Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Повивач [PERSON] звернувся до Літинського районного суду Вінницької області із зазначеним позовом мотивуючи його тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить його частка у квартирі [ADDRESS] , яка належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Коли позивач звернувся до Літинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері,йому було відмовлено в зв`язку з тим, що не визначена частка померлого в квартирі, яка б підлягала спадкуванню і було рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. Таким чином позивач просить суд ухвалити рішенням, котрим встановити, що розмір частки померлої [INFO] , у квартирі [ADDRESS] становить 1/3 від цілої квартири. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити з підстав наведених в позові при зверненні до суду. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з`явилась. В матеріалах справи наявна заява, відповідно до змісту якої [PERSON] просить розгляд справи проводити у її відсутність. Позов визнає повністю та просить його задовольнити (а.с. 28). Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши думки учасників процесуальної дії та їх позиції стосовно позову, дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 9) [PERSON] померла [INFO] . У відповідності до свідоцтва про народження батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтвом про право власності на житло від 04.05.1998 (а.с. 11) зазначається, що квартира за [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Листом Літинської державної нотаріальної контори за № 165/02-17 від 25.02.2020 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки не виділено розмір частки спадкодавця у спільній власності. Довідкою виконавчого комітету Громадської сільської ради Літинського району Вінницької області а № 02-23/38 від 27.01.2020 (а.с. 17) [PERSON] , 1970 року народження, яка померла [INFO] , була зареєстрована та проживала до дня смерті за адресою [ADDRESS] . Відповідно до виписки з погосподарської книги, спільно із нею проживали чоловік - [PERSON] , та син - [PERSON] Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10.11.2004 (а.с. 18) зазначається, що [PERSON] являється спадкоємцем майна померлої [INFO] [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст.328ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У відповідності до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", - частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними (п.5). Відповідно до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", - у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріпленої в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р., де зазначено, що відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 357 ЦК України, вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні Беручи до уваги наведене, а також положення ст. 172 ЦК України, вбачається, що у спірних правовідносинах поділ спільного майна у позасудовому порядку шляхом укладання відповідної угоди між співвласниками є неможливим у зв`язку зі смертю одного з них. Відповідно до ст.ст. 368, 370, 372 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виходячи із законодавчо встановленої рівності часток кожного із співвласників спільної сумісної власності, відсутності іншої домовленості між ними, суд приходить до переконання, що частка померлої [INFO] [PERSON] , становить 1/3 від цілої квартири [ADDRESS] . Таким чином позов є обгрунтованим та підлягає до задоволення.

Outcome: approved