Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

28 листопада\~2016 року \~[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в обгрунтування якого зазначила, що 13.12.2003року між сторонами було укладено шлюб, який був зареєстрований ВРАЦС міста Павлограда, актовий запис № 961. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.02.2017року шлюб між сторонами розірвано. За час шлюбу сторонами будо нажито спільне майно у вигляді автомобілю марки ВАЗ 21150-120-20, легковий, седан-В, 2005року випуску, червоного кольору, державний номер\~ № [NUMBER], об"єм\~ двигуна 2000, номер\~ кузова [NUMBER], вартістю 100000грн., придбаного\~ сторонами\~ у період шлюбу 06.02.2014року. Оскільки спірний автомобіль був куплений за спільні кошти подружжя, а після розірвання шлюбу відповідач користується автомобілем одноособово, в добровільному порядку сплатити частину вартості автомобіля відмовляється, позивач просила поділити спільно нажитий автомобіль: визнати за нею право власності на 1/2 його частину, залишити автомобіль у власності відповідача та зобов"язати його сплатити їй компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля в сумі 50 000грн. Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати на сплату судового збору. Позивач та її представник [PERSON] в судове засідання 13.12.2017року не з"явились, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, позивач вказує, що надана відповідачем розписка щодо отримання відповідачем грошових коштів 28.01.2014року у борг у його матері [PERSON] не відповідає дійсності, оскільки будь-яких грошей за час сумісного проживання з сторони в борг не брали.. Відповідач та його представник [PERSON] в судове засідання 13.12.2017року не з"явились, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги не визнали, подали письмові заперечення, згідно з якими предмет позову у відповідача відсутній( а.с.28), відповідач додатково надав ксерокопію розписки від 28.01.2014року, згідно з якою він отримав від своєї матірі [PERSON] Аркадієвни 45000грн. на купівлю автомобіля, яку зобов"язкується повернути до 1 грудня 2018року( а.с.39). Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, що є у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно ст.ст. 60, 61, 70 СК України будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 13.12.2003року, шлюб розірвано 23.02.2017року. Під час перебування у шлюбі сторони за договором купівлі-продажу, укладеного 06.02.2014 року відповідачем( довідка-рахунок ВІА 184957) автомобілю марки ВАЗ 21150-120-20, легковий, седан-В, 2005року випуску, червоного кольору, державний номер\~ № [NUMBER], об"єм\~ двигуна 2000, номер\~ кузова [NUMBER], який був зареєстрований за відповідачем( а.с.6), що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Цей факт не спростовано сторонами. Суд зазначає, що обставини щодо отримання відповідачем грошей у борг на купівлю автомобілю були повідомлені суду лише клопотанням представника відповідача від 01.03.2017року. Натомість, у судовому засіданні 26.01.2017року, як відбувалося за участю представника позивача, відповідача [PERSON] та його представника [PERSON], у якому вирішувалися заяви та клопотання сторін, направлені на об"єктивне вирішення спору протягом розумного строку, у якому відповідачем було надано заперечення проти позову, відповідач, всупереч вимогам ч.2 ст.27 ЦПК України, про вказані обставини суду не повідомляв. Враховуючи, що надана ксерокопія розписки про передачу грошей в сумі 45 000грн. у борг відповідачеві [PERSON] його матір"ю [PERSON] на купівлю автомобіля, не містить письмової згоди на цю угоду( яка є угодою стосовно цінного майна) дружини відповідача - на той час позивача [PERSON], як цього вимагають приписи статті 65 Сімейного кодексу України( далі - СК), а позивачка цей факт категорично заперечує, суд не приймає у якості доказу надану відповідачем ксерокопію розписки( а.с.39). При вирішенні спору щодо поділу спільного майна поділу підлягає все майно подружжя, до складу якого включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться в інших осіб; враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Сторони не вказали про наявність іншого майна подружжя, крім спірного автомобіля Відповідно до ст. 63 СК дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 65 СК дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя,частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При поділі майна суд виходить із того, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. Якщо річ неможливо розділити, вона присуджується одному з подружжя. Судом встановлено, що спірний автомобіль був у користуванні відповідача, який без згоди дружини( позивача у справі), 14 січня 2017року здійснив його відчуження [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу 1247/2017/288301, за ціною у 20 000грн.( а.с.40). Згідно з відповіддю Територіального сервісного центру № 1247 м. Павлограда на запит суду, автомобіль марки ВАЗ 21150-120-20, легковий, седан-В, 2005року випуску, червоного кольору, державний номер\~ № [NUMBER], об"єм\~ двигуна 2000, номер\~ кузова [NUMBER], 11.02.2014року був зареєстрований за [PERSON], 14.01.2017року перереєстрований на праві власності по договору, укладеному в ТСЦ 1247, за [PERSON], 21.01.2017року перереєстрований на праві власності за [PERSON] по договору, укладеному в ТСЦ 1247( а.с.36-37). Отже, оскільки відповідачем спільне майно було відчужене без згоди співвласника майна - його дружини [PERSON], яка мала 1/2 частку у цьому спільному майні, суд стягує з відповідача на користь позивача компенсацію її частки відчуженого майна у вигляді 1/2 частини отриманої відповідачем суми у результаті продажу автомобіля, а саме: 10 000грн. Суд в порядку ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог( 20%) документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору 551,20грн. х 20% =110,24грн.

Outcome: partial