/2012 відповідачем, а саме невиконання письмового замовлення щодо бронювання туристичних послуг для позивача. Частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частиною третьою статті 20 Закону України "Про туризм" договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій (електронній) формі відповідно до закону. Договір на туристичне обслуговування може укладатися шляхом видачі ваучера. Відповідно до частин першої, другої статті 23 Закону України "Про туризм" ваучер - форма письмового договору на туристичне або на екскурсійне обслуговування, яка може використовуватися відповідно до цього Закону. Тобто ваучер є формою письмового договору на туристичне обслуговування, який повинен містити реквізити, що необхідні для його ідентифікації як відповідного договору. Згідно з абзацом другим пункту 1.2, пунктом 2.11 Інструкції про порядок оформлення ваучера на надання туристичних послуг та його використання, затвердженої наказом Державної туристичної адміністрації України від 6 червня 2005 року № 50, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18 липня 2005 року за № 765/11045, ваучер оформляється суб'єктом туристичної діяльності, що реалізує туристу послугу або комплекс послуг. Відповідальність за правильність оформлення ваучера покладається на суб'єкта туристичної діяльності, який реалізує туристу послугу або комплекс послуг. Таким чином, відповідальність за правильність оформлення ваучера не може бути покладена на туриста. Згідно із частинами першою, другою статті 20 Закону України "Про туризм" за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов'язання. Частиною першою статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із частиною п'ятою статті 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Відповідно до частини другої статті 30 Закону України "Про туризм" порушеннями законодавства в галузі туризму є порушення умов договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг. Згідно із частиною десятою статті 20 Закону України "Про туризм" якість туристичних послуг повинна відповідати умовам договору, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються законодавством про захист прав споживачів. Так, частиною четвертою статті 10 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів" передбачено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Також частиною першою статті 33 Закону України "Про туризм" встановлено, що суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно із частинами першою та другою статті 32 Закону України "Про туризм" за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб'єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Відповідно до статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Згідно із частиною тринадцятою статті 20 Закону України "Про туризм" права й обов'язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором між ними, а також цим Законом. Агентські відносини регулюються главою 31 Господарського кодексу України, відповідно до частин першої, другої статті 297 якого за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов'язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами. Отже, майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків. Таким чином, при видачі відповідачем-туроператором ваучера, який є формою письмового договору на туристичне обслуговування, відповідальність за порушення істотних умов договору не може нести інший суб'єкт туристичної діяльності з надання туристичних послуг, ніж туроператор, тобто ТОВ «Тур оператор Ільтур»(постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 липня 2013 року у справі №6-42цс13). Оплата позивачем туристичної послуги в розмірі 7738,26 грн. підтверджується платіжним дорученням №18190 від 12.06.2014 року. Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню сплачена відповідачем сума, згідно його позовних вимог. Відповідно до ст.25 Законом України «Про туризм», позивач має право на відшкодування моральної шкоди. Моральні страждання завдані позивачу полягають в моральних та психічних стражданнях через неможливість надати запланований відпочинок дитині інваліду та вагітній дружині, в якої після стресу погіршилось протікання вагітності. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд виходить з вимог ст.23 ЦК України, з врахуванням засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги те, що саме позитивне вирішення спору є елементом моральної компенсації позивачу, способом сатисфакції, суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 5000 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved