Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

26.05.2014 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить визнати недійсним з моменту його укладення п.6.1 Кредитного договору від 19.02.2008р. № 15-322, укладеного між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством „Банк „Фінанси та Кредит". При цьому посилається на те, що 19.02.2008 р. між ним та ВАТ „Банк „Фінанси та Кредит" було укладено Кредитний договір № 15-322 на суму 400000 грн. Пункт 6.1 вказаного договору порушує його права та законні інтереси, так як сума простроченої заборгованості по відсоткам станом на 11.11.2013 р. складає 278797,18 грн., а розмір пені згідно до п.6.1 Договору нарахований у розмірі 1454872,61 грн., тобто пеня у 6 разів перевищує розмір самої заборгованості. Пункт 6.1 Договору згідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» слід визнати недійсним, оскільки він обмежує права споживача, оскільки визначений відповідачем розмір пені є непропорційно великим в порівнянні з розміром заборгованості по кредиту. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вважає його необґрунтованим, та таким що не підлягає задоволенню, надав суду письмові заперечення на позов. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством „Банк „Фінанси та Кредит", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „Банк „Фінанси та Кредит" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 15-322, згідно якого [PERSON] було надано кредит в сумі 400000 гривень зі сплатою 16,5% процентів річних. Згідно пункту 6.1. Кредитного договору за прострочення повернення Кредитних ресурсів та / або сплати процентів, Позичальник сплачує Банку пеню із розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення Позичальником строків платежів, передбачених п.3.2., 3.4., 4.3., 4.4., 4.6., 4.7., 4.8 цього Договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим Договором. Сплата пені не звільняє Позичальника від зобов'язання сплатити проценти за весь час фактичного користування Кредитними ресурсами. Відповідно до п.7.3. Кредитного договору кредитний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання ними взятих на себе зобов'язань. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 29.06.2010 р. було частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит" до [PERSON] та стягнуто з останнього на користь ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" заборгованість за кредитним договором в сумі 453004,92 гривень, в тому числі заборгованість по кредиту - 379995,79 гривень; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом - 34679,74 гривень; пеня за несвоєчасну сплату щомісячних платежів по основному боргу - 11493,87 гривень; пеня за несвоєчасну сплату процентів - 26835,52 гривень. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07.10.2010 р. рішення Приморського районного суду м.Одеси від 29.06.2010 р. залишено без змін. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] тривалий час виконував умови кредитного договору № 15-322 від 19.02.2008 р. Відповідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ч.3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п.2 ч. 2 ст. 551 ЦК України розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Відповідно ч.1,2 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже підписавши кредитний договір № 15-322 від 19.02.2008 р. [PERSON] погодився з його умовами, тому будь-яких правових підстав для визнання недійсним п. 6.1 договору не має. Крім того, правомірність укладання кредитного договору № 15-322 від 19.02.2008 р. вже досліджувалася судами. Таким чином, з врахуванням викладеного, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed