Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із указаним позовом в якому із урахуванням уточнених на підставі заяви від 30.07.2013 року позовних вимог просила суд поновити строк позовної давності встановлений пп. 3 п. 2 ст. 258 ЦК України для операції по відчуженню нерухомого майна при переведенні на співвласника прав та обов'язків покупця у разі порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності - будівлі яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], та перебуває у спільній частковій власності, яке було проведено 02.12.2004 року на підставі біржової угоди № 209 від 02.12.2004 року. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що на черговому засіданні 8 липня 2013 року при огляді інвентаризаційної справи № 17171 йому нарешті стало відомо про біржову угоду № 209 від 02.12.2004 року укладену між відповідачем - ВАТ "ПМК-4" - Державною податковою інспекцією в м. Житомирі Житомирській області та громадянином [PERSON]. Оскільки після з'ясування усіх співвласників у 2004 році, як зазначає у позові [PERSON], відповідач ВАТ "ПМК-4" здійснив відчуження нерухомого майна, а саме другого поверху адміністративної будівлі яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], і дана обставина зі слів позивача офіційно та достовірно була з'ясована 8 липня 2013 року, [PERSON] просила поновити зазначений вище строк позовної давності встановлений пп. 3 п. 2 ст. 258 ЦК України для операції по відчуженню нерухомого майна при переведенні на співвласника прав та обов'язків покупця у разі порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник ТОВ «Рембудекспрес» просив відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю вимог. Представник [PERSON] також просила відмовити в задоволенні позову через безпідставність та необґрунтованість вимог оскільки позивач не вказав яке саме його право було порушено, не довів поважність причин пропуску строку та не заявляв вимог щодо переведення на співвласника прав та обов'язків покупця у разі порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності. Окрім цього, представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що майно було придбане її довірителем на підставі біржової угоди після проведених публічних торгів відповідно до вимог Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» в редакції 2004 року, яка діяла на момент укладання угоди, у зв'язку із тим, що попередній власник майна, котре було предметом угоди, а саме ВАТ «ПМК-4» мав податкові борги. Додала, що не вважає, що майно, яким володіють сторони по справі та яке розташоване за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON], [PERSON], ТОВ «Рембудекспрес» та [PERSON] саме на праві спільної часткової власності оскільки кожен з власників є одноособовим володільцем чітко визначеної частини майна у будівлі, розташованій за адресою: [ADDRESS], а тому посилання позивача на положення ст. 258 та 362 ЦК України є необґрунтованим. Відповідачами [PERSON] та КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради на адресу суду були направлені заяви про розгляд справи у відсутність зазначених вище осіб та їх представників (т.2,а.с.20,22). Представники Житомирської ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області та Богунського ВДВС Житомирського міського управління юстиції в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник ВАТ «ПМК-4» в судове засідання не з'являвся, причини неявки суду невідомі. Оскільки в судовому засіданні не вдалось з'ясувати процесуальний стан юридичної особи через різні дані, які містились у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та ЄДРПОУ (т.1 а.с.136, т.2 а.с.19,40), ВАТ «ПМК-4» викликалось в судове засідання згідно положень ст.74 ЦПК України через оголошення у пресі (т.2, а.с.43). Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали інвентаризаційної справи № 17171, надані в судовому засідання представником КП "Житомирське обласне МБТІ" Житомирської обласної ради приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у зв'язку із наступним. Судом встановлено, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 10.06.2002 року, укладеного між [PERSON] та ВАТ «ПМК №5» набув право власності на майновий комплекс у складі нерухомого майна, яке складається з виробничої будівлі разом з виробничими прибудовами та будівлі пропускного пункту, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та розміщений на земельній ділянці розміром 0,8370 га (рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 13 січня 2000 р. №23 про надання права на тимчасове користування земельної ділянки), що підтверджується копією зазначеного вище договору та реєстраційним посвідченням, виданим 03.09.2002 року Житомирським обласним державним комунальним підприємством по технічній інвентаризації (т.1, а.с.5-7). Судом достовірно встановлено в судовому засіданні і дані обставини підтверджуються відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 01.07.2013 року № 5514467 (т.2, а.с.84-85), іншими володільцями окремих частин нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], зокрема є: ТОВ "Рембудекспрес", якому на праві колективної власності належать підвальні приміщення адмінбудівлі та нежитлові приміщення адмінбудинку загальною площею 349 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS], та котрі були набуті товариством на підставі договорів купівлі-продажу № 7 від 02.06.2003 року та від 27.05.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 4865 відповідно (т.1, а.с.52,113); [PERSON], якій на праві приватної власності належать нежилі приміщення адмінбудівлі з № 2-11 по № 2-16 загальною площею 104,3 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS], та котрі були набуті відповідачем на підставі договору купівлі-продажу від 27.05.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 4867 (т.1 а.с.51,112,147,148, т.2 а.с.23-25,71); [PERSON], якому на праві приватної власності належать нежилі приміщення другого поверху адмінбудівлі з № 3-1 по № 3-10 загальною площею 188,5 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS], та котрі були набуті відповідачем на підставі біржової угоди № 209 купівлі-продажу майна від 02.12.2004 року, укладеної з біржовим посередником - ВБП «Добробут-Сервіс» Ради профспілки ДПС в Житомирській області в особі брокера Вербило Ю.В., який діяв від імені Житомирської ОДПІ (т.2, а.с. 100, 104, 105). Згідно до положень ч.1 ст.362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Статтею 258 ЦК України передбачено, що до вимог про переведення на співвласника прав та обов'язків покупця у разі порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності (стаття 362 цього Кодексу) застосовується позовна давність в один рік. В судовому засіданні також встановлено, що частка власності кожного із зазначених вище відповідачів згідно відомостей, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 01.07.2013 року № 5514467, становить 1/1, таким чином суд відхиляє доводи позивача про те, що кожен із зазначених вище осіб володіє часткою в майні, розташованому за адресою: [ADDRESS], на праві спільної частковою власності. Таким чином посилання позивача на положення ст.ст. 258 та 362 ЦК України є необґрунтованими, безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином право на позов має особа, права, свободи або інтереси якої порушені. Завдяки такому підходу реалізується принцип диспозитивності цивільного процесу, відповідно до якого кожна особа самостійно вирішує: звертатися їй до суду чи ні. В той же час із заявлених позивачем вимог взагалі не зрозуміло, яке саме право позивача порушене, оскільки вимоги [PERSON] стосуються виключно поновлення строку позовної давності, передбаченого пп. 3 п. 2 ст. 258 ЦК України, при переведенні на співвласника прав та обов'язків покупця у разі порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності. Інших позовних вимог з урахуванням уточнень від 30.07.2013 року позивачем не заявлялось, що суперечить положенням ст.1 та 3 ЦПК України. Суд приймає до уваги також те, що позивачем навіть не був доведений і пропуск строку позовної давності передбачений ст.258 ЦК України, хоча як було встановлено в судовому засіданні посилання [PERSON] на положення ст.ст. 258 та 362 ЦК України є необґрунтованими та безпідставними. Так, в матеріалах справи міститься заява за підписом позивача від 10.06.2010 року в якій зазначається, що начальник Житомирського обласного державного комунального підприємства по технічній інвентаризації Сечін С.М. скрив від суду інформацію про те, що у будівлі за адресою: [ADDRESS], є окрім 4-х, як зазначає [PERSON], відомих співвласників ще й п'ятий співвласник - [PERSON] (т.1, а.с.145). В той же час як вбачається із заяви [PERSON] про залучення співвідповідачів та уточнення позовних вимог від 30.07.2013 року і дану обставину підтвердив в судовому засіданні представник позивача - про існування п'ятого співвласника будівлі у [ADDRESS], а саме [PERSON], позивачу стало відомо тільки влітку 2013 року. Відповідно до вимог ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У зв'язку із встановленими в судовому засіданні обставинами, суд приходить до висновку про відсутність поважних причин пропуску позивачем строку позовної давності, передбаченого ст.258 ЦК України. Статтями 10 та 60 ЦПК України закріплений обов'язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на викладене вище,

Outcome: dismissed