Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій, з урахуванням поданої в порядку п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України уточненої заяви, порушено вимогу визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] є сином [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач, будучи спадкоємцем першої черги за законом, спадщину після смерті батька прийняв з дотриманням ст. 1269 ЦК України. В юридичному оформленні прав власності на домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] виникли певні перешкоди, а саме нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва на спадкове майно з причини наявності самочинної побудови. За захистом майнових прав позивач звернувся до суду. Позивач [PERSON] , представник позивача адвокат Токарєва О.Г. у судове засідання не з`явилися, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи в їх відсутність на підставі поданих документальних доказів. Відповідачем Покровською міською радою Донецької області, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявлено клопотання про проведення судового розгляду в відсутність представника органу місцевого самоврядування, заперечень по суті заявлених вимог не надано. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Позивач [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Красноармійська Донецької області, громадянин України, адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] (відомості підтверджено копією паспорта - а.с. 5). [PERSON] є сином [PERSON] (родинні відносини документально підтверджено). [INFO] [PERSON] помер (підтверджено свідоцтвом про смерть - а.с. 6), в силу ч. 1 ст. 1220 ЦК України, після йго смерті відкрилася спадщина. Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] за життя не скористався наданим ст. 1234 ЦК України правом на залишення заповіту. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є син [PERSON] , позивач по справі. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтями 1268, 1269 ЦК України визначено порядок прийняття спадщини. [PERSON] , будучи спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк, з дотриманням ч. 2 ст. 1269 ЦК України подав заяву приватному нотаріусу Покровського міського нотаріального округу Донецької області Дух І.О. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) - за спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] заведено спадкову справу № 25-2019 від 20.02.2019 року (а.с. 29). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно листа приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Донецької області Дух І.О. № 1058/01-16 від 14.11.2019 року - спадщину після смерті [PERSON] прийнято шляхом подання заяви про прийняття спадщини сином померлого - [PERSON] ; заяви про відмову від права на спадщину у спадковій справі відсутні; 19.07.2019 року спадкоємцю було видано свідоцтво про право на спадщину на рухоме майно, 04.10.2019 року - свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, а саме: земельні ділянки, одна з яких розташована за адресою: [ADDRESS] , інші земельні ділянки розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 28). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.10.2019 року приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Донецької області Дух І.О. вказано на неможливість видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , оскільки за вказаною адресою наявні самочинні побудови (сараї, гараж), суттєво змінено технічну характеристику об"єкта нерухомого майна, та відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (а.с. 15-16). Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається в порядку встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового приживання в них. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд зазначає, що право власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , яке належало [PERSON] на момент відкриття спадщини не припинилося внаслідок його смерті. Згідно листа Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» № 884/01-02 від 18.07.2019 року - будинок [ADDRESS] належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, видане Першою красноармійською держнотконторою від 25.03.1996 року, реєстр 563 (а.с. 14). До матеріалів справи долучено копію правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане Першою красноармійською державною нотаріальною конторою 25.03.1996 року (а.с. 8). Отримання позивачем [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на вказане домоволодіння дійсно неможливо з об"єктивних причин. Так, відповідно до відомостей, викладених у технічному паспорті, складеному 22.10.2018 року КП «Бюро технічної інвентаризації», - згідно експлікації приміщень сараї З-1, К-1, гараж М-1 збудовано самочинно (а.с. 11-13). Згідно ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих у п. 7 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування". За змістом зазначених роз`яснень спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин 3, 5 ст. 376 ЦК є суб`єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм статей 1216, 1218 ЦК України. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові за № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. З урахуванням вказаного, суд задовольняє вимоги [PERSON] про визнання за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та надвірними побудовами за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Вимог про відшкодування витрат за рахунок відповідача не заявлено. На підставі ст. ст. 328, 392, 1216, 1218, 1234, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 13, 19, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved