Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу 57/100 частин домоволодіння [ADDRESS] що був укладений 20.10.2001р. на Товарній біржі "Миколаївська Нерухомість 2000" за №1-364 та зареєстрований в Миколаївському МБТІ. Позовні вимоги позивач обґрунтовує нормами ст.16,ч.2ст.220 ЦК України. Позивач вказує, що 20.10.2001р. укладено договір купівлі-продажу спірної квартири - 57/100 частин домоволодіння [ADDRESS] даний договір був укладений на Товарній біржі "Миколаївська Нерухомість 2000" за реєстраційним №1-364 та зареєстрований в Миколаївському МБТІ 16.11.2001р. за №236.В даний час у позивача виникла необхідність підтвердити дійсність даного договору в судовому порядку. Позивач вказує, що згоди щодо всіх істотних умов договору сторонами досягнуто, договір виконано, а тому просить суд визнати вказаний договір дійсним. Відповідач в судове засіданні не з?явився, просив справу розглядати у його відсутність. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.2ст.220 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлено, що відповідач та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу 57/100 частин домоволодіння [ADDRESS] Даний договір був укладений 20.10.2001р. на Товарній біржі "Миколаївська Нерухомість 2000" за №1-364.Предмет договору купівлі-продажу - 57/100 частин домоволодіння [ADDRESS] належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу від 04.06.2000р., що зареєстрований на ТБ "Нерухомість південь" за №4191. Отже, судом встановлено, що продавець предмета спірного договору отримав цей об?єкт нерухомості за договором купівлі-продажу який посвідчений не нотаріусом, а так само як і спірний договір на товарній біржі. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод суд повинен перевірити чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Відповідно до ст.47 ЦК України (в редакції 1963р.) нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Відповідно до ст.227 ЦК України (в редакції 1963р.) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Таким чином, оскільки судом встановлено, що продавець, як сторона спірного договору, в свою чергу отримав предмет спірного договору за договором купівлі-продажу від 04.06.2000р., який не був посвідчений нотаріально, то відповідно вказаний договір купівлі-продажу від 04.06.2000р., що посвідчений на ТБ "Нерухомість південь" за №4191 є недійсним. Позивач не надав суду доказів того, що договір купівлі-продажу від 04.06.2000р. визнаний дійсним.Таким чином спірний договір нотаріально посвідчений бути не міг. Окрім цього, судом досліджено довідку Комунального підприємства "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 13.10.2014р. згідно якого в 57/100 частин домоволодіння [ADDRESS] містяться об?єкти самочинного будівництва. Позивач не надав суду пояснень та доказів того, які об?єкти самочинного будівництва присутні в об?єкті нерухомості, що є предметом спірного договору, та чи прийняті вони в експлуатацію. Позивачем не подано суду доказів, які свідчать про те, що сторони договору зверталися до нотаріуса для посвідчення спірного договору та про відмову нотаріуса посвідчити даний договір, а також в тому, що відповідач ухиляється від посвідчення спірного договору нотаріально. Отже, судом встановлено, що договір, який сторони бажають визнати дійсним, не підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки встановлено відсутність наявності у продавця за спірним договором права власності на предмет договору. Даний договір не був посвідчений нотаріально, оскільки сторони не звертались до нотаріуса для посвідчення договору, тобто ніяких дій щодо його нотаріального посвідчення сторони не вчиняли. Крім цього, предмет договору містить об?єкти самочинного будівництва, що унеможливлює нотаріальне посвідчення договору.А тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed