Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 280/40-182 від 22.02.2007 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22.02.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №280/40-182, відповідно до умов якого банк надав відповідачеві кредит у розмірі 252 500,00 грн.. ПАТ "Укрсоцбанк" є правонаступником за всіма правами і обов'язками Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк". Крім того, з 01.09.2011 року ПАТ "Укрсоцбанк" змінив свою торгівельну марку на "UniCredit Bank", зберігаючи юридичне ім'я ПАТ "Укрсоцбанк". Відповідно до пунктів 1.1, 3.3.8 кредитного договору відповідач зобов'язаний повернути кредитні кошти позивачу, а пунктами 1.1, 2.5, 3.3.7 кредитного договору визначено обов'язок відповідача щомісячно сплачувати позивачеві відсотки за користування кредитними коштами. Однак, відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконує та станом на 08.04.2014 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 396 498,16 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 168 320,00 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками - 164 701,20 грн., прострочена нарахована комісія за кредитними операціями - 12 122,66 грн.; пеня за порушення терміну погашення кредиту - 22 757,79 грн.; пеня за порушення терміну погашення відсотків - 20 144,79 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом - 4 376,32 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками 4 075,40 грн.. Просить стягнути з відповідача на користь позивача 396 498,16 грн. заборгованості по кредитному договору та 3654,00 грн. понесених судових витрат. Представник позивача у судове засідання не з'явився, згідно поданої заяви (а.с.42) просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, засновані на договорі. Так, 22.02.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 280/40-182, на підставі якого банк надав відповідачеві кредит у розмірі 252 500,00 грн. на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % процентів річних із кінцевим терміном повернення до 21.02.2012 року (а.с.5-7, 43). Згідно статуту Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" є правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" (а.с.23-26). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно положень ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. За змістом ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідач порушив зобов'язання за кредитним договором та не сплачує кредит і відсотки за користування кредитними коштами, внаслідок чого станом на 08.04.2014 року утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 396 498,16 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с.9-21). Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у сумі 396 498,16 грн. підлягає задоволенню. Оскільки згідно п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача, відповідач у судове засідання не з'явився та заяви про зменшення розміру пені не подав, а тому підстави для застосування ч.3 ст.551 ЦК України відсутні. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, тому сплачений позивачем судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру у розмірі 3 654,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved