Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач [PERSON] звернувся в Києво-Святошинський районний суд Київської області в порядку цивільного судочинства з позовом до Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що [INFO] року померла його тітка [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] в м.Боярка, Києво-Святошинського району Київської області з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки площею 0,0947га під будинком [ADDRESS] в м.Боярка, призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. За життя [PERSON] склала заповіт на його користь. Він прийняв спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори відповідної заяви у встановлений законом строк. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено. У позовній заяві вказав, що [PERSON] набула права власності на будинковолодіння [ADDRESS] в м.Боярка, Києво-Святошинського району Київської області та земельну ділянку під ним площею 0,0947га у відповідності до норм закону, що діяли на момент виникнення цих права. Просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на житловий будинок [ADDRESS] в м.Боярка, Києво-Святошинського району Київської області з господарськими будівлями та спорудами та на земельну ділянку площею 0,0947га, розташовану на території Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських будівель; визнати за ним право власності на будівельні матеріали, що складають зазначений господарський блок. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. Подав до суду письмову заяву, в якій свої позовні вимоги підтримав і просив слухати справу без його участі. Представник Боярської міської ради в судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належними чином, причини своєї неявки суду не повідомив. У зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, про що позивач в своїй заяві не заперечував. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Судом встановлено, що [INFO] року померла тітка позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області. 06 квітня 1990 року [PERSON] вчинила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Києво-Святошинської державної нотаріальної контори Стратілат П.І. за реєстровим №1257, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла позивачу - [PERSON]. У відповідності до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Позивач [PERSON] прийняв спадщину в порядку, встановленому законом, звернувшись до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня її відкриття. Постановою державного нотаріуса Києво-Святошинської державної нотаріальної контори №2384/02-31 від 01 листопада 2013 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. З матеріалів спадкової справи вбачається, що 27 грудня 1954 року між [PERSON] та Комунальним відділом виконкому Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих було укладено Договір на право побудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою по [ADDRESS] в м.Боярка. Договір посвідчений державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Осипчук Н.А. за №1-32219. Відповідно до п.14. Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року, нотаріально посвідчені договори про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку та затверджений виконкомом місцевої Ради акт про прийняття будинку в експлуатацію є правовстановлюючими документами. Норма ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року передбачає, що права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] набула права власності на житловий будинок [ADDRESS] в м.Боярка, Києво-Святошинського району Київської області з господарськими будівлями та спорудами у відповідності до норм закону, які діяли на момент виникнення прав, тому це нерухоме майно увійшло до складу спадщини, яка відкрилася після її смерті. Рішенням Боярської міської ради від 16 січня 1995 року за №15/3 [PERSON] була безкоштовно передана у власність земельна ділянка площею 0,0947га, розташована на території Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. 05 січня 1996 року [PERSON] отримала Державний акт на право приватної власності на землю, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №391. Відповідно до ст.23 Земельного Кодексу України 1990 року, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Отже, спадкодавиця [PERSON] стала власником земельної ділянки площею 0,0947га, розташованої на території Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, з моменту отримання нею Державного акту на право приватної власності на землю від 05 січня 1996 року. За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини Крім того, як вбачається з технічного паспорту КП "БТІ" Києво-Святошинської районної ради від 04 вересня 2013 року, спадкодавицею [PERSON] за життя був самочинно побудований госп.блок, позначений під літерою "Д", загальною вартістю 174992грн. Згідно п.7 Постанови ПВСУ "Про судову практику у справах про спадкування", якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК) , до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. У зв'язку з тим, що на момент смерті [PERSON] госп.блок, позначений під літерою "Д", загальною вартістю 174992грн, в будинковолодінні [ADDRESS] Києво-Святошинського району Київської області не прийнятий в експлуатацію, до складу спадщини увійшли лише право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані в процесі його будівництва. Крім того, в силу ст.1218 ЦК України до складу спадщини після смерті [PERSON] увійшли також майнові права, пов'язані з будівництвом госп.блоку "Д", які належали за життя спадкодавиці, в тому числі право на оформлення належного дозволу на будівництво та прийняття господарської будівлі в експлуатацію в порядку, передбаченому чинним законодавством. Відповідно до ч.1 ст.11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінюючи встановлені судом обставини, суд знаходить обґрунтованими вимоги позивача, та вважає що позов [PERSON] підлягає до задоволення. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1222, 1223, 1258, 1268 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», та

Outcome: approved