Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, посилаючись на наступне. Позивач працювала у відповідача - АТ «ЄВРОГАЗБАНК» на посаді начальника управління завершення операцій у період з 25.12.2007 р. по 06.03.2015 р. Як вказує позивач, наказом № VIII -25-ОС від 05.03.2015 р. позивач була звільнена із займаної посади за п. 1 ст. 36 КЗпП України, але розрахунок на день звільнення із позивачем так і не було проведено. При цьому, у розпорядженні № 24-р від 06.03.2015 р. уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «Єврогазбанк» Оберемко P.A. було вказано що у зв'язку з тим що в АТ «ЄВРОГАЗБАНК» запроваджено процедуру ліквідації, відсутністю достатнього розміру грошових коштів, управлінню обліку банківських та господарських операцій провести виплати працівникам АТ «ЄВРОГАЗБАНК» які підлягають звільненню, у розмірі 15% від належних до виплат коштів (заробітна плата, вихідна допомога, тощо) кожному працівнику. На думку позивача, у відповідача є заборгованість по заробітній платі, компенсації відпусток за 2015 р. 1726,26 грн., розмір середнього заробітку, який відповідач сплатити на користь позивача за час затримки розрахунку складає 51013,46 грн., яка складається: 12292,49 грн. - нарахована заробітна плата за останні 2 міс. роботи : 40 днів /фактично їх робочих днів за останні 2 міс. роботи = 307,31 грн. (розмір середньоденної зарплати) х 166 днів (без виключення сум відрахування на податки та інші обов'язкові платежі) Тому просить суд на свою користь нараховані, але не виплачені кошти по заробітній платі, компенсації відпусток у сумі 1726,26 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку з 07.03.2015 р. по 06.11.2015 р. у сумі 51013,46 грн. У судовому засіданні позивач збільшив суму позову та просить суд стягнути на свою користь середній заробіток за період затримки розрахунку з 07.03.2015 р. по 21.12.2015 р. у розмірі 60847,38 грн. Представник відповідача в судове засідання так і не з'явився. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працювала у відповідача - АТ «ЄВРОГАЗБАНК» на посаді начальника управління завершення операцій у період з 25.12.2007 р. по 06.03.2015 р. Як з'ясував суд, Постановою Правління НБУ від 19.11.2014 р. № 725 "Про відключення банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Єврогазбанк". Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб своїм рішенням № 150 від 18.12.2014 р. "Про початок процедури ліквідації АТ «Єврогазбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку" шляхом призначення уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Оберемко Р.А. та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "Єврогазбанк". При цьому 02.11.2015 р. було продовжено строк здійснення процедури ліквідації АТ «Єврогазбанк», визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зокрема ст. 37-39 з продовженням строку по 17.11.2017 р. включно. Згідно ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку. Черговість та порядок задоволення вимог до банку, виплата витрат та здійснення платежів регулює ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Як з'ясовано судом, грошові кошти, стягнення яких вимагає позивач, пов'язані з оплатою праці, належать до заробітної плати, витікають з трудових відносин, а тому, відповідно п. 3 ч. 3 ст. 36 того ж Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю працівників банку. Проте, ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що банк може бути ліквідований, зокрема, у разі відкликання Національним банком України банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, повідомляє про це банк та надсилає рішення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Процедура ліквідації банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з дня внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Національний банк України вносить запис до Державного реєстру банків про ліквідацію банку на підставі отриманого від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення про затвердження ліквідаційного балансу та звіту ліквідатора. Відповідно до ст. 44, 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження: виконує повноваження органів управління банку; приймає до свого відання майно (кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу та виконує функції з управління та реалізації майна банку; звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; виконує повноваження, які визначені частиною другою статті 37 цього Закону. Статтею 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що уповноважена особа Фонду, зокрема, має право: вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи; приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обов'язки, змінювати розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю. Судом встановлено, сторонами не заперечується, що на даний час ПАТ «Єврогазбанк» перебуває на стадії ліквідації, яку на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» здійснює уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Як з'ясував суд, наказом уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «Єврогазбанк» Оберемко P.A. № VIII -25-ОС від 05.03.2015 р. позивача була звільнена із займаної посади за п. 1 ст. 36 КЗпП України, але розрахунок на день звільнення із позивачем так і не було проведено. При цьому, у розпорядженні № 24-р від 06.03.2015 р. уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «Єврогазбанк» Оберемко P.A. було вказано що у зв'язку з тим що в АТ «ЄВРОГАЗБАНК» запроваджено процедуру ліквідації, відсутністю достатнього розміру грошових коштів, управлінню обліку банківських та господарських операцій провести виплати працівникам АТ «ЄВРОГАЗБАНК» які підлягають звільненню, у розмірі 15% від належних до виплат коштів (заробітна плата, вихідна допомога, тощо) кожному працівнику. У відповідності до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. За приписами ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Згідно вимог ст. 30 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Оскільки судом на час розгляду справи встановлено, що відповідач - ПАТ «Єврогазбанк» має статус юридичної особи, у встановленому законом порядку уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не ліквідоване, то суд приходить до висновку, що ПАТ «Єврогазбанк» є належним відповідачем у даній справі. У відповідності до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 03.07.2013 р. № 6-64 цс 13 зазначається, що аналіз норм ст. 116, 117 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Нетривалий час роботи працівника на підприємстві й незначна частка заборгованості підприємства перед працівником у виплаті заробітної плати також не є підставою для звільнення роботодавця від зазначеної відповідальності. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100. З урахуванням цих норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 зазначеного Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від такої відповідальності (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29.01.2014 р. у справі № 6-144цс13). Як вбачається, середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100. У відповідності до п.п. 2,3 Порядку середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Згідно з п. 3 згаданої постанови усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки. Згідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Таким чином суд приходить до висновку, що заборгованість відповідача ПАТ "Єврогазбанк" перед позивачем [PERSON] з виплати їй заробітної плати за період з 07.03.2015 р. по 21.12.2015 р. становить: 12292,49 грн. - нарахованої заробітної плати за останні 2 міс. роботи: 40 днів (фактично їх робочих днів за останні 2 міс. роботи) = 307,31 грн. (розмір середньоденної зарплати) х 198 днів (без виключення сум відрахування на податки та інші обов'язкові платежі) та дорівнює 60847,38 грн., Тому повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити повністю. Згідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 551,21 грн. у дохід держави. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. 116, 117, ст. 237-2 КЗпП України, Закону України "Про оплату праці", Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100, ст. 4, 10, 11, 15, 60, 88, 209, 212-215, ст. 218 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved