Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

09.11.2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області, в якій просить встановити факт, що він на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем [PERSON] , котрий помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] та визнати за ним право власності на житловий будинок, 1954 року побудови, позначений у технічному паспорті літерою «А-1», загальною площею приміщень 55,3 кв.м., житловою площею 37,6 кв.м., допоміжною площею 17,7 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: веранда літера «а», літна кухня літера «Б», сарай літера «В», сарай літера «Г», що за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , котрий помер [INFO] . Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 11.11.2021 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з визначенням дати підготовчого засідання. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 07.12.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позовна заява обгрунтована тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті котрої відкрилась спадщина за законом, яка складалась з житлового будинку та господарських споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були її діти, а саме позивач [PERSON] та його брат [PERSON] [INFO] помер брат позивача [PERSON] , після смерті котрого відкрилась спадщина, до складу якої увійшов спірний житловий будинок, який був, у свою чергу, ним успадкований після смерті матері. Позивач вказує, що прийняв спадщину після смерті брата відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України, оскільки проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і відмови від неї не заявляв. Однак, коли [PERSON] звернувся до Сколівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті брата, то йому було відмовлено у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини та відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок. Встановити факт спільного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] до дня смерті останнього нотаріус не мав змоги, оскільки адреса реєстрації у паспорті [PERSON] не співпадає з місцем реєстрації померлого [PERSON] . Відтак, з метою реалізації своїх прав на спадкове майно позивач вимушений звернутись із даним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але попередньо його представник-адвокат Кручок В.С. подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та участі довірителя, вказавши, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить такі задовольнити. Відповідач - Козівська сільська рада Стрийського району Львівської області в судове засідання явку компетентного представника не забезпечив, але попередньо від представника [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без участі відповідача, в якому зазначено про визнання позивних вимог в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07.08.2015 року Довжківською сільською радою Сколівського району Львівської області відповідно до актового запису № 7. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.07.1977 року Довжківською сільською Радою депутатів трудящих Сколівського району Львівської області, батьками позивача [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON] . В день смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] . Згідно довідки № 531 від 08.11.2021 року, виданої Довжківським старостинським округом № 1 Стрийського району Львівської області, житловий будинок [ADDRESS] належав матері позивача [PERSON] до 07.08.2015 року. Крім цього, вказаний факт підтверджується випискою з погосподарської книги № 4 за 2011-2015 року с. Криве Сколівського району Львівської області. Оскільки при житті [PERSON] на випадок своєї смерті заповіту не складала, то спадкоємцями першої черги за законом після її смерті були її діти [PERSON] та [PERSON] . Останній одноособово прийняв спадщину після смерті матері в порядку частини 3 статті 1268 ЦК України шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на день смерті, що підтверджується копією будинкової книги, з якої вбачається, що [PERSON] був зареєстрований разом з [PERSON] у будинку [ADDRESS] . В свою чергу, позивач зареєстрований за вищевказаною адресою не був, у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався, а відтак не прийняв спадщину після смерті матері. [INFO] помер брат позивача [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12.12.2017 року Довжківською сільською радою Сколівського району Львівської області відповідно до актового запису № 10. Зідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25.07.1987 року Довжківською сільською Радою депутатів трудящих Сколівського району Львівської області, батьками позивача [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] . Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] . Заповіту [PERSON] на випадок своєї смерті не складав. Оскільки [PERSON] не мав ані дружини, ані дітей, спадкоємцем другої черги за законом після смерті [PERSON] є його рідний брат позивач у справі [PERSON] . Факт постійного проживання [PERSON] разом з померлим [PERSON] підтверджується довідкою № 532, виданою 08.11.2021 року Козівською сільською радою Стрийського району Львівської області, згідно якої [PERSON] з серпня 2016 року постійно проживав за адресою: [ADDRESS] без реєстрації за місцем проживання та реєстрації брата [PERSON] . Крім цього у довідці зазначено, що позивач здійснював поховання брата та продовжує проживати у спірному житловому будинку. Як встановлено в судовому засіданні, позивач звертався в Сколівську державну нотаріальну контору Львівської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . Однак, як вбачається з листа завідувача Сколівської державної нотаріальної контори Батлюк В.І. № 790/01-16 від 17.09.2021 року, позивачу у видачі такого було відмовлено, оскільки він пропустив шестимісячний термін для прийняття спадщини, а також з підстав відсутності правовстановлюючих документів на нерухоме майно -спірний житловий будинок. З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого 02.11.2021 року ФОП [PERSON] , вбачається, що загальна площа спірного житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (позначеного у технічному паспорті літерою «А-1»), збудованого у 1954 році, становить 55,3 кв. м., з них житловою площею 37,6 кв.м., допоміжною площею 17,7 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: веранда літера «а», літна кухня літера «Б», сарай літера «В», сарай літера «Г». В розумінні частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 3 даної статті передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав\~разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1218\~ЦК\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до п. 3.1 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013\~року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392\~ЦК). Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331\~ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 3 ст. 3\~Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до норм ч. 4 ст. 3 зазначеного\~Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Слід зазначити, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як\~Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,\~Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~та\~Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до роз`яснень, викладених у листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013\~року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями\~ЦК УРСР 1963 року,\~Законом України "Про власність",\~Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII\~"Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування",\~Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат",\~постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105\~"Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26,\~Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року,\~Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62\~Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР\~підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання\~постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105\~у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, аналіз вищенаведених норм закону дає підстави стверджувати, що покійна [PERSON] набула за життя право власності на житловий будинок, розташований [ADDRESS] . Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297\~ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Крім відсутності правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок, перешкодою для оформлення спадкових прав після смерті брата є також пропуск позивачем шестимісячного терміну для прийняття спадщини, що зумовило останнього звернутися в суд із вимогою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вже було встановлено та стверджується довідкою №532, виданою 08.11.2021 року Козівською сільською радою Стрийського району Львівської області, [PERSON] з серпня 2016 року постійно проживав за адресою: [ADDRESS] без реєстрації за місцем проживання та реєстрації брата [PERSON] . Аналізуючи зібрані\~у справі\~письмові докази\~у їх\~сукупності,\~суд приходить до висновку, що факт постійного проживання позивача разом зі своїм рідним братом [PERSON] , котрий помер [INFO] , до дня смерті останнього, знайшов своє підтвердження. Враховуючи вище наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, оскільки такий прийняв спадщину за законом після смерті свого брата [PERSON] , шляхом постійного проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а останній, в свою чергу, прийняв спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , котра набула за життя право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved