Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом про визнання договору укладеним на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що підприємство "Полтаватеплоенерго" забезпечує тепловою енергією нежитлове приміщення магазину (квартира яка переобладнана під магазин) за адресою [ADDRESS], власником вказаного приміщення є громадянка [PERSON] Відповідач споживає теплову енергію у вигляді гарячої води з метою опалення нежитлового приміщення магазину за адресою: [ADDRESS], але від укладення договору на умовах запропонованих теплопостачальною організацією ухиляється та не сплачує за спожиту теплову енергію у вигляді гарячої води. Позивач просить визнати укладеним договір на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води № 3618 в редакції ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", запропонований за проектом, що направлений [PERSON] листом за вих. № 30.1.-01/693 від 17.09.2013 року. В судове засідання представник позивача не з'явився, попередньо надавши до суду заяву в якій позов підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача опікун - [PERSON] та третя особа: [PERSON] в судове засідання не з'явились, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України. Від третьої особи: Органу опіки і піклування Полтавської районної державної адміністрації надійшла заява про розгілля справи без участі їх представника, проти позову не заперечили, при вирішенні справи по суті поклались на розсуд суду. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" забезпечує тепловою енергією у вигляді гарячої води нежитлове приміщення магазину (квартири, переобладнаної під магазин) відповідача за адресою [ADDRESS]. Власником вказаного приміщення є громадянка [PERSON], що встановлено рішенням Київського районного суду м. Полтави від 24.01.2007 року у справі № 2- 2767/06 та 2-661/07 за позовом ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, які надавалися за вказаною вище адресою. Рішенням Київського районного суду м. Полтава від 06.06.2014р. [PERSON], [INFO], визнано недієздатною, а [PERSON] призначено її опікуном. Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" теплопостачання є житлово-комунальною послугою (комунальною). Згідно зі саттею. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач - це фізична або юридична особа, яка отримує або має намір отримувати житлово-комунальну послугу Відповідно до статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України "Про теплопостачання"' основними обов'язками споживача теплової енергії є, зокрема, своєчасне укладання договору теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. ПОКВПТ "Полтаватеплоенерго" 18.09.2013 року листом за вих. № 30.1-01/693 від 17.09.2013 року направлено на адресу [PERSON] два примірники договору на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води № 3618 на опалення нежитлового приміщеній (магазин продовольчих товарів) по [ADDRESS] загальною площею 43,5 кв.м. У вказаному листі відповідачу запропоновано розглянути, підписати та один примірник підписаного договору повернути на адресу позивача. Вказаний лист залишився поза увагою власниці приміщення [PERSON] Згідно поштового повідомлення про вручення, 20.09.2013р. [PERSON] вручено лист від 18.09.2013р. Судом встановлено, що відповідач без договору отримує теплову енергію на опалення її нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS], ? та не сплачує за неї. Встановлено, що позивач - ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" є теплогенеруючою (теплопостачальною) організацією в розумінні статті 1 Закону України "Про теплопостачання" як суб'єкт господарювання, який має у власності або у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає споживачам тепло в енергію. Згідно з частиною 3 статті 714 ЦК України Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Відповідно зі статті 19 Закону України "Про теплопостачання" теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергії безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу. У відповідності до статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" теплопостачання є житлово-комунальною послугою. Відповідно до статті 19 вказаного Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України "Про теплопостачання" основними обов'язками споживача теплової енергії є, зокрема, своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Відповідно до статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до пункту 4 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету міністрів України № 1198 від 03.10.2007 року користування теплової енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, та виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Відповідно до статті 648 ЦК України зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов'язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Особливості укладення договору на підставі правового акта органу державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування встановлюються актами цивільного законодавства. Згідно з частини 1 статті 649 Цивільного кодексу України розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом. Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що позивач правомірно вимагає визнати укладеним договір на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води № 3618 в редакції ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", запропонований за проектом, що направлений [PERSON] листом за вих. № 30.1.-01/693 від 17.09.2013 року, так як дії відповідачки є такими, що суперечать чинному законодавству, оскільки вона споживає теплову енергію у вигляді гарячої води з метою опалення нежитлового приміщення магазину за адресою: [ADDRESS], проте від укладення договору на умовах запропонованих теплопостачальною організацією ухиляється та не сплачує за спожиту теплову енергію у вигляді гарячої води, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Отже, суд вважає, що в силу зазначених підстав запропонований відповідачу договір на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води підлягає укладенню. Судові витрати по справі на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved