Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що його дід [PERSON], який помер 14.05.2001р. та заповів йому все своє майно, мав у власності житловий будинок, розташований по вул. Ямкових, 39 в с.Дерганівка Ружинського району Житомирської області, та земельну ділянку, площею 1.98 га, яка розташована на території Дерганівської сільської ради Ружинського району. Позивач, прийнявши спадщину [PERSON], на даний час бажає отримати свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане спадкове майно, однак зробити цього не може із-за відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок та вказану земельну ділянку. Тому [PERSON] просить суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на зазначене спадкове майно. В суд сторони не з'явились, подали заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність, позивачка позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З довідки Дерганівської сільської ради Ружинського району від 11.07.2016р. №467 вбачається, що відповідно до записів погосподарської книги по с.Дерганівка Ружинського району Житомирської області за [PERSON] рахувався на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вул.Братів Ямкових, 39 в с.Дерганівка Ружинського району Житомирської області (а.с.17). З технічного паспорта на вказаний житловий будинок, який виготовлений КП "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" 30.08.2016р. , та довідки вказаного МБТІ від 20.09.2016р. №1117, вбачається, що житловий будинок №39 по вул.Братів Ямкових в с.Дерганівка Ружинського району Житомирської області побудований в 1947 році, господарські споруди побудовані в 1947-1952рр., правовстановлюючі документи на вказаний будинок в БТІ не зареєстровано (а.с.9-11). 2 Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна, отриманої Ружинським районним судом Житомирської області 24.10.2016р. відомості про об'єкт нерухомого майна( житловий будинок та земельну ділянку), розташований за адресою:Житомирська область, Ружинський район, с.Дерганівка, вул.Братів Ямкових, 39 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні (а.с.47-48). Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР , яка діяла на час виникнення правовідносин, право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Судом встановлено, що спірний житловий будинок був збудований у 1947 році. Положення діючого на той час законодавства, а саме: Указу Президії Верховної Ради СРСР "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних жилих будівель" від 26.08.1948р., прийнятою на виконання вказаного Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", Закону УРСР Про сільську Раду депутатів трудящих від 02.07.1968р. , визначали, зокрема, що підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію та не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Статті 120-127 ЦК УРСР(1963 р.) регулювали право власності колгоспного двору та реєстрацію вказаного права за членами двору в погосподарських книгах сільських рад. На підставі вказаного, суд приходить до впевненості, що [PERSON] був власником житлового будинку та господарських будівель, розташованих по вул.Братів Ямкових, 39 в с.Дерганівка Ружинського району Житомирської області. Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України у справі № 6-137цс13 від 18.12.2013р. Відповідно до п.1 Указу Президента України від 08.08.1995р. №720-95 Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. А пунктом 2 зазначеного Указу передбачено, що право на земельну частку(пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Довідкою відділу Держземагенства у Ружинському районі Житомирської області від 28.10.2016р. № 29-621-99.4-1671/2-16 та доданою до неї копією витягу з Документації по паюванню земель, переданих у колективну власність КПС "Іскра" Дерганівської сільської ради Ружинського району Житомирської області стверджується, що [PERSON] був включений до списку осіб, які мають право на земельну частку(пай) в землі, яка перебувала в колективній власності КСП "Іскра" с.Дерганівка Ружинського району Житомирської області, який був доданий до Державного акту на право колективної власності на землю, виданого КСП "Іскра" та йому було видано сертифікат на право на земельну частку(пай) серії ЖТ №0260439, зареєстрований за №133 від 20.11.1997р. (а.с.50-58). Цією ж довідкою, а також рішенням виконкому Дерганівської сільської ради Ружинського району від 12.09.2002р. та архівним примірником Державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ЖТ №029779, виданим 29.01.2002р., підтверджується те, що [PERSON] на підставі вищевказаного сертифікату на право на земельну частку(пай) було виділено в натурі( на місцевості) земельну ділянку площею1.98 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 3 [PERSON] помер 14.05.2001р., що стверджується свідоцтвом про смерть(а.с.30). Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР , який діяв на час виникнення правовідносин, вважається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Статтею 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Причому спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як вбачається із спадкової справи №233/2016р., заведеної 11.06.2016р. Ружинською державною нотаріальною конторою Житомирської області відносно майна померлого 14.05.2001р. [PERSON], останній залишив заповіт, яким заповів все своє майно [PERSON], а останній - прийняв вказану спадщину (а.с.28-42). Таким чином, судом встановлено, що до позивача перейшло в порядку спадкування за заповітом право власності спадкодавця [PERSON] на вказане спадкове майно - житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за вищевказаною адресою, та земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Однак, як вбачається з повідомлень Ружинської державної нотаріальної контори Житомирської області від 11.06.2016р. , позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за заповітом на спадщину [PERSON], яка складається з вищевказаного майна, з підстав відсутності правовстановлюючих документів на нього. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що право позивача на прийняття спадщини реалізоване, але мають місце труднощі здійснення процедури реєстрації успадкованого майна, що виникли не з його вини, оскільки він не може оформити належне йому в порядку спадкування право власності на вказаний житловий будинок та земельну ділянку відповідно до вимог закону з тих підстав, що реєстрація права власності на будинок відсутня, а оригінал Державного акту на право приватної власності на землю втрачено. Оскільки право власності [PERSON] на вказане майно ніким не оспорюється, тому зазначене не може бути підставою для позбавлення спадкоємців права власності на таке майно. З вищевикладених підстав, а також, враховуючи положення ст.174 ЦПК України, позовні вимоги підлягають задоволенню. Одночасно суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу його обов'язок відповідно до вимог Податкового кодексу України провести декларування отриманої спадщини.

Outcome: approved