Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Косівсько-Полянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, Головного управління Держгеокадатсру у Закарпатській області про визнання права власності на спадкове майно, житловий будинок з господарськими прибудовами, визнання права на завершення приватизації та одержання свідоцтва про право на земельну ділянку. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що громадянин [PERSON], який помер [INFO] був батьком позивача [PERSON]. Після смерті батька відкрилася спадщина на належне йому спадкове майно, а саме на житловий будинок [ADDRESS], жилою площею 29,7 кв.м., загальною площею 57,6 кв.м. з прилеглими до нього надвірними спорудами, а також на земельну ділянку, загальною площею 0,1000 га, розташовану в [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер:[NUMBER]. Зазначена земельна ділянка була передана на підставі рішення виконавчого комітету №3, 26.02.1997 Косівсько-Полянської сільської ради, та 11.07.2012 було оформлено спадкодавцю Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Житловий будинок [ADDRESS] був успадкований батьком [PERSON] 2 серпня 2001 року, на підтвердження цього факту йому було видано нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори свідоцтво про право на спадщину за законом щодо спадкового майна [PERSON], померлої [INFO]. За життя, 19 квітня 2012 року батьком [PERSON] було складено заповіт, за яким на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право, житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку пл.0,10 га [PERSON], [INFO]. Після смерті [PERSON] позивач звернувся за останнім місцем проживання спадкодавця: [ADDRESS] до державного нотаріуса Березівської районної державної нотаріальної контори з питання заведення спадкової справи щодо майна померлого батька. Цієї ж дати державним нотаріусом Березівської районної державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу щодо спадкового майна [PERSON]. Однак 3 серпня 2017 року державним нотаріусом Березівської нотаріальної контори Одеської області винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв"язку з відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів. Зокрема державний акт на право власності на земельну ділянку видано 11 липня 2012 року, тобто після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Вважає, що неможливість отримати ним свідоцтво про право на спадщину є порушенням його права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб"єктами цивільних та інших правовідносин. У зв"язку з чим просив, визнати за ним, [PERSON] право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, а саме на житловий будинок [ADDRESS], жилою площею 29.7 кв.м., загальною 57,6 кв.м., з прилеглими до нього надвірними спорудами Б-сарай, В-вбиральня, який належав [PERSON], померлому [INFO], визнати за [PERSON] право на завершення, розпочатої померлим [INFO] [PERSON] приватизації земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: [NUMBER], а також право на одержання документа, що посвідчує право власності на вищевказану земельну ділянку. Ухвалою суду від 9 серпня 2018 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позові. Просить такі задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Косівсько-Полянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області в судове засідання не з"явився. Сільський голова Митрюк Ф.Ф. подав заяву, в якій просить справу розглянути без представника ради, заперечень про визнання права власності на спадкове майно за позивачем, рада немає. Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, Кишкан Іван Степанович в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Згідно відзиву, управління вважає, що дана позовна вимога не може бути задоволена, оскільки позивач в позовній заяві вказує на те, що процес приватизації спірної земельної ділянки було завершено. Так, відповідно до інформації наданої Головному управлінню віддлом у Рахівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER], площею 0,10 га належить на праві власності згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 11 липня 2012 року [PERSON], який зареєстрвований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю на праві постійного користування землею, договорів оренди землі за №212368351002022. Вище вказаний державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на підставі розробленої технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвдчують право власності на земельну ділянку (заміна державного акту старого взірця на державний акт нового взірця), яка виготовлена Рахівським районним віддлом Закарпатської регіональної філії ДП "Центр Державного земельного кадастру" за заявою [PERSON]. Таким чином, позивачем не наведено жодного факту, та не надано жодного належного та допустимого доказу порушених, невизнаних або оспорюваних прав з боку Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області щодо права власності на спадкове майно. У зв"язку з наведеним просили у задоволенні позову відмовити повністю. Третя особа без самостійних вимог, [PERSON] в судове засідання не з"явилася. Надіслала суду заяву, якою не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] та просить розглянути справу за її відсутності. Заслухавши представників сторін, дослідивши думку інших учасників справи, матеріали справи, перевіривши їх докази, суд приходить до такого висновку. Згідно ст. ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Встановлено, що позивач [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Після смерті [INFO] батька позивача, [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березівського районного управління юстиції Одеської області вчинено запис акту про смерть за №63 від 20 червня 2012 року, залишилося спадкове майно, яким являється, житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка для обслуговування цього житлового будинку та господарських будівель і споруд, загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер: [NUMBER]. Житловий будинок [ADDRESS] за життя належав спадкодавцю [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 2 серпня 2001 року, зареєстрованого в реєстрі за №163/2001. Земельна ділянка, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована в [ADDRESS] за життя була приватизована спадкодавцем [PERSON], про що свідчить Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 11 липня 2012 року. За свого життя батько позивача, [PERSON] зробив заповітне розрядження від 19 квітня 2012 року, згідно якого все його майно, де б воно не перебувало, із чого б воно не складалося, все те, що по закону буде йому належати, в тому числі, житловий будинок [ADDRESS], він заповів [PERSON], [INFO]. [INFO] батько позивача, [PERSON], помер внаслідок чого в порядку частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України відкрилася спадщина на все його спадкове майно. Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в його користь, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Як встановлено в судовому засіданні правовстановлюючим документом спадкодавця [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] є свідоцтво про право на спадщину за законом від 2 серпня 2002 року. Земельна ділянка загальною площею 0,1000 га, для будівництва та осблуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: [NUMBER], була передана спадкодавцю [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету №3, від 26 лютого 1997 року Косівсько-Полянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області та 11 липня 2012 року було оформлено спадкодавцю Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Однак, даний Державний акт був виданий після смерті спадкодавця [PERSON], у зв"язку з чим нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 3 серпня 2017 року. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до п.4 ч.1 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав проводиться на підставі державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Згідно п.п.9 п.27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно є: державний акт на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою. Відповідно до п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №4/753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизщації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органом місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації , то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного атку про право власності на землю на ім"я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до Законів України "Про державний земельний кадастр" та "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. натомість, згідно зі ст.18 Заокну України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів державної влади, ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування , є свідоцтво про право власності на нерухоме майно. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину, подавши до нотаріальної контори у встановлений ст. 1270 ЦК України строк заяву про прийняття спадщини по заповіту після смерті батька [PERSON], що стверджено Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №32709435 від 10 грудня 2012 року. На день звернення до суду заповіт, складений [PERSON] в користь [PERSON] є чинним - ніким не оскаржений та не скасований, підтвердженням чого являється Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 30973899, від 6 липня 2012 року. Таким чином, враховуючи, що позивач по справі належить до спадкоємців за заповітом, спадщину прийняв, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат позивачем не ставилося, у зв"язку з чим, суд на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати в сумі 1409,60 гривень залишає за позивачем.

Outcome: approved