Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Позивач звернувся 12.03.2018 року до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом. Позов мотивовано тим, що 30.03.1999 року померла баба [PERSON] - [PERSON], дане підтверджується записом акта про смерть № 19 від 01.04.1999 року. Після її смерті відкрилася спадщина на земельний пай площею 2,53 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Лохвицького району Полтавської області, який належав спадкодавиці на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0035912. Єдиним спадкоємцем баби був батько позивача [PERSON], який помер 02.05.2010 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 162839 від 04.05.2010 року, та який за життя не встиг оформити спадкові права на майно. Державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори у Полтавській області Постановою від 15.11.2016 року № 570/01-16 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, на підставі поданої заяви [PERSON] про прийняття спадщини після померлої 30.03.1999 року [PERSON], в зв"язку з тим, що відсутні документи, що посвідчують право власності [PERSON] на спадкову земельну ділянку та не подана у встановлений строк заява про прийняття спадщини. Прізвище батька позивачки згідно його посвідки про народження № 845905 - "Жиритовський". У графі МАТИ вказана "Жыритовская Палагея Кириловна". Згідно листа відділу Держгеокадастру у Лохвицькому районі Полтавської області від 18.07.2016 року № 31-1618-99.3-1163/2-16 Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0035912 за архівними даними виданий на прізвище [PERSON]. Окрім того, у записі акта про смерть № 19 від 01.04.1999 року також вказане прізвище "Жеретовська". Посилаючись на вищевикладені обставини, представник позивачки просить суд винести рішення, яким встановити факт, що [PERSON], [INFO], яка померла 30.03.1999 року була бабою [PERSON], [INFO], та визнати за [PERSON] в порядку спадкування право на земельну частку (пай) площею 2,53 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Лохвицького району Полтавської області. В судовому засіданні позивачка, та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили задовольнити, та пояснили суду, що дійсно 30.03.1999 року померла баба позивачки [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на земельний пай. Батько позивачки ( син спадкодавиці) не встиг за життя оформити спадкові права на майно, так як помер 02.05.2010 року. Оскільки існують розбіжності у прізвищах, позивачка позбавлена можливості у встановленому законом порядку прийняти спадкове майно, та оформити право власності. Відповідач [PERSON] сільська рада Лохвицького району Полтавської області, на розгляд справи не направила свого представника, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі її представника, не заперечує щодо задоволення позову. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивачки, її представника, покази свідків, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обовязків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що 30.03.1999 року померла баба позивачки [PERSON] - [PERSON], дане підтверджується записом акта про смерть № 19 від 01.04.1999 року. Після її смерті відкрилася спадщина на земельний пай площею 2,53 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Лохвицького району Полтавської області, який належав їй на підставі сертифіката на право н земельну частку (пай) серії ПЛ № 0035912. Єдиним спадкоємцем баби був батько позивача [PERSON], який помер 02.05.2010 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 162839 від 04.05.2010 року і який за життя не встиг оформити спадкові права на майно. Державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори у Полтавській області Постановою від 15.11.2016 року № 570/01-16 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, на підставі поданої заяви [PERSON] про прийняття спадщини після померлої 30.03.1999 року [PERSON], в зв"язку з тим, що відсутні документи, що посвідчують право власності [PERSON] на спадкову земельну ділянку, та не подана у встановлений строк заява про прийняття спадщини. Встановлено, що прізвище батька позивачки згідно його посвідки про народження № 845905 -"Жиритовський". У графі МАТИ вказана "Жыритовская Палагея Кириловна". Згідно листа відділу Держгеокадастру у Лохвицькому районі Полтавської області від 18.07.2016 року № 31-1618-99.3-1163/2-16 Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0035912 за архівними даними виданий на прізвище [PERSON]. У записі акта про смерть № 19 від 01.04.1999 року також вказане прізвище "Жеретовська". Відповідно до довідки [PERSON] сільської ради № 460 від 27.05.2016 року на день смерті 30.03.1999 року [PERSON], [INFO], була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO], проживала одна. [PERSON] державна нотаріальна контора на запит суду надала інформаційну довідку зі СР (заповіти/спадкові договори), інформаційну довідку зі СР (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), відповідно до якої до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини після смерті 30.03.1999 року [PERSON] ніхто не звертався, спадкова справа відсутня, від імені спадкодавця заповіти не посвідчувалися. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії. Встановлення факту родинних відносин з [PERSON], [PERSON] необхідно для оформлення її спадкових прав. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працювала разом [PERSON], знайома з останнью на протязі двадцяти років, також знала [PERSON], та те, що дійсно у прізвищах існують розбіжності. Свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснив, що він є чоловіком позивачки по справі і йому відомо про те, що через розбіжності в прізвищах, його дружина не має змоги у встановленому законом порядку прийняти спадщину після померлої 30.03.1999 року баби [PERSON]. У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків, які були допитані у судовому засіданні. За приписами п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» №7 відповідно до\~статті 1225 ЦК\~(\~435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування\~\~права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно\~\~ст. 2 цього Закону\~основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). З огляду на вказані норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, так як не порушують чиї-небуть права чи інтереси.

Outcome: approved