Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

02.10.2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою до Славської об`єднаної територіальної громади Львівської області, з участю третіх осіб [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. 04.10.2019 року ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Брони А.Л. від 04.10.2019 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. з визначенням дати підготовчого засідання. 15.11.2019 року ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 15.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В обгрунтування доводів позовної заяви позивачка зазначила, що спірний будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] був побудований її батьками [PERSON] та [PERSON] , та належав їм, як подружжю, на праві спільної сумісної власності [INFO] помер батько [PERSON] [PERSON] , після смерті котрого відкрилася спадщина на все належне йому майно, а саме на 1/2 частку житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Заповіту батько не склав, а тому все майно після смерті такого успадкувала його дружина [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом в порядку ч. 3\~ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а відтак фактично прийняла спадщину, однак юридично не оформила. Зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , яка за життя склала заповіт від 13.04.2016 року, посвідчений секретарем Волосянківської сільської ради Сколівського району Львівської області за реєстровим № 56, згідно тексту якого все майно заповіла їй, [PERSON] 13.06.2019 року позивачка подала до приватного нотаріуса Сколівського районного нотаріального округу Батлюк Ю.П. заяву про прийняття спадщини після смерті матері у встановлений законом 6-місячний строк. На підставі даної заяви 13.06.2019 року нотаріусом було заведено спадкову справу № 29/2019 та відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно\~житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , внаслідок чого вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. 10.12.2019 року заочним рішенням Сколівського районного суду Львівської області визнано за [PERSON] , [INFO] , зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на житловий будинок, позначений у технічному паспорті літерою «А-1», загальною площею\~90,8 кв.м., житловою площею\~53,9 кв.м., допоміжною площею 36,9 кв.м. та господарські будівлі: сарай, позначений буквою «Б», сарай, позначений буквою «В», сарай, позначений буквою «Г», сарай, позначений буквою «Д», навіс позначений буквою «З», навіс позначений буквою «Ж», убиральня позначена буквою «Е», які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері\~ [PERSON] , [INFO] , котра померла [INFO] . 28.01.2020 року ухвалою Сколівського районного суду Львіської області заочне рішення Сколівського районного суду Львівської області, ухвалене від 10.12.2019 року у цивільній справі № 453/1195/19 за позовом [PERSON] до Славської об`єднаної територіальної громади Львівської області, за участю третіх осіб -\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом скасовано, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, з визначенням дати підготовчого засідання. 03.11.2020 року судом прийнято до розгляду уточнену позовну заяву [PERSON] до Славської селищної ради Сколівського району Львівської області, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання за [PERSON] право власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] , котра померла [INFO] . Залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до Славської об`єднаної територіальної громади Львівської області, з участю третіх осіб:\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, як третю особу із самостійними вимогами щодо предмету спору [PERSON] . Прийнято позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON] до Славської селищної ради Сколівського району Львівської області, [PERSON] , з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON] , котрий помер [INFO] - до розгляду в одному провадженні з цивільною справою №453/1195/19. В своїй заяві [PERSON] вказує на те, що позивачка [PERSON] , яка являється рідною сестрою його батька [PERSON] , а його тіткою, в своїй позовній заяві в обгрунтування своїх позовних вимог посилається на обставини, які не відповідають дійсності та є надуманими. Зазначає, що сім`я [PERSON] складалася з його дружини [PERSON] та семеро дітей, які проживали у будинку 1963 року побудови, що за адресою: [ADDRESS] . З 1983 року по 1985 рік син [PERSON] та його батько - [PERSON] проживав однією сім`ю з [PERSON] до 1985 року, а потім через конфлікт повернувся у батьківську хату і постійно проживав зі своїми батьками. Між [PERSON] і його сином [PERSON] була домовленість, що останній за свої кошти збудує на подвір`ї біля старого будинку новий дерев`яний будинок, так щоб таким могли користуватися він з сім`єю і його батьки. У 1990 році [PERSON] завершив будівництво нового дерев`яного будинку, в який поселився він та його батьки. На будівництво такого придбав всі будівельні товари за свої кошти, так як у той час був працевлаштований та отримаував велику заробітну плату, а дітей окрім [PERSON] більше не мав. У старому будинку залишився проживати брат останнього [PERSON] , який згодом загинув під час пожежі вказаного будинку. Житловий будинок по [ADDRESS] , згідно погосподарських книг був зареєстрований за [PERSON] та [PERSON] , тобто облік був заведений на два будинковолодіння з двома власникам, так як фактично був поділений на дві частини, в одній з яких проживав [PERSON] , а в іншій його батьки. [INFO] помер [PERSON] , який за життя склав заповіт, відповідно до тексту такого все своє майно заповів в користь свого сина [PERSON] . Окрім цього зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті котрого він у встановлений законом строк, звернувся до Сколівської державної нотаріальної контори із заявою про прийнятя спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа. Однак, у видачі свідоцтва йому було відмовлено, оскільки були відсутні правовстановлюючі документи на спірне майно. Внаслідок наведених обставин [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на ѕ частки житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 15.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 28.05.2021 року на адресу суду за вх. №2847, надійшли письмові пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних виог на предмет спору [PERSON] , в яких щодо позовних вимог [PERSON] заперечує, а позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та зазначає наступне. Спірний житловий будинок [ADDRESS] був побудований за домовленістю між батьком [PERSON] [PERSON] та братом [PERSON] , який також проживав за вказаною адресою з батьками, працював на залізниці, отримував велику заробітну плату та почав будувати будинок з 1988 року, у який вселився з батьками у 1992 році. Між батьком та братом [PERSON] була домовленість, що будинок побудують навпіл, тобто одна половина брата [PERSON] , а друга - батька. Фактично всі кошти на придбання будівельних матеріалів надавав брат, тобто сам закупляв ліс, вапно, камінь, шифер, працював фізично на будівництві у вільний від роботи час. Мама [PERSON] на той час не працювала ніде, була пенсіонеркою. Батько та брат [PERSON] поділили спірний будинок і на два окремих особових номери, тому, на думку [PERSON] , такий рахувався як два окремих домогосподарства по [ADDRESS] . Також [PERSON] зазначила, що [PERSON] є єдиним сином брата, котрий помер [INFO] . Окрім цього, в судовому засіданні 19.04.2021 року були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які в своїх показах зазначили, що жодної домовленості між батьком позивачки [PERSON] [PERSON] та її братом [PERSON] , щодо розподілу спірного житлового будинку не було, такий було збудовано саме батьками позивачки. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала просила такі задовольнити в повному обсязі. У задоволенні позовних вимог [PERSON] просила відмовити за безпідставністю таких. Представник третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору адвокат Шемеляк Г.Т. в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, а в задоволенні позовних вимог [PERSON] просила відмовити. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - [PERSON] в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги [PERSON] та відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Інші учасники в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату та час проведення такого. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 01.09.1958 року, батьками позивачки [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.01.1987 року, виданого відділом ЗАГСу м. Краматорськ Донецької області, [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого змінила прізвище на « [PERSON] ». Рішенням Волосянківської сільської ради народних депутатів Сколівського району Львівської області № 37 від 16.05.1988 року «Про затвердження наказу радгоспу «Славський» про виділення земельної ділянки під будівництво житлового будинку», було вирішено затвердити наказ № 66 від 13.05.1988 року радгоспу «Славський» про виділення земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку в с. Волосянка на урочищі «Млаки» гр. [PERSON] . Як вбачається з виписки рішення Сколівської районної ради народних депутатів №160 від 10.06.1988 року, вирішено дозволити будівництво індивідуального житлового будинку та видати будівельний паспорт на забудову земельної ділянки гр. [PERSON] в селі Волосянка, площею, 900 кв.м. на виділеній земельній ділянці загальними зборами членів колгоспу. Згідно дозволу головного архітектора міста М. Білого та інспектора Держбудконтролю О. Івасиків, [PERSON] дозволено приступити до закладки фундаментів індивідуального одноповерхового (масардного) житлового будинку за проектом № 06-М-4/3 в селі Волосянка на підставі рішення виконкому Сколівської районної Ради народних депутатів від 10.06.1988 року за № 160. За час шлюбу [PERSON] та [PERSON] , а саме у 1986 році, ними було побудовано житловий будинок по [ADDRESS] , що підтверджується витягом з погосподарської книги № 3 за 2016-2019 роки, виданого в.о. старости Волосянківського старостинського округу Коник В.А. №7 від 01.10.2019 року. Згідно з даних погосподарського обліку (особовий рахунок № [NUMBER] ), головою домогосподарства [ADDRESS] являвся [PERSON] , чоловік [PERSON] . Членами домогосподарства були їх сини [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до витягу з погосподарської книги № 2 Волосянківської сільської ради Сколівського району Львівської області, будинковолодіння [ADDRESS] рахується за [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 26.07.2010 року Волосянківською сільською радою Сколівського району Львівської області, відповідно до актового запису №21. До кола спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] увійшли його дружина [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . \~ \~ \~ Оскільки\~будинок був\~побудований [PERSON] \~за час\~перебування у\~шлюбі з\~ [PERSON] ,\~то такий\~був спільним\~майном подружжя\~відповідно до\~норм статті\~22\~Кодексу про\~шлюб та\~сім`ю Української\~РСР (діяв\~на момент\~перебування таких\~у зареєстрованому\~шлюбі),\~якою визначено,\~що майно,\~нажите \~подружжям за\~час шлюбу,\~є його\~спільною сумісною\~власністю.\~Кожен з\~подружжя має\~рівні права\~володіння,\~користування і\~розпорядження цим\~майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Крім цього, статтею 16 ЗУ «Про власність» від 1991 року визначалось, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім`ю України. Таким чином, внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина на Ѕ частку спірного житлового будинку, оскільки інша Ѕ частка належала дружині [PERSON] як спільне майно подружжя. 28 червня 1996 року [PERSON] склав в користь свого сина [PERSON] заповіт, який посвідчений секретарем Волосянківської сільської ради Сколівського району Львівської області Рошкович О.І. за реєстровим № 10, відповідно до тексту якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробив наступне розпорядження: свій житловий будинок, в якому він проживає, заповідає своєму сину [PERSON] . В матеріалах справи наявний дублікат зазначеного заповіту [PERSON] від 13.04.2016 року. Судом встановлено, що спадкоємці після смерті [PERSON] , які б звертались до Сколівської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини чи з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину відсутні, що стверджується оглянутою в судовому засіданні заведеною спадковою справою № 29/2019 від 13.06.2019 року на підставі заяви [PERSON] . Однак, на день смерті [PERSON] разом з ним проживали його дружина [PERSON] та син [PERSON] . Згідно частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1\~ст. 1241 ЦК України,\~малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до ч.3\~ст. 75 СК України,\~непрацездатним вважається той з подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, II чи III групи. Як встановлено судом, [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті чоловіка виповнилося 81 рік, а отже така досягла пенсійного віку встановленого\~ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто це свідчить про її непрацездатність і дає їй права на обов`язкову частку\~у спадщині, відповідно до ч.1 ст. 1241 УК України. Отже, внаслідок зазначених обставин, [PERSON] після смерті свого чоловіка [PERSON] фактично успадкувала, але юридично не оформила 1/24 частку житлового будинку по [ADDRESS] , як обов`язкову частку після смерті чоловіка [PERSON] . Таким чином,\~загальний розмір частки\~[PERSON] у будинку [ADDRESS] становив 13/24 (Ѕ частина будинку у\~спільному майні\~подружжя + 1/24 частина, обов`язкова частка, успадкована після смерті чоловіка) Решту 11/24 частин спірного будинку [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, фактично успадкував після смерті батька - [PERSON] , однак юридично не оформив. [INFO] помер [PERSON] . Вказаний факт підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05.02.2016 року Волосянківською сільською радою Сколівського району Львівської області відповідно до актового запису № 6. Згідно довідки № 789, виданої Волосянківським старостинським округом Славської селищної ради Сколівського району Львівської області від 28.05.2019 року, гр. [PERSON] , котрий помер [INFO] , до дня своєї смерті постійно проживав в житловому будинку [ADDRESS] та заповіту у Волосянківській сільській раді Сколівського району Львівської області не складав. Таким чином на майно, належне [PERSON] , а саме 11/24 частин житлового будинку [ADDRESS] , відкрилась спадщина. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львів від 05.05.2016 року встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] , котрий помер [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] . Таким чином, судом встановлено, що до спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] увійшли його мати [PERSON] , та син [PERSON] . 08.07.2016 року син [PERSON] - [PERSON] звернувся до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , котрий помер [INFO] . На підставі даної заяви Сколівською ДНК було заведено спадкову справу № 146/2016р. Проте, згідно до листа завідувача Сколівською державною нотаріальною конторою Батлюк В.І. від 22.10.2019 року за вих. № 945/01-16, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Щодо [PERSON] , то хоча така не зверталась у Сколівську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] , однак спадщину після його смерті фактично прийняла шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті, але юридично не оформила. Таким чином, [PERSON] фактично успадкувала після смерті сина [PERSON] 11/48 частин житлового будинку [ADDRESS] (11/24 : 2 = 11/48). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 18.03.2019 року виконавчим комітетом Славської селищної ради Сколівського району Львівської області відповідно до актового запису № 19. Згідно копії облікової картки об`єкта погосподарського обліку № 01311 на 2016-2020 року, головою господарства, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , записана [PERSON] . 13 квітня 2016 року [PERSON] склала в користь своєї дочки [PERSON] заповіт, посвідчений секретарем Волосянківської сільської ради Сколівського району Львівської області Стасишин М.Я. за реєстровим № 56, відповідно до тексту якого [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право своїй дочці - [PERSON] . В матеріалах справи наявний дублікат зазначеного заповіту [PERSON] від 13.04.2016 року. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 37/48 (13/24+11/48) частин спірного житлового будинку [ADDRESS] . 13 червня 2019 року позивачка [PERSON] подала до приватного нотаріуса Сколівського районного нотаріального округу Батлюк Ю.П. заяву за №82 про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . На підставі цієї заяви приватним нотарусом 13.06.2019 року заведено спадкову справу № 29/19. \~ \~ \~ \~ Як вбачається з відповіді приватного нотаріуса Сколівського районного нотаріального округу Батлюк Ю.П. за вих. №156/02-14 від 13.06.2019 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , оскільки для отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] , необхідно подати правовстановлюючі документи, що зареєстровані згідно законодавства, що діяло на момент смерті спадкодавця та підтверджують належність йому майна, а також документи, передбачені ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно довідки № 830, виданої 03.06.2019 року Волосянківським старостинським округом Славської селищної ради Сколівського району Львівської області, [PERSON] , котра померла [INFO] , до дня своєї смерті постійно проживала в житловому будинку [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 968, виданої 25.06.2019 року Волосянківським старостинським округом Славської селищної ради Сколівського району Львівської області, [PERSON] , [INFO] , з 2014 року проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , а після смерті матері [PERSON] , продовжує проживати у даному будинку та утримувати його. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] у встановлений законом строк прийняла спадщину за заповітом після смерті матері. Докази наявності спадкоємців до обов`язкової частки після смерті [PERSON] , які б належним чином прийняли спадщину шляхом подання заяви про прийняття такої нотаріусу або шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на момент смерті, в матеріалах справи відсутні. З довідки № 2198, виданої Стрийським міжрайонним БТІ від 14.11.2019 року, вбачається, що загальна площа житлового будинку [ADDRESS] (позначений літерою «А-1») становить 90,8 кв. м., з неї житлова 53,9 кв. м. та допоміжна 36,9 кв.м. Житловий будинок побудовано в 1999 році. Приналежним майном до цього жилого будинку є господарські будівлі: сарай (літера «Б»), сарай (літера «В»), сарай (літера «Г»), навіс (літера «З»), навіс (літера «Ж»), сарай (літера «Д»), убиральня (літера «Е»), колодязь (літера «К»), а також наявний незавершений будівництвом житловий будинок, позначений літ. «Л-1» та готовністю 7%. Згідно даних технічного архіву Стрийського МБТІ право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 15.03.2021 року витребувавалась у Стрийського МБТІ копія реєстраційної справи на житловий будинок [ADDRESS] , однак згідно відповіді останнього № 649 від 26.03.2021 року матеріали реєстраційної справи щодо спірного об`єкту нерухомого майна в технічному архіві Стрийського МБТІ відсутні. Частинами 1, 3 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297\~ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Відповідно до п. 3.1 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013\~року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392\~ЦК). Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331\~ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 3 ст. 3\~Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до норм ч. 4 ст. 3 зазначеного\~Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Слід зазначити, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як\~Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,\~Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~та\~Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до роз`яснень, викладених у листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013\~року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями\~ЦК УРСР 1963 року,\~Законом України "Про власність",\~Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII\~"Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування",\~Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат",\~постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105\~"Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26,\~Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року,\~Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62\~Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР\~підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання\~постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105\~у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Статтею 1218\~ЦК України, встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з даних погосподарського обліку (особовий рахунок № [NUMBER] ), головою домогосподарства [ADDRESS] являвся [PERSON] , чоловік [PERSON] . Відповідно до витягу з погосподарської книги № 2 Волосянківської сільської ради Сколівського району Львівської області, будинковолодіння [ADDRESS] рахується за [PERSON] . Щодо року побудови спірного житлового будинку, то суд зазначає, що в матеріалах справи наявна суперечлива інформація щодо такого, оскільки згідно даних погосподарських книг житловий будинок [ADDRESS] рахувався за [PERSON] з 1986 року, згідно дозволу головного архітектора міста М. Білого та інспектора Держбудконтролю О. Івасиків, [PERSON] дозволено приступити до закладки фундаментів індивідуального одноповерхового (масардного) житлового будинку за проектом № 06-М-4/3 в селі Волосянка на підставі рішення виконкому Сколівської районної Ради народних депутатів від 10.06.1988 року за № 160, а відповідно до довідки № 2198, виданої Стрийським міжрайонним БТІ від 14.11.2019 року, вбачається, що роком побудови спірного будинку є 1999 рік. Проте, враховуючи наведені вище положення Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, які передбачали обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції), які прирівнювались до актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності, суд бере до уваги саме запис з погосподарської книги, відповідно до якого спірний житловий будинок рахувався за [PERSON] з 1986 року. Суд звертає увагу і на ту обставину, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б свідчили про будівництво та належність будинку [ADDRESS] [PERSON] , а саме відсутні відповідні виписки з погосподарських книг, які б свідчили про наявність у [PERSON] окремого особового рахунку щодо житлового будинку [ADDRESS] або щодо будь-якого іншого нерухомого майна. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно норм частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином,\~аналіз вищенаведених\~норм законів\~та наявних\~в матеріалах\~справи доказів\~дає підстави\~стверджувати,\~що саме покійний [PERSON] набув за життя право власності на спірний житловий будинок, розташований по [ADDRESS] .

Outcome: partial