Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вказаним позовом, мотивуючи тим, що 13 листопада 2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір №КІСWGA00000139 на придбання будівельних матеріалів та будівництво господарських приміщень, строком до 13.11.2017 року. В рахунок забезпечення зобов`язань за кредитним договором, між банком та позивачкою було укладено договір іпотеки, за яким передано в іпотеку будинок загальною площею 149,50 кв. м. за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 09.11.2016 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке залишено без змін постановою Верховного суду від 04.10.2018 року. За твердженням позивчки, вона в повному обсязі погасила заборгованість за кредитним договором №KICWGA00000139від 13.11.2007 року, у зв`язку із цим, іпотека на житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , припинилась. Вважає,що повністю погасила заборгованість за кредитним договором 20.03.2013 року, після чого сплатила на користь ПАТ КБ «Приватбанк» ще грошові кошти в розмірі 142602,87 грн. Внаслідок того, що ПАТ КБ «Приватбанк» не повертав зайвосплачені кошти, позивачка вважає такі дії протиправними і просила стягнути пеню в розмірі 3% за кожний день прострочення в розмірі 2 455 621,42 грн. З огляду на викладене, позивачка просила суд визнати припиненим договір іпотеки від 14.11.2007 року, який посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського районного округу Римаренко Ю.В. і зареєстрований за №5228, за яким передано в іпотеку житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами загальною площею 149,50 кв.м. в тому числі житловою площею 93,40 кв.м. за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,2227 га за адресою [ADDRESS] , земельна ділянка; зняти заборону відчуження нерухомого майна, яке належить їй на праві власності, накладену приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Римаренком Ю.В. за договором іпотеки від 14.11.2007 за № 5228, додаткові дані - заборона за № 5229; вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 6029899 від 14.11.2007 про накладення заборони на відчуження нерухомого майна [PERSON] , об`єкт обтяження: будинок загальною площею 149,50 кв.м в тому числі житловою площею - 93,40 кв.м, адреса: [ADDRESS] , номер РПВН : [NUMBER] ; вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 6030099 від 14.11.2007 про накладення заборони на відчуження нерухомого майна [PERSON] , об`єкт обтяження: земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд площею 0,2227 га адреса: [ADDRESS] , будинок земельна ділянка; вилучити з Державного реєстру іпотек запис № 6030813 від 14.11.2007, об`єкт обтяження: будинок загальною площею 149,50 кв.м в тому числі житловою площею - 93,40 кв.м, адреса : [ADDRESS] , номер РПВН :19667793, земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд площею 0,2227 га адреса: [ADDRESS] , будинок земельна ділянка; стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» (Код ЄДРПОУ 14359302) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) заборгованість яка складається із надмірно сплачених коштів за кредитним договором №KICWGA00000139 від 13.11.2007 року в розмірі 142602,87 грн. та пені в розмірі 2 455 621,42 грн. та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечував та зазначив, що [PERSON] не виконала в повному обсязі зобов`язання за кредитним договором, має заборгованість і як наслідок просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник подала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Так, судом встановлено, що 13.11.2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладений кредитний договір № KICWGA00000139 (далі - кредитний договір). Відповідно до п. 7.1 договору, банк взяв на себе зобов`язання надати «позичальнику» кредитні кошти на строк з 13.11.2007 року по 13.11.2017 року включно, у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 136 100,00 грн. на наступні цілі: придбання будівельних матеріалів та будівництву господарських приміщень 120 000,00 грн., а також у розмірі 16 100,00 грн. на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми кредиту у момент надання кредиту, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20 % від суми кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11. даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з «20» по «26» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця починаючи з наступного місяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 2191,36 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. В рахунок забезпечення зобов`язань за кредитним договором, між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 14.11.2007 року було укладено договір іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського районного округу Римаренко Ю.В. і зареєстрований за №5228, за яким передано в іпотеку житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, загальною площею 149,50 кв.м., в тому числі житловою площею 93,40 кв.м. за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,2227 га, на якій розташований вказаний будинок. Іпотека, відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. У ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотека визначена як окремий вид застави нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ч. 5 ст. 3, ст. 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і припиняється, зокрема, у разі припинення основного зобов`язання. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №357/16547/15ц, яке залишено без змін рішенням Апеляційного суду Київської області та Постановою Верховного суду від 04.10.2018 року за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості станом на 30.09.2015 року в розмірі 97100,94 грн. по кредитному договору № KICWGA00000139 від 13.11.2007 року, з підстав недоведеності розміру заборгованості. В мотивувальній рішення встановлено факт неправомірного підвищення відсоткової ставки за кредитним договором з 01.02.2008 року, не доведення ПАТ КБ «Приватбанк» розміру коштів сплачених як страховий платіж в розмірі 16100,00 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили. Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Згідно преамбули та ст. 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України, а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. [PERSON] надала до суду розрахунок кредитної заборгованості виходячи із отриманого кредиту в розмірі 120000,00 грн., без врахування суми страхових платежів в розмірі 16100,00 грн. За період з 13.11.2017 року по 11.02.2013 року відсоткова ставка за кредитом становила 15% річних. Збільшена відсоткова ставка за кредитом в розмірі 26,88% річних почала діяти з 11.02.2013 року. Як вбачається із наданого розрахунку, станом на 25.03.2013 року, [PERSON] погасила заборгованість по кредитному договору в повному розмірі та мала переплату в розмірі 3098,92 грн. Розрахунок заборгованості був проведений з урахуванням щомісячної винагороди 0,2% річних в розмірі 240,00 грн. щомісяця. Отже, розрахунок заборгованості було здійснено з урахуванням положень кредитного договору. В період з 25.04.2013 року по 19.09.2016 року [PERSON] додатково сплатила на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти в розмірі 139503,95 грн., що підтверджується випискою ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до висновку № 855 експертного економічного дослідження проведеного за запитом адвоката від 24.10.2019 р., наданий 28.10.2019 року судовим експертом СП «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» Родич О . В., дослідженням поданих документів, встановлено, що розрахунок заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 19.09.2016 р. по кредиту [PERSON] , не відповідає умовам Кредитного договору №KICWGA00000139 від 13.11.2007 р. За наявними документами, після здійснених розрахунків, судовим експертом встановлено, що заборгованість позичальника [PERSON] перед Банком ПАТ КБ «Приватбанк» за Кредитним договором №KICWGA00000139 від 13.11.2007 року станом на 19.09.2016 року відсутня, в зв`язку із тим, що станом на 25.03.2013 р. позичальником [PERSON] було здійснено погашення кредиту в повному обсязі. З 25.03.2013 р. по 19.09.2016 р. рахується переплата в сумі 142 115,28 грн. Суд визнає вказаний висновок експерта належним та допустимим доказом у справі, оскільки він повністю відповідає вимогам положень ст.ст. 76,77,79-80, 102 ЦПК України. За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. ПАТ КБ «Приватбанк» не надав до суду належних та допустимих доказів на спростування відсутності заборгованості [PERSON] за кредитним договором. За таких обставин, суд приходить до висновку про повне виконання позивачем умов кредитного договору саме 25.03.2013 року та про відсутність у неї будь-якої заборгованості перед Банком за кредитним договором на час звернення до суду з даним позовом, що в свою чергу свідчить про припинення вказаного зобов`язання його виконанням. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. При цьому основним зобов`язанням є зобов`язання боржника за договором позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також інше зобов`язання, що виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою. Виходячи з аналізу наведених норм, припинення іпотеки, як засобу забезпечення виконання зобов`язання, пов`язано з припиненням основного зобов`язання, в даному випадку з припиненням зобов`язань позивачів [PERSON] перед АТ КБ "Приватбанк" за кредитним договором та договором іпотеки. За змістом ст. 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. За таких обставин, враховуючи, що основне зобов`язання за кредитним договором № KICWGA00000139 від 13.11.2007 року є припиненим належним його виконанням, до того ж рахується переплата в сумі 142 115,28 грн., то, відповідно, є припиненим іпотечний договір від 14 листопада 2007 року. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою. Згідно із ч.3 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 9 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов`язаний подати протягом п`яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. Пунктом 2 ч. 2 ст. 19 наведеного Закону визначено, що державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Статтею 30 цього Закону встановлено відповідальність у сфері державної реєстрації прав та передбачено, що дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса можуть бути оскаржені до суду. Виходячи з наведеного рішення суду про визнання припиненою іпотеки є підставою для проведення державним реєстратором, державним кадастровим реєстратором, нотаріусом відповідних реєстраційних дій по зняття обтяжень та обмежень майна позивача. Встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки на належні позивачу житловий будинок та земельну ділянку не звертався, заборона їх відчуження досі чинна. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що підставою для подання позову згідно з цією нормою є вчинення відповідачем перешкод власнику, посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей. Встановлено, що на даний час у позивача існує перешкода щодо розпорядження належними їй житловим будинком та земельною ділянкою, оскільки в Державному реєстрі іпотек є заборона на їх відчуження. Отже, позовні вимоги [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» в частині визнання обтяження будинку та земельної ділянки іпотекою припиненим, скасування заборони на нерухоме майно і подальшого вилучення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна і Державного реєстру іпотек та стягнення надмірно сплачених коштів, підлягають до задоволення. В іншій частині, суд вважає за необхідне відмовити у зв`язку із їх безпідставністю, оскільки у відповідача були відсутні будь-які зобов`язання перед позивачем, в розумінні положень ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», на який посилається позивач як на підставу своїх вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial