Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог останній вказав, що його батько [PERSON] працював у відповідача з 13.07.1976 року по 17.07.2009 року підземним гірничим робітником, підземним електрослюсарем, підземним машиністом електровозу та підземним прохідником. В 2009 році [PERSON] було встановлено професійне захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень. Після чого [PERSON] неодноразово лікувався, але стан його здоров'я тільки погіршувався, а 09.06.2015року йому було встановлено 90% втрати професійної працездатності та першу групу інвалідності. 27.05.2015 року у [PERSON] Криворізьким онкологічним диспансером було виявлено рак легені, а [INFO] він помер. Згідно протоколу патологоанатомічного дослідження № 4 від 07 вересня 2015 року було встановлено, що причиною смерті [PERSON] є рак легені. З вини відповідача - Публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА » він переносить моральні переживання, в зв'язку зі смертю члена сім'ї - [PERSON]. Він є нерідним сином померлого [PERSON], але так як померлий значний час прожив однією родиною із [PERSON] та [PERSON], то позивач вже довгий час називав його батьком та був з ним в добрих стосунках і ставився як до рідного батька. Найбільших моральних страждань та переживань позивач зазнав в день захоронення, оскільки усвідомив втрату близької для себе людини. Але після захоронення [PERSON] страждання та переживання не закінчилися, йому постійно не вистачає спілкування з померлим батьком, не вистачає його підтримки. Весь час для нього був важким та складним періодом в житті, оскільки постійно спостерігав за хворобою батька. В зв'язку з вищевказаним, він звернувся до суду з відповідним позовом та просить у відшкодування моральної шкоди спричиненої смертю батька, стягнути з відповідача ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» на його користь 250 000,00 гривень. Позивач вважає, що як член сім`ї померлого, який на час смерті [PERSON] проживав разом з ним, про що свідчать довідки , відповідно до ст. 1168 ЦК України має право на відшкодування моральної шкоди. Моральну шкоду позивач обґрунтовує стражданнями, переживаннями та болісною втратою близької людини. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити, посилаючись на обставини , викладені у позові. Представник відповідача, проти позовних вимог заперечував, вважає їх не обґрунтованими та таким, що не підлягають задоволенню. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, [PERSON] працював на шахті «Ювілейна» в період з 13 липня 1976 року по 17 липня 2009 року ( копія трудової книжки). 22 грудня 2007 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1389 ( копія свідоцтва про шлюб). Згідно довідки МСЕК від 09.06.2015 року [PERSON] при повторному огляді встановлено 90 % втрати професійної працездатності та встановлено першу групу інвалідності (а.с. 13). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 19). Відповідно до копії довідки МСЕК АА № 0000154 від 18 грудня 2015 року встановлений причинний зв'язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням (а.с. 18). За змістом статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. У зазначеній нормі поняття "діти" вжито в розумінні кровної спорідненості з померлим, оскільки особа не набуває особливого правового статусу, пов'язаного з її неповноліттям, а в числі найближчих до померлого осіб отримує право на відшкодування моральної шкоди, яке не пов'язане з віком особи. Право на відшкодування моральної шкоди, звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, виникає у чоловіка (дружини), батьків (усиновлювачів), дітей (усиновлених), а також осіб, які проживали з нею однією сім'єю, з моменту смерті цієї особи. До правовідносин, коли виробнича травма мала місце до 1 січня 2004 р. (набрання чинності ЦК України), смерть фізичної особи настала після зазначеної дати, за наявності причинного зв'язку смерті з виробничою травмою, підлягають застосуванню положення ст. 1168 зазначеного Кодексу (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 березня 2015 р. у справі N 6-208цс14). Відповідно до ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Згідно ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до пунктів 1, 4 "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи виникає у зв'язку з настанням певних подій: каліцтва, ушкодження здоров'я або смерті фізичної особи. Отже, право члена сім'ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю особи, спричиненню професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв'язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім'ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] є рідним сином [PERSON] , яка перебувала у шлюбі з померлим [PERSON] з 22 грудня 2007 року . З довідки ліквідатора КП ЖЕО №31 від 11.01.2016 року ( а.с. 21) убачається, що померлий [PERSON] з 25.09.2009 року був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , де були також зареєстрованими його дружина [PERSON] та [PERSON] - позивач по справі. Також, суд критично оцінює вказану довідку як підтвердження проживання позивача та померлого однією сім`єю, оскільки на час укладення шлюбу - 22.12.2007 рік , матері позивача [PERSON] ( [PERSON]) та [PERSON] , позивач [PERSON] досяг 31 року, а на час реєстрації померлого у квартиру [ADDRESS] , позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з громадянкою [PERSON] , а з 10.06.2015 року з громадянкою [PERSON] ( копія паспорту а.с. 5 на звороті) . Твердження позивача, що останні, на момент смерті [PERSON] проживали разом, однією сім'єю, суд вважає такими, що не підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами. Обов'язковою умовою виникнення права на відшкодування моральної шкоди є факт спільного проживання, ведення спільного побуту, спільного господарства. Судом враховано характер стосунків [PERSON] та [PERSON] , що існували за життя останнього: сімейний стан позивача, який перебував у зареєстрованому шлюбі з громадянкою [PERSON] , а з 10.06.2015 року з громадянкою [PERSON], та [PERSON] , який перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , їх спільне проживання, ступінь близькості та прихильність один до одного. Однак позивач не надав суду достатньо доказів того, що вони проживали разом з померлим [PERSON] однією сім'єю, зокрема судового рішення про встановлення юридичного факту, тощо. На підтвердження підстав позову позивач посилається на довідку , яка підтверджує реєстрацію померлого у будинку [ADDRESS] з 25.09.2009 року по момент смерті та склад сім`ї померлого [PERSON] та [PERSON] , яка , на думку суду , не відображає повної картини характеру взаємовідносин між позивачем та померлим [PERSON] , які б були законною підставою для встановлення факту проживання однією сім"єю, в розумінні ст. 3 СК України. За змістом ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Підставою для визнання осіб сім'єю є встановлення характеру взаємовідносин, визначених в ст.3 СК України, то для підтвердження факту проживання однією сім'єю можуть прийматися будь-які з передбачених ст.57 ЦПК України доказів. Відповідно до положення ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, між тим поняття "проживання однією сім'єю" та "член сім'ї" не є тотожними. Особи можуть бути близькими родичами, тобто відноситися до членів сім'ї, проте не проживати один з ним одним сім'єю, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що вимоги позивача є передчасними, а у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed