Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просив визнати договір банківського вкладу фізичних осіб «Реальний прибуток» з можливістю поповнення та виплатою процентів щомісяця №4012/БТ від 03.03.2014 р. недійсним та застосувати до сторін правочину ПАТ «Реал банк» та [PERSON] наслідки недійсності правочину, а саме двухстронню реституцію. Представник позивача позов підтримала, дала пояснення, аналогічні викладеному у позові. Відповідачка позов не визнала, усно та письмово пояснила, що постанова НБУ не зареєстрована у Мін'юсті, тому договір укладений з повноваженою особою. У судовому засіданні досліджені докази: копія постанови Правління НБУ від 21.05.2014 р.; копія рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.05.2014 р.; копія постанови Правління НБУ від 28.02.2014 р.; копія рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.02.2014 р.; копія договору №4012/БТ банківського вкладу фізичних осіб «Реальний прибуток» від 03.03.2014 р.; копія додатку №1 до договору від 03.03.2014 р.; копія платіжного доручення; довідка Лисичанської поліклініки ЦМЛ ім. Титова; письмові заперечення проти позову; письмові пояснення. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 28.02.2014 р. ПАТ «Реал банк» постановою Правління НБУ №109 було віднесено до категорії неплатоспроможних, на підставі чого Рішенням №10 від 28.02.2014 р. виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру виведення банку з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації, яка запроваджується строком на три місяці з 03 березня 2014 р. по 02 червня 2014 р. 03 березня 2014 р. між сторонами було укладено договір банківського вкладу фізичних осіб «Реальний прибуток» з можливістю поповнення та виплатою процентів щомісяця №4012/БТ. Відповідно до умов договору відповідачка передала грошові кошти (вклад) позивачу у сумі 190483,14 грн. на строк зберігання з 03 березня 2014 р. по 03 квітня 2014 р., а позивач зобов'язався повернути відповідачці суму вкладу та виплатити проценти за користування на умовах передбачених договором. Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п.1 резолютивної частини рішення Конституційного суду України №18-рп/2004 від 01 грудня 2004 р. у справі №1-10 щодо конституційного тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. На підставі ст.216 ч.1 абз.2 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину… Таким чином метою звернення з позовом до суду є захист конкретного матеріального або нематеріального блага. Однак з позову, пояснень представника позивача та депозитного договору вбачається, що позивач у разі задоволення позову повинен повернути відповідачці грошові кошти, тоді як відповідачка нічого не повинна повернути, виконати чи компенсувати позивачу, бо нічого від нього не отримувала. Тобто задоволення позову шкодить матеріальним інтересам позивача. Окрім того, згідно ст.26 ч.1 абз.1, ч.2 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Рішення про відкликання ліцензії позивача та початок процедури його ліквідації прийнято постановою НБУ №295 від 21.05.2014 р. З огляду на викладене суд доходить висновку, що метою звернення позивача до суду є не захист порушеного чи не визнаного права позивача, і не захист його матеріального блага, а уникнення виплати відшкодування вкладу відповідачці Фондом гарантування вкладів фізичних осіб - метою є захист матеріального блага не позивача, а Фонду. Відсутня і друга важлива ознака легітимного дозволу, як самостійного об'єкту судового захисту індивідуальної потреби - цей дозвіл повинен не суперечити справедливості. Суд вважає, що задоволення позову є несправедливим по відношенню до відповідачки, бо вона позбавляється гарантованого відшкодування свого вкладу Фондом. Таким чином, ПАТ "Реал Банк" є неналежним позивачем у справі, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed