Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

В травні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Державного відкритого акціонерного товариства "Шахтобудівельне управління №5" про визнання аукціону по продажу майна таким, що відбувся та визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що 24 січня 2011 року відбулись аукціони з продажу автогаража з оглядовими ямами та автоцех з оглядовими ямами за адресою Донецька області м.Добропілля пров.Геологічний, 2, згідно яких він став переможцем аукціонів. Вважає, що аукціони є таким, що відбулися, оскільки протокол аукціону №2 та протокол аукціону №3 від 24 січня 2011 року затвердженні уповноваженим представником продавця та ліцитатором. 31 жовтня 2011 року позивачем було сплачено 40\~891,77 грн. на користь відповідача, після чого на підставі акту-прийому передачі йому було передано оскаржуване майно. Крім того стверджує, що через неодноразову зміну уповноваженої особи, що може діяти від імені відповідача відповідач не зміг у встановлений законом строк укласти договір купівлі-продажу. Позивач у судовому засідані позов підтримав з мотивів викладених у позовній заяві та просив його задовольнити в повному обсязі. Представник позивача у судовому засідані позов підтримав з мотивів викладених у позовній заяві та просив його задовольнити в повному обсязі, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Згідно вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач, згідно з поданою нею заявою, не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідка та дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено наступне. 24 січня 2011 року було проведено аукціон з продажу майна Державного відкритого акціонерного товариства "Шахтобудівельне управління №5", автогараж з оглядовими ямами (літ."Т-1", загальною площею 155,3 кв.м. (інв. №550) - лот №10117; автоцех з оглядовими ямами (літ."Т-1"), загальною площею 611,3 кв.м. (інв. № 4) - лот №10118, що підтверджується протоколом №2 та протоколом №3 ведення аукціону по продажу майна Державного відкритого акціонерного товариства "Шахтобудівельне управління №5" від 24 січня 2011 року (а.с.6, 7) Згідно вищевказаних протоколів переможцем даних аукціонів став учасник №2 - [PERSON]. Кінцева ціна лота №10118 31516,80 грн., а кінцева ціна лота №10117 8006,81 грн, без врахування ПДВ. Зі змісту протоколів №2 та \~№3 від 24 січня 2011 року вбачається, що сторони зобов'язалися підписати та засвідчити печатками нотаріальний договір купівлі-продажу майна після повної його оплати покупцем. Згідно прибуткового касового ордеру б/н від 31 січня 2011р. [PERSON] сплатив ДВАТ "Шахтобудівельне управління №5" в якості оплати майна придбаного на аукціоні від 24 січня 2011 року 40891,77 грн. (а.с.12) 31 жовтня 2011р., за актом приймання-передачі майна ДВАТ "Шахтобудівельне управління №5" за результатами аукціону від 24 січня 2011 року, відповідач, в особі голови ліквідаційної комсії [PERSON] передав, а позивач прийняв наступне майно: комп'ютер VIA G3-733 (інв.№549) та принтер HP Desklet-3325C (інв.№550); автогараж з оглядовими ямами (літ."Т-1", загальною площею 155,3 кв.м. (інв. №550); автоцех з оглядовими ямами (літ."Т-1"), загальною площею 611,3 кв.м. (інв. № 4); електрокранбалка 2тн. (інв.№445); електрокранбалка 2 тн. (інв. №548); станок свердлильний (інв. №556); станок заточний (інв.№560). (а.с.14) Приписами ч. 2 ст. 41 Конституції України встановлено, що право власності набувається в порядку, визначеному законом. За правилами статті 392 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник майна може предявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК). Тобто, відповідно до вимог статті 328 ЦК України, набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 18 лютого 2015 року № 6-244цс14. За змістом ст. 26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку. Статтею 30 (яка була чинна на день укладення договору) цього ж Закону врегульовано порядок проведення продажу майна банкрута. Відповідно до вимог цієї статті продаж майна проводиться на відкритих торгах, а в разі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна банкрута шляхом проведення конкурсу (аукціону) згідно з Законом України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)». За результатами проведених торгів чи аукціону продаж майна оформляється договорами купівлі-продажу, які укладаються між ліквідатором і покупцем відповідно до законів України. Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться місцевим органом державної реєстрації прав того реєстраційного округу, в якому розміщена нерухомість або більша за площею її частина. Із матеріалів справи вбачається, що позивач є переможцем аукціону, який проводився із реалізації спірного майна. Договір купівлі-продажу вказаного майна між [PERSON] та Державним відкритим акціонерним товариством "Шахтобудівельне управління №5" мав укладатися в письмовій формі, підлягав і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, що зроблено не було, що і стверджує позивач та допитаний в судовому засідання свідок [PERSON]. Враховуючи відсутність державної реєстрації, договір купівлі-продажу майна за протоколами проведення аукціонів з продажу майна ДВАТ "Шахтобудівельне управління №2 від 24 січня 2011 року та №3 від 24 січня 2011 року, між [PERSON] та Державним відкритим акціонерним товариством "Шахтобудівельне управління №5" не є\~укладеним і не створює прав та обов'язків для сторін. А протокол ведення аукціону не є підставою виникнення права власності на майно, а є лише підставою для проведення розрахунків та укладення договору купівлі продажу. Тобто позивач [PERSON] не набув права власності на спірне майно, а тому відсутні підстави для визнання права власності на це майно. Таким чином, підстави набуття права власності визначені законодавством, а тому суд відхиляє доводи позивача про те, що він не може в повній мірі використати своє право власника майна. Що стосується позовної вимоги про визнання аукціону таким, що відбувся, то суд виходить з наступного. Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожна особа має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ч.2 ст.16 ЦК України, які мають універсальний характер і можуть застосовуватись до відповідних суб'єктивних прав. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст.15 ЦПК України в порядку цивільного судочинства підлягають захисту порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси особи, яка у разі порушення права може скористатися відповідно до ст.16 ЦК України, не любим, а цілком конкретним\~\~способом захисту права. Так, способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст.16 ЦК України, за положеннями якої під способами захисту суб'єктивних цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення(визнання) порушених(оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.\~\~\~\~\~\~Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст.16 ЦК з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення. При цьому, особа, право якої порушено, може скористатися відповідно до ст.16 ЦК України, не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частиною 2 ст.16 ЦК встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення;\~\~\~\~ 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Отже, наведені обставини свідчать, що [PERSON] звернувшись з позовом про визнання аукціону таким, що відбувся, обрав спосіб захисту, який не передбачено ст. 16 ЦК України чи іншою нормою матеріального права, як спосіб захисту порушеного права. Таким чином, суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги про визнання аукціону таким, що відбувся слід відмовити у звязку з неправильним обраним способом захисту порушеного права, що не позбавляє останнього звернутись до суду за захистом порушеного права у порядку, передбаченому діючим законодавством. Виходячи з наведеного суд не вбачає достатніх підстав для задоволення позову. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 328, 334, 392 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11 15, 57, 60, 174, 213-215 ЦПК України, суд,

Outcome: dismissed