Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] "Про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини", мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі, який був зареєстрований 01 червня 2012 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 286. Від зазначеного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - дочку - [PERSON], [INFO], яка мешкає з нею та перебуває на її утриманні. З відповідачем однією сім'єю вони не проживають, на теперішній час він матеріальної допомоги не надає, але працює та в нього є самостійний заробіток. Відповідач має постійну роботу та дохід, по іншим виконавчим листам нічого не виплачує, дітей від іншого шлюбу не має. Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву з проханням справу розглянути у її відсутність, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, про місце та час розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якому просив справу розглянути за його відсутності, зазначивши, що не заперечує проти позову. Відповідно до частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у сторін свідчать їх відповідні заяви, зареєстровані за вхідним № 3949/14-вх від 25.02.2014 року та № 3950/14-вх від 25.02.2014 року, які долучені до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання сторонами особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, на які позивач посилалась як на підставу своїх вимог та відповідач при їх визнанні, перевіривши їх доказами, що досліджені у судовому засіданні й відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а саме: дослідивши матеріали справи, що містять письмові докази, - суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. 01 червня 2012 року дійсно [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів 01.06.2012 року зроблено відповідний актовий запис за № 286. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка "[PERSON]", дружини "[PERSON]". Зазначені факти підтверджується свідоцтвом про шлюб /серії [NUMBER]/, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області /а. с. 4/. Відповідно до свідоцтва про народження /серії [NUMBER]/, виданого 17 серпня 2012 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народилась [INFO], про що 17.08.2012 року складено відповідний актовий запис № 794. При цьому її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] /а. с. 5/. Як убачається з довідки ПП «Макринок-Сервіс» від 05.12.2013 року № 57, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], - та має склад сім'ї: мати - [PERSON] та дочку - [PERSON] /а. с. 6/. Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року. Відповідно до положень частини першої статті 1 та частини першої статті 2 Сімейного кодексу України зміст майнових прав та обов'язків батьків і дітей, а також регулювання майнових відносин між батьками та дітьми визначається зазначеним кодексом. Положеннями частини першої статті 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, суд виходить з того, що зазначений обов'язок також закріплений нормами Конституції України та відповідно кореспондується з правом будь - якої дитини на отримання аліментів від своїх батьків до досягнення повноліття /стаття 51 Конституції України/. У свою чергу, Положення Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року /ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11/ передбачають, що дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до положень частини 2 статті 181 Сімейного кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються в частині від доходу його матері, батька й /або/ у твердій грошовій сумі /частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України/. За досліджених обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконує по відношенню до своєї малолітньої дочки [PERSON], [INFO], батьківські обов'язки, передбачені сімейним законодавством, та ухиляться від належної участі по її утриманню у грошовій чи будь-якій іншій формі. Приймаючи до уваги викладені обставини, з урахуванням стану його здоров'я, сімейного та майнового положення, відсутності інших дітей та осіб, які мають право на отримання аліментів від відповідача, суд вважає, що аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] необхідно встановити у частковому відношенні, тобто в розмірі 1/4 частини від заробітку /доходу/ її батька [PERSON] На підставі пункту 1 частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць підлягає негайному виконанню. У відповідності із частиною 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати у вигляді судового збору у сумі 229,40 гривень підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved