Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до УПСЗН Гребінківської РДА, Центра по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат ГУ ПСЗН у Полтавській області, посилаючись на те, що є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, у звязку з чим перебуває на обліку в УПСЗН Гребінківської РДА, та, відповідно до абз.4 ч.4 ст.48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі п»яти мінімальних заробітних плат. Зазначає, що, 08.07.2010р. звернувся з заявою до УПСЗН Гребінківської РДА про надання відомостей щодо нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2000-2009р.р., та отримав повідомлення, з якого вбачається, що розміри даної допомоги встановлені постановами КМУ від 26.07.1996р. №836 та від 12.07.2005р. №562. Вважає, що відповідачами за період з 2000-2005р.р. та за 2008-2009р.р. недоплачено 10919,80грн. щорічної допомоги на оздоровлення, добровільно сплатити недоплачену суму допомоги відповідачі відмовляються. У звязку з цим прохає зобовязати УПСЗН Гребінківської РДА нарахувати, а Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат ГУ ПСЗН у Полтавській області-сплатити за рахунок коштів Державного бюджету України 10919,80грн. недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2000-2005р.р. та за 2008-2009р.р., відповідно до абзацу четвертого частини четвертої ст.48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відшкодувати судові витрати. У судове засідання сторони не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, звернулися до суду з письмовими клопотаннями, в яких прохали розглянути справу за їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач-УПСЗН Гребінківської РДА-надіслали письмові заперечення, в яких позов не визнали, прохали в задоволенні позовних вимог відмовити у звЯзку з їх безпідставністю та невідповідністю чинному законодавству, визнати позовні вимоги за 2000-2005р.р. такими, що заявлені з пропуском строку позовної давності, посилаючись на відсутність заборгованості по виплаті позивачу- учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2), щорічної допомоги на оздоровлення за період з 2000-2009 роки, яка виплачена у повному обсязі. Зазначають, що, згідно з бюджетними призначеннями, враховуючи вимоги Бюджетного кодексу України, Кабінет Міністрів України встановлює розмір компенсаційних виплат, зокрема, передбачена статтею 48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, становлених Кабінетом Міністрів України відповідно до постанов Про компенсаційні виплати :обам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 26.07.1996р. №836 (в період з 1000р. по 2004р. була виплачена позивачу у сумі 26,70грн.), Про затвердження Порядку користання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним -хистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 20.09.2005р. №936 та ~.оо щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської -шстрофи від 12.07.2005р. №562. Вказують, що, з 01.01.2007р. по 09.07.2007р. та з 01.01.2008р. по 22.05.2008р. УПСЗН гебінківської РДА не мало повноважень здійснювати виплату щорічної допомоги на оздоровлення в :озмірі, встановленому статтею 48 базового Закону, оскільки протягом цього часу його положення не тяли, розмір допомоги було встановлено Законом про Державний бюджет України на відповідний : к і позивач отримав дану допомогу у квітні 2007 року та у травні 2008 року в сумі 100,00грн. Ввважають, що, оскільки позовні вимоги стосуються компенсації на оздоровлення за спеціальним законом, а не відшкодування шкоди, заподіяної здоровю в розумінні цивільного та трудового законодавства, вимога щодо зобовязання відповідача провести перерахунок та виплатити озивачу суми одноразової допомоги на оздоровлення за 2000-2005р.р. є безпідставною, у звязку зі -пливом строку позовної давності та наполягають на застосуванні даного строку. Відповідач- Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного Управління храці та соціального захисту населення у Полтавській області- надіслали письмові заперечення, в ;ких позов не визнали, прохали у його задоволенні відмовити з підстав, аналогічних викладеним у письмових запереченнях УПСЗН Гребінківської РДА. Суд, дослідивши матеріали справи, повністю і всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС другої категорії, у звязку з чим перебуває на обліку в УПСЗН Гребінківської РДА (що підтверджується посвідченням серії А 018119 (а.с.7), та користується правами і пільгами, передбаченими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі-Закон №796-Х1І, базовий, спеціальний Закон). Відповідно до ч.4 ст.48 Закону №796-ХІІ у редакції Закону України №230/96-ВР від 06.06.1996р. передбачена щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії у розмірі пЯти мінімальних заробітних плат. Згідно ч.7 ст.48 вказаного Закону, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. У період, за який заявлені вимоги про стягнення виплат на оздоровлення, розмір мінімальної заробітної плати був таким: 90грн. 118грн. 01.04.2000-30.06.2000 3 01.07.2000 Закон України № 1766III від 01.06.2000р. Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2000 рік 140грн. 01.04.2002-30.06.2002 Закон України № 2896-111 від 13.12.2001р. 165грн. 3 01.07.2002 Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати| на 2002 рік 185грн. 01.01.2003-30.11.2003 Закон України № 372IV від 26.12.2002р. Про 205грн. 3 01.12.2003 встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2003 рік Закон України №1328-ІУ від 25.11.2003р. Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2003 рік" 237грн. 3 01.09.2004 Закон України №1801-ІУ від 17.06.2004р. Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2004 рік" 262 грн. 290 грн. 310 грн. 332 грн. 01.01.2005- 30.03.2005 01.04.2005- 30.06.2005 01.07.2005- 30.08.200501.09.2005- 31.12.2005 Закон України №2285-ІУ від 23.12.2004р "Про Державний бюджет України на 2005 рік", Закон України N 2505-1У "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік та деяких інших законодавчих актів України" 350 грн. 375 грн. 400 грн. 01.01.2006- 30.06.2006 01.07.2006- 30.11.200601.12.2006- 31.12.2006 Закон України № 3235-1У від 20.12.2005р. Про Державний бюджет України на 2006 рік" 400 грн. 420 грн. 440 грн. 460 грн. 01.01.2007- 31.03.2007 01.04.2007- 30.06.2007 01.07.2007- 30.09.200701.10.2007- 31.12.2007 Закон України № 749-У від 15.03.2007р. Про Державний бюджет України на 2007 рік" 515 грн. 525 грн. 545 грн. 605 грн. 01.01.2008- 31.03.2008 01.04.2008- 30.09.2008 01.10.2008- 30.11.200801.12.2008- 31.12.2008 Закон України № 107-УІ від 28.12.2007р. Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України 605 грн. 625 грн. 630 грн. 650 грн. 669 грн. 01.01.2009- 31.03.2009 01.04.2009- 30.06.2009 01.07.2009- 30.09.2009 01.10.2009- 30.11.2009 з 01.12.2009р. Закон України № 835-УІ від 26.12.2008р. Про Державний бюджет України на 2009 рік" У судовому засіданні встановлено, що, протягом 2000-2005р.р щорічна допомога на оздоровлення виплачувалася позивачу в розмірі 26,70грн. (що підтверджується довідкою про отримання допомоги від 12.08.2010р. №18-04/2881, а.с.Ю). 08.07.2010р. позивач звернувся до відповідачів з заявою щодо надання відомостей про розмір виплаченої йому щорічної допомоги на оздоровлення за період з 2000р. по 2010 рік, та, у разі невідповідності нарахованих та виплачених сум допомоги Закону №796-ХІІ, перерахувати та добровільно иплатити недоплачену суму (а.с.8). Листом від 12.08.2010р. позивачу надано такі відомості з посиланням на нормативні акти, якими встановлено розмір такої допомоги та на підставі яких її було виплачено, а також довідку про отримання допомоги за період з 2000-2009р.р. (а.с.9-10). Посилання відповідача на виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за період 2000-2005р.р. відповідно до Постанови КМУ від 26.07.1996р. №836 не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки обмеження стосовно зазначеного у спеціальному Законі розміру компенсації ні Верховною Радою України (ВРУ), ні Кабінетом Міністрів України (КМУ) не застосовувалися, а вказана постанова була прийнята відповідно до Програми діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої постановою ВРУ від 11.10.1995р. №373/95-ВР, з метою реалізації конкретного плану дій на 1996 рік. Щодо пропущення позивачем строку позовної давності, на чому наполягають відповідачі в своїх письмових запереченнях, суд дійшов таких висновків. Як убачається із змісту Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та бюджетної програми 2501250 «Компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, та допомоги на оздоровлення...» виплата щорічної допомоги на оздоровлення потерпілих від Чорнобильської катастрофи проводиться на відшкодування шкоди, завданої здоровю визначених законом осіб, внаслідок радіоактивного забруднення території. Відповідно до п.З ч.І ст.268 Цивільного кодексу України (в редакції 16.01.2003р., який набрав чинності з 01.01.2004р.) позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Тому суд, вважає, що позивачем строк звернення до суду із зазначеного питання за період 2004-2005р.р. не пропущено. Разом із тим статтею 83 Глави 5 Цивільного кодексу України (в редакції 1963р., яка діяла до набрання чинності ЦК України в редакції 2003р), вимоги про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, не віднесено до вимог, на які позовна давність не поширюється. Тому позовна вимога про визнання дій відповідачів за період 2000-2003р.р. неправомірними, на думку суду, є підставною, однак, у даному випадку, суд, виходячи з того, що дана редакція спеціального Закону була прийнята 06.06.1996 року, після чого офіційно оприлюднена у встановленому законом порядку і з того часу минуло понад 14 років, протягом яких позивач мав реальну можливість ознайомитися з нею та звернутися до суду в межах строку позовної давності, вважає, що позивачем пропущено даний строк та не надано доказів щодо поважності причини його пропуску, а саме наявності таких обставин, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду та повязаних з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду. З огляду на те, що у наданих суду письмових запереченнях на позов відповідачі наполягають на застосуванні строку позовної давності за період 2000-2005р.р. та відмови у задоволенні позову з зазначеної підстави, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині зобовязання відповідачів нарахувати та виплатити позивачу недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2000-2003р.р. необхідно відмовити, - за пропуском строку позовної давності. Позовні вимоги про визнання дій відповідача за період 2004-2005р.р. протиправними, як зазначено вище, є підставними та підлягають задоволенню. Відповідно до пдп.11 п.28 Розділу II Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року N 107-У1 (далі-Закон N 107-УІ) текст статті 48 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" викладено в такій редакції: Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України". Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп\\2008 року, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту З розділу 3 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.28 розділу 2 Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України. Як установлено в судовому засіданні, протягом 2008 року позивачу нараховувалася та виплачувалася щорічна допомога на оздоровлення на підставі Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України у розмірі, передбаченому постановою КМУ «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 12.07.2005р. №562 (а саме 100,00грн.). При цьому, як зазначено вище, дана допомога у 2008 році була нарахована та виплачена позивачу протягом 01.01.2008р.-22.05.2008р., і протягом цього часу УПСЗН Гребінківської РДА діяло у відповідності з приписами діючого законодавства, а, враховуючи разовий характер цих виплат, в момент їх здійснення позивач реалізував своє право на їх отримання, і, як наслідок, у органу соціального захисту припинився обовязок щодо їх виплати. Таким чином, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовної вимоги за 2008 рік Судом установлено і знайшло підтвердження матеріалами справи, що щорічна допомога на оздоровлення за 2009 рік виплачена [PERSON] відповідно до постанови КМУ Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 12.07.2005р. №562 в розмірі 100,00грн. (а.с.Ю), що є значно меншим від розміру, встановленого Законом №796-ХІІ та суперечить положенням ст.48 базового Закону. Відповідно до ч.І ст.1 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вказаний закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розвязання повязаних з нею проблем медичного та соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території. У відповідності до ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Враховуючи особливий статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та обумовлену цим необхідність їх адекватного соціального захисту, Верховна Рада України в 2006 році доповнила Закон України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» статтею 71, в якій встановлено, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону. Окрім того, делегуючи повноваження Кабінету Міністрів України щодо визначення порядку проведення таких виплат Верховна Рада України зазначеним законом не надавала йому право змінювати розмір в сторону зменшення передбачених законом виплат. Так, зокрема, відповідно до ст. 67 вказаного Закону конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. З огляду на наведене, посилання відповідачів на постанови КМУ від 26.07.1996р. №836 та від 12.07.2005р. №562, згідно яких позивачу виплачувалася допомога на оздоровлення, суд до уваги не приймає, виходячи у т.ч. як із того, що, у даних постановах, всупереч положенням ст.48 Закону №796-ХІІ, Кабінет Міністрів України встановив розміри щорічної допомоги на оздоровлення, які не відповідають розмірам, встановленим спеціальним Законом, так і з загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами. Вказані Постанови Кабінету Міністрів України є підзаконними нормативно-правовими актами (прийнятими на виконання закону), тому у разі виникнення колізії між їх нормами та нормами закону, застосуванню підлягають положення останнього. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, суд дійшов висновку, що в даному спорі застосуванню підлягає ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, а не Постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996р. №836 та від 12.07.2005 р. №562. Отже, позивач мав право на отримання в 2004-2005р.р. та в 2009 році щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат із розрахунку розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, встановлених Законами України про Державний бюджет на відповідні роки. Доводи відповідача про відсутність кошторисних призначень для реалізації ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не можуть бути підставою для невиконання вимог зазначеного Закону. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішеннях, що держава не може посилатися на відсутність коштів як на підставу невиконання взятих нею на себе зобов'язань. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачем порушено право позивача на отримання разової грошової допомоги у розмірі, встановленому ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в 2004-2005 роках та в 2009 році, тому позовні вимоги в цій частині є правомірними і підлягають задоволенню. Позовна вимога щодо нарахування та виплати недоплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення у визначеній позивачем грошовій сумі задоволенню не підлягає, оскільки суд не може перебирати на себе функцію органу, на який законодавством покладено такі повноваження. На підставі викладеного,

Outcome: partial