Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

У червні 2017 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 21.02.2011 року, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою був укладений договір № б/н, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом у заяві. У зв`язку з невиконанням відповідачкою умов цього договору утворилася заборгованість, яка станом на 23.04.2017 року становить 29597,71 грн. та складається з: 6378,57 грн.- заборгованість по тілу кредиту, 12381,59 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 8951,94 грн. - пені, а також штрафу: 500 грн. - фіксована частина та 1385,61 грн. - процентна складова, що підтверджується наданим розрахунком, і яку позивач просив стягнути з відповідача у судовому порядку. В зв`язку з неявкою відповідача з невідомих причин та письмової згоди позивача щодо розгляду справи в заочному порядку, судом 11.09.2017 року ухвалено заочне рішення, яким задоволено позовні вимоги позивача в повному обсязі. 30.01.2019 року представник відповідачки - адвокат Бордун В.О. подала заяву про скасування заочного рішення від 11.09.2017 року та призначення справи до розгляду в загальному порядку, вказуючи на те, що заочне рішення суду від 11.09.2017 року було отримано відповідачкою лише 24.01.2019 року з архіву Новокаховського міського суду, про що є відповідні докази. Ухвалою суду від 04.02.2019 року заяву прийнято до провадження, а ухвалою від 12.02.2019 року скасовано заочне рішення Новокаховського міського суду від 11.09.2017 року по цивільній справі №661/1776/17 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судовому засіданні . В своїй заяві про скасування заочного рішення адвокат Бордун В.О. просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», обгрунтовуючи тим, що позивач не надав суду належних доказів того, що [PERSON] дійсно отримувала кредитну картку. Долучені матеріали до позовної заяви мають порушення в оформленні, а саме: анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 21.02.2011 року, підписана [PERSON] , не містить ознак узгодження в письмовій формі умов та розміру кредиту, процентів за користування кредитом, розміру пені та штрафу, виду виданої кредитної картки та її номеру, крім того, пам`ятка клієнта [PERSON] вручена не була. На думку адвоката представлений витяг Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», яким визначено банком розмір щомісячних платежів, розмір штрафних санкцій та порядок внесення щомісячних платежів, який також не підписувався відповідачкою, не є складовою Умов та правил надання банківських послуг, з якими, як про це зазначено у анкеті-заяві, була ознайомлена [PERSON] при підписанні. Представник відповідачки також зазначає, що наміру отримувати кредит 21.02.2011 року остання не мала та, підписавши анкету-заяву без відображення виду і номеру кредитної картки, її не отримувала. Також, при ухваленні заочного рішення 11.09.2017 року судом не було встановлено, чи відбувся факт зняття кредитних коштів відповідачкою у період з 21.02.2011 по 23.05.2017 року, коли позивач звернувся до суду, оскільки наданий суду розрахунок заборгованості за договором б/н від 21.02.2011 року, який оформлений, на її думку, з порушенням та не може бути допустимим доказом. Крім того, адвокат Бордун В.О. просила суд застосувати строки позовної давності у даних спірних правовідносинах, оскільки цей строк мав обчислюватися з дня, коли позивачу стало відомо про порушення відповідачкою своїх зобов`язань, а саме з 26.08.2012 року, а звернувся позивач до суду лише 23.05.2017 року , тобто з порушення визначених законом строків. Представник позивача 01.03.2019 року надав суду відзив на заяву про перегляд заочного рішення від 11.09.2017 року, яким просила суд відмовити [PERSON] в задоволенні заяви та зазначила, що підстави, на які посилається представник відповідачки - адвокат Бордун В.О., а саме: не належне оформлення документів та не ознайомлення [PERSON] з Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна», не відповідає дійсності, оскільки заповнена власноруч [PERSON] анкета-заява від 21.02.2011 року має усі відомості про її особу та згоду на отримання кредитної картки «Універсальна» та її ознайомлення із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку та згоду з ними, що підтверджується її підписом. Також до матеріалів справи надано «Довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з якої чітко вбачається, що відповідачці встановлено поточну процентову ставку у розмірі 2,5%(30 % на рік), вказано розміри комісії та штрафів. Тобто, сторонами при укладені договору 21.02.2011 року були обговорені усі істотні його умови. З виписки по картковому рахунку чітко прослідковується, що Відповідачці було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що Відповідачка користувалась грошима, отримувала кошти через банкомат, а отже, й отримала кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності такої картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що Відповідачка частково сплачувала заборгованість за договором. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідачки - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). В заяві - анкеті клієнта зазначено початкову суму кредитного ліміту, однак, умовами договору визначено, що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Крім того, дії в частині зміни розміру кредитного ліміту здійснюється Банком самостійно, без попереднього повідомлення клієнта. 21.02.2011 року [PERSON] було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку "Універсальна", яка в подальшому картка неодноразово пере випускалася. Відповідач отримав кредитні карти № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 04.2018 року. Отримання перевипущених карток підтверджується фотографуванням клієнта з карткою (фото додаються), а користування - Випискою по рахунку, в якій відображено як знаття кредитних коштів, так і погашення. Твердження Відповідачки стосовно ненадання згоди на перевипуск карток та зміну кредитного ліміту не заслуговують на увагу, оскільки згідно виписки вбачається активне використання Відповідачкою кредитних карток та активне використання кредитного ліміту, а також операції щодо погашення заборгованості, що свідчить про усвідомлення Відповідачкою умов використання кредитного ліміту. Також, такі твердження Відповідачки, крім того, що суперечать їїо діям щодо використання кредитного ліміту, так і не підтверджені жодним доказом - заявами щодо повернення перевипущених без згоди кредитних карток, скаргами до контролюючих органів тощо. Крім того, посилання Відповідачки на закінчення строку дії договору, в зв`язку із закінченням строку, вказаному на картці, не заслуговують на увагу, оскільки кредитний договір лонгується на 12 місяців, картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначений на самій картці. Позивачем не пропущений строк позовної давності, оскільки строк перевипущеної картки до останнього дня 04.2018 року, а позивач звернувся до суду з позовом до Відповідачки 31.05.2017 року, тобто, до спливу строку позовної давності. Що стосується підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені - він їх також не пропустив, оскільки порушення зобов`язання триває. Враховуючи зазначене, представник позивача просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явився, у адресованій суду заяві просив розглядати справу в його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідачка в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин. Про судові засідання остання повідомлявся судовими повістками, які було направлено за місцем її реєстрації, однак, поштові конверти повернулися до суду без вручення, з відміткою «адресат за зазначеною адресою не проживає». Враховуючи, що направлені їй повідомлення [PERSON] не отримувала, вона також була викликана до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Таким чином, відповідачка була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи належним чином. Представник відповідачки - адвокат Бордун В.О. також в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву, в якій зазначила , що її повноваження відповідно до договору з [PERSON] скінчились. За таких обставин, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов`язків публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", у зв`язку з чим, на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 21.05.2018 року було змінено найменування з Публічного акціонерного товариство комерційний банк "ПриватБанк", на Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", про що зазначено у п.1.7. Статуту АТ КБ "ПриватБанк". Судом з матеріалів справи встановлено, що [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 21.02.2011 року, відповідно до умов якої ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачці кредит в сумі 300.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, та отримала кредитну картку «Універсальна». Своїм підписом [PERSON] погодилась з тим, що дана заява, разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на сайті www.privatbank.ua, становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг. Твердження відповідачки про те, що позивачем не представлено належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме наведені позивачем Правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного з ним кредитного договору є необґрунтованими, оскільки із змісту анкети-заяви відповідача, яка підтверджує факт дотримання сторонами письмової форми договору кредиту з врахуванням положень ст. 207 ЦК України, вбачається, що за своєю правовою природою укладений сторонами договір є договором приєднання. Згідно із ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, аналіз змісту наведеної норми матеріального права дає підстави зробити висновок про те, що сторона, яка пропонує, в даному випадку, послугу, встановлює умови надання цієї послуги, які викладаються у формулярах або інших стандартних формах, а сторона, яка бажає отримати послуги, повинна ознайомитися з цими умовами і при бажанні приєднатися до них. У спірних правовідносинах умови кредитного договору встановлені банком в опублікованих ним Умов та правилах надання банківських послуг. У поданій позивачеві заяві-анкеті [PERSON] підтверджує факт ознайомлення з наданими їй банком Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами «Приватбанку» і самостійно обрала банківську послугу у вигляді оформлення платіжної карти «Кредитка «Універсальна». Більше того, [PERSON] , була обізнана з приводу того, що пам`ятка позичальника, та правила надання банківських послуг, тарифи банку розміщені на відповідному офіційному сайті банку та зобов`язалася регулярно знайомитися із можливими змінами до них. Надалі відповідачка виконувала умови кредитного договору, сплачувала чергові і періодичні платежі і не заявляла про те, що розміщені на офіційному сайті банку Приватбанк Правила надання банківських послуг не відповідають тим умовам та правилам, до яких вона приєдналась. Відповідно до вказаного договору, [PERSON] було відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Відповідно до ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Після укладення договору між позивачем і відповідачем, відповідно до вимог ст. 509 ЦК України, виникли певні зобов`язання, що є правовідносинами, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити) гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Ці зобов`язання згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Зважаючи на зазначене, суд приходить до висновку, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] шляхом підписання заяви від 21.02.2011 року було укладено в письмовій формі кредитний договір. Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 04.07.2019 р. [PERSON] , згідно кредитного договору б/н від 21.02.2011 р., отримувала картки: № [NUMBER] ,№ [NUMBER] ,№ [NUMBER] ,№ [NUMBER] , зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 04.2018 року, тобто, до 30.04.2018 року включно. Відповідно до витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» встановлено пільговий період в 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, базова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості) становить 2,5 %. Обов`язковий щомісячний платіж 7% від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості), Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості (при виникненні прострочки на суму 50 грн.) - 0,24% від загальної суми заборгованості за кожний день прострочення кредиту та 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. Штраф за порушення строку платежів за будь-якими із грошових зобов`язань, передбачених вказаним договором більш ніж на 120 днів - 500 грн.. + 5 % від суми позову. Згідно п.п.1.1.7.11, 1.1.7.44, 1.1.7.45 «Умов та правил надання банківських послуг» договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк. Поточний Картковий рахунок може бути закритий на підставі заяви Клієнта, або Банк має право закрити Картковий рахунок, письмово повідомивши Клієнта. Відповідно до Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік); вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, та передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява клієнта про закриття рахунку. Відповідачкою протягом дії кредитного договору порушувалися його умови: не сплачувалися вчасно відсотки за користування кредитом та чергові погашення кредиту, у зв`язку з чим, станом на 23.04.2017 року її заборгованість за кредитом згідно із наданим позивачем Розрахунком дорівнює 29537,71 грн. та складається з: 6378,57 грн.- заборгованість по тілу кредиту, 12381,59 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 8951,94 грн. - пені, а також штрафу: 500 грн. - фіксована частина та 1385,61 грн. - процентна складова. Останній платіж по погашенню кредиту здійснено відповідачкою 07.04.2017 р. Таким чином, оскільки строк дії кредитної картки мав закінчитися лише 30.04.2018 року, саме до цієї дати у позивача наявне право стягувати з відповідачки проценти та нараховану на проценти неустойку за один рік до його звернення до суду, а звернувся позивач до суду в червні 2017 року, тобто, в межах дозволеного законодавством строку. Таким чином, з наданих позивачем розрахунків заборгованості за договором б/н від 21.02.2011 року суд приходить висновку, про те що: тіло кредиту, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафи є правомірним стягненням на користь позивача, відповідно до ст.ст.1049, 1050 ЦК України. При вирішенні позовних вимог про стягнення неустойки суд керується наступним. Умовами договору б/н від 21.02.2011 року передбачено застосування пені, як виду цивільно-правової відповідальності та передбачена сплата штрафів, як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Умовами спірного договору, а саме пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. В даному випадку пеня і два різних види штрафів, нараховані в один і той же період, на переконання суду, є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому є неправомірним їх одночасне застосування, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення відповідачки пені у сумі 8951,94 грн. не підлягають задоволенню, оскільки за цей же період суд вважає необхідним і обґрунтованим стягнути з відповідачки штрафи (фіксовану частину та процентну складової) відповідно до пункту 1.1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за користування кредитом відповідно договору від 21.02.2011 року б/н , яка станом на 23.04.2017 року становить 19698,16 грн. та складається з: 6378,57 грн.- заборгованість по тілу кредиту, 12381,59 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, а також штрафу: 500 грн. - фіксована частина та 938,00 грн. - процентної складової. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню також судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 1278,48 гривень. На підставі ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial