Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], про захист честі та гідності та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи його тим,що [INFO] в м. Буринь Сумської області, біля приміщення Буринської районної державної адміністрації, відбувся мітинг на підтримку новопризначеного її голови [PERSON]. При проведенні вказаного заходу виступив [PERSON] , який публічно, в присутності осіб, що зібралися, повідомив неправдиву інформацію, що порочить честь і гідність позивачів. Дана інформація у вигляді відеозапису розміщена на веб-сайті "YouTube.ua" під заголовком "[INFO]". Відповідач дослівно повідомив наступне: "Єслі взять даже нашу Слободу, коли він (мався на увазі [PERSON]) прийшов до влади, а він прийшов у занедбану сільську раду, в котору я на своїх руках заніс [PERSON], якому тоже люди були повірили, і що ми мали? Нічого. Комуністичні гроші, я вам кажу тридцять тисяч вмісті з [PERSON] чи [PERSON] вони поділили на двох. Нікому вони не досталися". Зазначені відповідачем фактичні дані, на думку позивачів, явно не відповідають дійсності. [PERSON] не мав ніякого відношення до призначення [PERSON] Слобідським сільським головою, оскільки останній на вказану посаду обирався громадою і по закінченні строку повноважень очолювану сільську раду залишив аж ніяк не в занедбаному стані. Позивачі ніяких громадських коштів ніколи не привласнювали і публічні висловлювання відповідача по суті являються наклепом, а тому вони вважають, що такими діями відповідача принижені честь і гідність позивачів, підірвано їх авторитет, внаслідок чого їм спричинена моральна шкода, яку вони оцінили в 10 тис. грн. для кожного. Просять їх вимоги задовільнити, визнати, що розповсюджена відповідачем інформація є наклепом, який принижує честь і гідність позивачів, просять зобов»язати відповідача спростувати вказану інформацію тим же способом, яким вона була розповсюджена та стягнути на їх користь в розмірі 10 тис. гривень кожному та понесені ними судові витрати. Відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечує, суду пояснив, що він дійсно, як одно партієць та односелець [PERSON]приймав активну участь в агітації на користь [PERSON] при обранні його на посаду Слобідського голови, а тому , в переносному смислі, він причетний до обрання ним займаної раніше посади. 2 Приймаючи участь в мітингу на підтримку новопризначеного голови Буринської РДА [PERSON] він в своєму виступі мав за мету розповісти про його заслуги перед районом та селом і не бажав, якимсь чином принизити честь та гідність позивачів по справі. Він дійсно говорив за 30 тис. гривень, які перед виборами 2006 року фракція КПУ передала готівкою на газифікацію села, які були отримані, але за призначенням вони були не передані, а використані на інші цілі, що було негативно сприйнято населенням села, та визвало незадоволення роботою сільського голови та різні негативні слухи. Говорячи про те, що позивачі «поділили гроші на двох» він мав на увазі , що вони поділили славу на двох, оскільки кошти надійшли за двадцять днів до виборів і весь цей час всім говорили, що комуністи дали гроші на газифікацію села, агітували голосувати за них, а потім, після виборів гроші були витрачені на інші цілі, без участі громади та без її згоди. Він , говорячи такі слова, ніколи не мав на увазі що позивачі ці кошти присвоїли чи вкрали, як це стверджують позивачі. Скоріш за все,в його виступі мала місце критика в адрес колишнього сільського голови [PERSON], а тому він протиправними свої дії не вважає та просить відмовити позивачам в задоволенні позову. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 березня 2006 року від імені фракції КПУ у Верховній раді на прохання жителів села Слобода Буринського району позивач по справі, перший секретар районної організації КПУ [PERSON], передала по Акту 30 тис. гривень готівкою спонсорської допомоги на газифікацію села , які були обліковані та в липні 2007 року витрачені на будівництво міні строймайданчика в селі Слобода. Дані обставини підтверджуються Актом прийняття спонсорської допомоги, підписаного членами комісії та затвердженого сільським головою [PERSON] , довідкою сільської ради від 26.06.2014 року та не оспорюють ся сторонами по справі. [INFO] в м. Буринь Сумської області, біля приміщення Буринської районної державної адміністрації, відбувся мітинг на підтримку новопризначеного її голови [PERSON] на якому виступив відповідач по справі [PERSON], який сказав наступне "Єслі взять даже нашу Слободу, коли він (мався на увазі [PERSON]) прийшов до влади, а він прийшов у занедбану сільську раду, в котору я на своїх руках заніс [PERSON], якому тоже люди були повірили, і що ми мали? Нічого. Комуністичні гроші, я вам кажу тридцять тисяч вмісті з [PERSON] чи [PERSON] вони поділили на двох. Нікому вони не досталися". Дана інформація у вигляді відеозапису розміщена невідомими особами на веб-сайті "YouTube.ua" під заголовком "[INFO]". Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Згідно п.15 постанови при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної 3 фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно п.18 постанови позивач повинен довести, що внаслідок поширення інформації було порушено його особисті немайнові права. Крім цього, згідно п.21 постанови при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх честі, гідності та ділової репутації має свої особливості. Відповідно до Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872 засіданні Комітету Ради Європи, вказується , що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Позивачі є публічними особами та громадськими діячами Згідно ст.ст.277, 297 ЦК України фізична особа має право на спростування поширеної про неї недостовірної інформації, внаслідок поширення якої порушено її особисті немайнові права. Однак, суд вважає, що інформація, про яку йдеться в зазначеному, повинна бути не тільки недостовірною, але і розповсюдженою з метою приниження честі, гідності та ділової репутації особи, якої вона стосується. Суд вважає, що вданому випадку відповідач [PERSON] на мітингу 14.04.2014 року біля Буринської РДА надав достовірну інформацію про надходження спонсорської допомоги на газифікацію села Слобода від фракції КПУ В Верховній раді , про її витрачання не за призначенням, про сприяння в становленні сільським головою [PERSON] та про залишенням ним сільської ради в занедбаному стані в міру свого розуміння та обладання певною інформацією. При цьому мети приниження честі та гідності позивачів по справі він не мав, що підтвердив в судовому засіданні та що не спростовано позивачами.Дані обставини підтвердили і свідки [PERSON],[PERSON],[PERSON] [PERSON] та ін. Суд не погоджується з доводами позивачів про те, що його вислів « Комуністичні гроші (позивачі) поділили на двох» означає що вони ці кошти вкрали, присвоїли, оскільки відповідач таких слів не говорив, а мав на увазі, що позивачі, отримавши дані кошти получили перевагу в агітації за відповідну партію та кандидата на посаду сільського голови, оскільки використовували цей факт задовго до виборів. Після виборів дані кошти тривалий час не використовувались, використані не за призначенням, сільський голова [PERSON] не 4 інформував населення про їх використання, був причетний до їх використання ,що породило різні думки та домисли жителів села. Тому, в даному випадку, в вказаних словах [PERSON] мала місце критика роботи посадових осіб, а не розповсюдження завідомо неправдивої інформації. При таких обставинах позовні вимоги [PERSON],[PERSON] до [PERSON]щодо визнання інформації недостовірною і такою, що принижує їх честь, гідність та ділову репутацію, є необґрунтованими. Крім того, позивачі в своїх позовних вимогах просили стягнути з відповідача на їх користь моральну шкоду в розмірі по 10000,00 грн. кожному та понесені судові витрати, які пов'язані з розглядом справи. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи, що дії відповідача не є неправомірними, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON]щодо стягнення з [PERSON] компенсації моральної шкоди та стягнення судових витрат є необґрунтованими. При таких обставинах позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed