Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПСП "Агрофірма "Світанок", який обґрунтовував тим, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] він є власником земельної ділянки загальною площею 3.7131 га, розташованої на території Мовчанівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 01.02.2008 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Новофастівське" було укладеного договір оренди землі. Станом на сьогодні ТОВ «Новофастівське» ліквідоване, а правонаступником є ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» (підтверджуючі документи додаються). Договір оренди землі був зареєстрований у відділі Держкомзему у Ружинському районі від 24.12.2009 року за № 040922100047. Невід"ємною частиною даного договору є акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та акт прийому-передачі об"єкту оренди. Дані акти присутні біля договору оренди землі та підписані 01.02.2008 року, тобто разом із договором оренди. Виходячи із цього, позивач передав земельну ділянку орендарю 01.02.2008 року. Оскільки строк дії договору 10 років (п.8 договору), тобто 01.02.2018 року закінчився термін його дії. Позивач із листами- повідомленнями від 14.06.2017 р. та 11.08.2017 р. звернувся до відповідача із проханнями не проводити комплекс польових робіт та повернути належну йому земельну ділянку. Однак відповідач відмовив позивачу у поверненні земельної ділянки посилаючись на те, що договір оренди землі був зареєстрований 24.12.2009 року та і строк дії договору необхідно рахувати від 24.12.2009 року. Оскільки відповідач своє зобов'зання щодо повернення земельної ділянки після закінчення строку дії договору не виконав, позивач просив суд про визнання припинення договору оренди землі та зобов'язати ТОВ "Продовольча компанія " Зоря Поділля «повернути йому належну відповідно до вищевказаного Державного акту земельну ділянку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з наведених в позові заяві підстав та просив її задовільнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав повністю, пояснивши, що в договорі оренди від 01.02.2008 р. , який був укладений з [PERSON], передбачено строк його дії 10 років. Оскільки зазначений договір був зареєстрований у відділі Держкомзему у Ружинському районі 24.12. 2009р. і набрав чинності з цієї дати, а тому саме з 24.12.2009р. необхідно рахувати строк його дії. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, оглянувши письмові докази, встановив наступне. [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 07.10.2005р. є власником земельної ділянки площею, відповідно, 3.7131 га., розташованої на території Мовчанівської сільської ради Ружинського району Житомирської області та призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 01 лютого 2008 року між [PERSON] та ТОВ "Продовольча компанія" Зоря Поділля « був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Отже, сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди земельних ділянок, скріпивши 01 лютого 2008 року вказаний договір своїми підписами, що і є моментом укладення договору. За актом про визначення меж земельної ділянки та передачу орендарю на зберігання межових знаків від 01.02.2008 р. [PERSON] та ТОВ "Продовольча компанія" Зоря Поділля « визначили в натурі(на місцевості) межі земельної ділянки, яка передаюється в оренду . Вищезазначений договір оренди землі був зареєстрований у відділі Держкомзему у Ружинському районі Житомирської області 24 грудня 2009 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за номером № 040922100047. Згідно із п. 8 зазначеного Договору він укладений строком на 10 років. У разі неотримання орендарем за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору письмового повідомлення орендодавця про відсутність наміру продовжити його дію, договір вважається продовженим на той самий строк та на тих самих умовах. Відповідно до ч.2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі". Статтями 14, 15, 19, 31 вказаного Закону передбачено, що договір оренди землі укладається в письмовій формі, однією з істотних умов договору є строк дії договору. Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. На підставі ст.20 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до п. 43 вказаного Договору , він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Частиною 1 ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірного договору, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору (Правова позиція Верховного Суду України у справі №6-162ц13 від 19.02.2014 року) Згідно зі ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру, тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ з метою обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку. Отже, реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору і ніяким чином не впливає на факт його укладення (Правова позиція Верховного Суду України у справі №6-127цс13 від 18.12.2013 року) На виконання умов оспорюваного договору оренди землі від 01 лютого 2008 року позивачем було передано, а відповідачем прийнято в платне користування належну [PERSON] земельну ділянку, якої відповідач користується по даний час, сплачуючи щорічно орендну плату за її користування відповідно до умов договору, що не заперечується сторонами. Відповідно до ст.640 ЦК України моментом укладення договору є момент одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді другої сторони про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Факт укладання договору має самостійне юридичне значення, що не є тотожним юридичному значенню набрання договором чинності. За таких обставин, виходячи зі змісту ст.640 ЦК України та ст.18 Закону України "Про оренду землі (в редакції, чинній на час укладення договору оренди), строк дії договору оренди землі починається не з дати його державної реєстрації, оскільки державна реєстрація договору вказує на його чинність і не може змінювати день його укладення, тобто строк дії договору. Крім того, відповідачем не надано доказів того, що сторони, відповідно до вимог ст.651 ЦК України у зв'язку з затримкою державної реєстрації договору оренди, досягли згоди щодо продовження строку дії укладеного ними 01.02.2008 р. договору оренди землі та узгодили інший кінцевий строк його дії. У постанові Верховного Суду України №6-5 цс13 від 06 березня 2013 року викладена правова позиція, що державна реєстрація договору оренди земельної ділянки у період визначеного сторонами строку дії договору забезпечує правомірне, договірне використання орендарем орендованої земельної ділянки відповідно до норм ЗК України, ЦК України, Закону України "Про оренду землі", Закону України "Про внесення зін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" незалежно від дати проведення такої реєстрації. З врахуванням вказаного, твердження відповідача про те, що строк дії договору оренди землі, який є предметом позову, починається з дати його державної реєстрації є помилковим, так як державна реєстрації договору вказує на його чинність і не може змінювати день його укладання, тобто строк дії договору. За таких обставин, суд вважає, що оскільки 01 лютого 2018 року закінчився десятирічний строк дії договору оренди, а питання його пролонгації на новий строк, у порядку визначеному договором і законом, не було вирішено, тому наявні правові підстави для припинення зазначеного договору згідно з п.1 ч.1 ст.31 Закону України "Про оренду землі". Позивач, як власник зазначеної земельної ділянки, має право, відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 321 ЦК України, ст.ст.78, 81,90 ЗК України володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, її право приватної власності є непорушним. Позивач не має бажання укладати будь-які угоди з відповідачем на оренду зазначеної земельної ділянки, про що повідомляв відповідача та наполягав на поверненні йому земельної ділянки. Вказане підтверджується листами від 14.06.2017 р. та 11.08.2017р., та квитанцією УДППЗ "Укрпошта" від 11.08.2017 року. Доказів які б спростовували вказане та підтверджували доводи відповідача, викладені в запереченні на відповідь на відзив від 06.03.20168 р. про неотримання вищевказаного листа від позивача , ТОВ "Продовольча компанія" Зоря Поділля суду не надало. Відповідно до ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється, у тому числі, в разі закінчення строку, на який його було укладено. У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Пунктом 23 вказаного Договору також передбачено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку. З врахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач зобов'язаний повернути позивачеві належну останньому земельну ділянку. При цьому суд враховує, що на час звернення позивача із вказаним позовом до суду сільськогосподарські роботи на належній позивачеві земельній ділянці закінчені.

Outcome: approved