Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

23 серпня 2017 року [PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON], третя особа служба у справах дітей Володимир-Волинської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та у їх вихованні. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі, який розірваний 28 березня 2017 року Нововолинським міським судом, від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] та усиновлений ним син [PERSON], [INFO]. Відповідачка та діти проживали в [ADDRESS], а в січні 2017 року відповідачка забрала дітей та виїхала проживати в м. Нововолинськ, на даний час діти і надалі зареєстровані за місцем проживання позивача. Вказує, що оскільки відповідачка не давала своєї згоди на побачення з дітьми, він звернувся до комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Володимир-Волинської міської ради. 17 січня 2017 року було ухвалення рішення щодо призначення днів та годин моїх зустрічей з дітьми. Відповідачка не виконувала рішення, а тому він звернувся вдруге. 09 лютого 2017 року рішенням комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Володимир-Волинської міської ради йому було призначено дні і години зустрічей з малолітніми дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] щосуботи з 10 год. до 14 год. в присутності матері. Однак, незважаючи на рішення служби у справах дітей, відповідачка і надалі чинить мені перешкоди у побаченні з дітьми, що проявлялось в наступному: відповідачка перешкоджає моїм зустрічам з дітьми. Враховуючи, що діти зареєстровані в м. Володимирі-Волинському він пропонував відповідачці для зустрічі з дітьми відвезти її з дітьми за місцем реєстрації, однак вона відмовилась. Позивач вказує, що всі його намагання з моменту розлучення нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до кнфліктів, оскільки відповідачка перешкоджає йому, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини через які він не може нормально зустрічатися з дітьми. Позивач вказує, що весь цей час він намагається налагодити нормальний зв'язок із дітьми, приймати участь у їхньому вихованні, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечувати їх всім необхідним для нормального розвитку та становлення, його права як батька є порушеними. Оскільки після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дітей, позивач вимушений був звернутися до суду із позовом. Просить суд зобов'язати відповідача [PERSON] усунути йому перешкоди у спілкуванні з їхніми малолітніми дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та визначити такі способи його участі у вихованні дітей: систематичні побачення щотижня в один з вихідних днів з 09 год. до 18 год. за попередньою домовленістю з матір'ю дітей та за місцем її проживання щосуботи з 10 год. до 14 год. 11 грудня 2017 року позивач [PERSON] подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, просив зобов'язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні з їхніми малолітніми дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та визначити такі способи його участі у вихованні дітей: систематичні побачення щотижня в один з вихідних днів з 09 год. до 18 год. за місцем їхньої реєстрації в [ADDRESS] за попередньою домовленістю з матір'ю дітей та за місцем її проживання щосуботи з 10 год. до 14 год. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позові, просили позов задовольнити. Позивач пояснив, що він як батько дітей має такі ж права і обов'язки щодо виховання дітей як і відповідач. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав зазначених у відзиві, просили у позові відмовити. До проведення судового засідання представник третьої особи служба у справах дітей виконавчий комітет Володимир-Волинської міської ради Волинської області подав до суду заяву про розгляд справи у їхній відсутності. Свідок [PERSON] суду показала, що була свідком, як [PERSON] гуляли з дитиною, бачила в кінці жовтня 2017 року їх у місті на зупинці біля лікарні, дитина сиділа на руках у батька, відповідачка була з синцем. Свідок [PERSON] показала, що вона є бабусею [PERSON], батьки дитини півтора року не можуть нормально спілкуватись, в 12 год. мама забирає дитину спати і вони не можуть на повну міру використати весь призначений час, також мама дитини перешкоджає у спілкуванні, постійно має претензії до них, і все це при дитині. Також показала, що невістка не чинить перешкод у побаченні з дітьми, лише є проблема з часом, оскільки час виділено з 10 год. до 14 год. Свідок [PERSON] суду показала, що вона сусідка відповідачки і їй відомо, що батько дитини [PERSON] приїздить до дітей, [PERSON] "тягнеться" до батька, дитина не розмовляє, мама більше його розуміє і знає чого дитина хоче. Свідок [PERSON] показав, що він батько відповідача, коли родилась спільна дитина у сторін по справі тоді у них і почались проблеми, бив дружину, не давав завезти дитину до лікаря-сихіатра. Свідок [PERSON] суду показала, що відповідач [PERSON] її знайома, бачила як батьки гуляли з дитиною по місту, була свідком випадку в вересні 2017 року як позивач замахнувся на відповідачку і щось у неї кинув, дитина тягнула маму в сторону тата. Свідок [PERSON] показала, що позивач її бувший зять, не займався дитиною, не хотів його виховувати, завжди лише дивився телевізор, коли дитина плакала не підходив до неї. Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та її представника, покази свідків, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 28 березня 2017 року, яке набрало законної сили 11 квітня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 04 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №146 - розірвано (а.с.4). За час перебування у шлюбі у позивача [PERSON] спільно з відповідачем [PERSON] народився син [PERSON], [INFO] (а.с.5 зі звороту). Із свідоцтв про народження вбачається, що у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] є двоє малолітніх дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а.с.5, 5 зі звороту). Відповідно до рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27 липня 2017 року з [PERSON] в користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини, дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з 03.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Із копії витягу з протоколу №2-17 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Володимир-Волинської міської ради від 09.02.2017 року вбачається, що 09 лютого 2017 року на засіданні комісії розглядали питання про призначення днів та годин зустрічей [PERSON] з малолітніми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та вирішили призначити дні і години зустрічей [PERSON] з малолітніми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]: щосуботи з 10 год. до 14 год. в присутності матері (а.с.6, 26, 41). Із копії витягу з протоколу №1а-17 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Володимир-Волинської міської ради від 17.01.2017 року вбачається, що 17 січня 2017 року на засіданні комісії розглядали питання про призначення днів та годин зустрічей [PERSON] з малолітніми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та вирішили призначити дні і години зустрічей [PERSON] з малолітніми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]: щосуботи з 10 год. до 14 год. в присутності матері. Повторно розглянути це питання на наступному засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбудеться в лютому 2017 року (а.с.6, 27, 40). Із довідки про зареєстрованих та заборгованість за надані житлово-комунальні послуги №3678 від 23.08.2017 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON], його діти [PERSON], [PERSON], батьки позивача [PERSON], [PERSON], та брат позивача [PERSON] (а.с.7). Із акту обстеження умов проживання від 06.02.2017 року вбачається, що на підставі заяви [PERSON] з метою обстеження житлово-побутових умов проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що житло складається із 4-х кімнат, кухні, коридору, з усіма комунальними зручностями, умови проживання: санітарно-гігієнічний стан задовільний, у будинку є окрема кімната з ліжечками для дітей, для малолітніх дітей є багато іграшок, частина одягу, наявні продукти харчування, багато консервації, стосунки сім'ї: доброзичливі, батько малолітніх дітей зі своїми батьками не конфліктує, також комісією з'ясовано, що у житлі [PERSON] створено всі належні умови для побачень з дітьми, за даною адресою проживають: дідусь дітей [PERSON], бабуся [PERSON], батько [PERSON] та дядько [PERSON] (а.с.42). Із характеристики на гр. [PERSON] даної ЖЕК №1 вбачається, що по місцю проживання [PERSON] з сусідами живе мирно, не скандалить, підтримує з ними дружні відносини, скарг на нього від сусідів в ЖЕК №1 не надходило, розлучений, разом з ним зареєстровано двоє дітей, але не проживають, працює оператором котельні в ТзОВ "Гербор-холдинг", спиртними напоями не зловживає (а.с.47). Із копії висновку від 04.01.2017 року складеного у результаті розгляду звернення від 03.01.2017 року (ЖЄО №78 від 03.01.2017 року) вбачається, що відповідач [PERSON] повідомила Володимир-Волинське ВП Нововолинського ВП ГУНП у Волинській області про те, що за місцем спільного проживання чоловік не випускає з квартири, під час розгляду матеріалів звернення було встановлено, що в даній події відсутній будь-який склад правопорушення (а.с.61). Із вироку Нововолинського міського суду Волинської області від 04 травня 2017 року вбачається, що [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин, потерпілою від даного злочину є [PERSON] (а.с.62-63). Із довідки №15 від 29.11.2017 року Центру ПМСД №2 вбачається, що [PERSON], [INFO] хворіє, 22.05.2017 року оглянутий обласним неврологом Дз: затримка психомовного розвитку С-м пірамідної недостатності. 24.11.2017 року оглянутий обласним сурдологом Дз: затримка мовного розвитку. 24.11.2017 року повторно оглянутий обласним неврологом Дз: затримка мовного розвитку. 29.11.2017 року оглянутий неврологом Нововолинської ЦМЛ Дз: затримка психомовного розвитку (а.с.64). Із копії заключення психолога про психічний стан [PERSON], вихованця спеціальної групи "Дзвіночок", закладу дошкільної освіти №9, [INFO], українця, який проживає за адресою: [ADDRESS] від 11.12.2017 року вбачається, що [PERSON] добрий, щирий хлончик, потребує індивідуального підходу, особливого ставлення. Психологом надані наступні рекомендації: дорослим у вихованні дитини треба уникати, з одного боку, невідповідності між власними вимогами і сподіваннями, та можливостями та потребами дитини; неприпустимими є ставлення до дитини, що виявляється у запровадженні жорсткої дисципліни й обмеженні самостійності; застосуванні примусу і репресивних заходів; неприпустимим є неприйняття батьками дитини; важливо підтримувати вдома та в садку спокійну позитивну атмосферу у стосунках між дорослими та дитиною; у заняттях з дитиною потрібно уникати примусу, негативних емоцій, однак дотримуватися стстеми у навчанні (а.с.65). Із сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду від 05.10.2017 року вбачається, що у [PERSON] наркологічних протипоказань не виявлено (а.с.41). Із медичної довідки про проходження обов'язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів від 05.10.2017 року вбачається, що у [PERSON] психіатричних протипоказань не має (а.с.41). Із витягу з медичної карточки [PERSON] вбачається, що 29.11.2017 року у дитини [PERSON] затримка психомовного розвитку (а.с.101). Із характеристики на учня 1-Б класу Нововолинської ЗОШ І-ІІІ ступенів №5 [PERSON] вбачається, що дитина до родини, школи ставиться позитивно, проте розмови про батька уникає, дирекцією школи, зокрема психологом рекомендовано: дорослим виробити єдину тактику спілкування з дитиною; прислухатися до думок та почуттів хлопчика; цікавитися досягненнями учня, створювати ситуації успіху; підтримувати атмосферу тепла, взаєморозуміння; забезпечити емоційне спілкування в колі родини (а.с.102). Із довідки Нововолинського дошкільного навчального закладу №9 від 26.04.2018 року вбачається, що [PERSON], проживає з матір'ю за адресою: [ADDRESS], відвідує садочок, тато дитини [PERSON] проживає у [ADDRESS], періодично відвідує сина у дошкільному закладі, дитина охоче іде на контакт з батьком, спокійно веде себе з ним, з задоволенням приймає від нього подарунки (а.с.103). Із консультаційного висновку спеціаліста від 29.08.2018 року вбачається, що [PERSON], [INFO] має системне порушення мовлення (а.с.127). Із характеристики на [PERSON] вихованця спеціальної групи для дітей з порушеннями опорно-рухового апарату "Дзвіночок" Нововолинського ДНЗ №9 вбачається, що період адаптації дитина проходила довго, потребує постійного контролю та допомоги дорослого, швидко стомлюється, потребує додаткових пояснень, підбадьорень, спільного виконання завдань, на зауваження дорослих реагує не завжди адекватно (а.с.129). Із довідки Нововолинського ДНЗ №9 від 30.05.2018 року вбачається, що вихованням дитини [PERSON] займається мама, допомагають у догляді за [PERSON] всі члени сім'ї, батько дитини періодично відвідує сина у ДНЗ, зустрічі тривають 10-15 хв, з жовтня 2017 року по травень 2018 року був у дитсадку 3 рази, бачився з дитиною 2 рази (а.с.130). Із медичної документації вбачається, що дитина сторін по справі [PERSON], 2017 року народження хворіє, має стійке порушення мовлення, затримку психомовного розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 2 СК України, сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання врегульовано Сімейним кодексом України. Згідно з ч. 6 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов'язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Частиною 6 статті 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене. Згідно положень ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів; батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У відповідності до ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. За змістом ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної 20.11.1959 року Генеральною Асамблеєю ООН, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Отже, згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов'язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При судовому розгляді справи не було встановлено жодних обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дітьми буде перешкоджати нормальному розвитку дітей, у зв'язку з чим суд приходить до переконання, що спілкування позивача з дітьми буде сприяти повноцінному вихованню дітей, їх розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить їх виховання в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Отже, суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дітей, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дітей. Випадки звернення зі скаргами в органи поліції з боку відповідача, згідно доказів наданих нею в обґрунтування заперечення проти позову, на думку суду, можуть слугувати ще одним підтвердженням факту існування певної конфліктної ситуації між сторонами по справі, яку, на даному етапі, вони не можуть врегулювати самостійно. З урахуванням вищевикладеного, на підставі зібраних доказів, приймаючи до уваги те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька з дітьми, а також беручи до уваги матеріальні та побутові умови сторін, ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, стан їх здоров'я і стан здоров'я дітей, їх вік, беручі до увагу що обоє батьків мають рівні права щодо спілкування з дітьми та участі у їх вихованні незалежно від того, з ким вони проживають, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. При цьому суд враховує інтереси дітей, як старшого сина [PERSON], так і спільного сина сторін по справі [PERSON], а також інтереси позивача та відповідача та встановлює графік зустрічей, який не порушує режиму дня та навчання дітей, не відриває їх від нормального, звичайного для дітей середовища та не заважає нормальному їх існуванню і при цьому не порушує принципу рівності прав батьків при участі у вихованні та спілкуванні дітей, а також враховує їх стан здоров'я. Так, визначаючи способи участі позивача у вихованні дітей та визначаючи години спілкування, судом враховано рекомендації щодо режиму дня, який має забезпечувати високу працездатність дитини протягом навчального дня, тижня, року, захищати нервову систему від перевтоми, підвищувати загальну стійкість організму, створювати сприятливі умови для фізичного і психічного розвитку. Основні режимні моменти доби дітей, зокрема учнів - це навчальні заняття в школі і вдома, заняття в установах додаткової освіти, гуртках і т.д., рухливі ігри та спорт, прогулянки, допомога в сім'ї і самообслуговування, вільний час, прийом їжі і нічний сон. Враховуючи необхідний час для підготовки відходу до сну, планування наступного дня, тощо суд вважає, що повернення дітей до місця їх постійного проживання - до матері, має відбуватися не пізніше 18:00 години, що відповідатиме потребам дини та не вплине негативним чином на її розпорядок дня. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, у разі відмови - на позивача. Позивачем [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 640,00 грн., що підтверджується документально (а.с.1), які підлягають до стягнення із відповідача [PERSON] Складання повного тексту рішення відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України було відкладено на десять днів.

Outcome: partial