Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до [PERSON], в якому просив визнати прибудову, збудовану відповідачем, самочинним будівництвом та зобов'язати його усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованої прибудови та огорожі навколо прибудови. В обґрунтування позову послався на те, що на балансі відокремленого підрозділу «Основ'янське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» державного підприємства «Південна залізниця» знаходиться частина нежитлової будівлі (майстерня водопостачання), на яку виконаний технічний паспорт та отримано Свідоцтво про право власності № 1704 від 14.08.2008 р. Згідно рішення Виконавчого комітету Червонозаводської районної в місті Харкові ради від 06.11.07 р. № 744 "Про надання поштових адрес..." майстерням водопостачання було надано поштову адресу: [ADDRESS]. Зазначена майстерня водопостачання розташована на землях , які надані залізниці в постійне користування згідно Державного Акту на право постійного користування землею серія ХР-39-01 -001837 від 23.12.1998 р. Частину будівлі (приміщення - площею 18 кв.м.), що не перебуває на балансі позивача, займає [PERSON], згідно ордеру № 1176, виданого 24.06.1958р. його матері [PERSON], яка померла в 2002 р. На момент отримання Свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 1704 від 14.08.2008р. дана частина будівлі, що займає [PERSON], проінвєнтаризована не була та вказаним Свідоцтвом не охоплена. При оформленні технічних паспортів робітники БТІ не змогли проінвентаризувати та зробити заміри в приміщенні, де зареєстрований [PERSON], так як власник був невідомий та в установленому порядку не визначений. Доступ до приміщення був неможливим, в результаті зведення навколо цього об'єкту бетонної огорожі. Позивачу стало відомо про мешканця даного приміщення лише після його звернення 24.11.09р., в якому він просив прописати його за адресою - [ADDRESS], так як він прописаний за старою адресою: [ADDRESS]. 01.12.2009 р. позивачем було проведено обстеження цього об'єкту та виявлено самовільно збудовану двоповерхову прибудову поряд з залізничною колією. Споруда прибудована до майстерень водопостачання , про що було складено акт та зроблено фото. На підставі звернення [PERSON], виконавчим комітетом Червонозаводської районної у місті Харкові ради було прийнято рішення від 02.02.2010 № 31 стосовно відміни п.1.1.рішення від 06.11.2007р. № 744 щодо присвоєння поштової адреси майстерні водопостачання. 11.02.2010р. [PERSON] звернувся до позивача з заявою про приватизацію кімнати площею 18.кв.м., однак йому було відмовлено через відсутність документів, які б підтверджували його проживання в даному приміщенні, особистий рахунок не відкритий, в картці бухгалтерського обліку наявність житлового приміщення не зазначена, договору найму житлового приміщення не укладено. На цей час відповідач - [PERSON] не має жодного правовстановлюючого документу на займане ним приміщення. Згідно Довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» №2345937 від 17.12.2010р. квартира [ADDRESS] в бюро не заінвентаризована та по праву власності не зареєстрована. Згідно довідки з сектору архівів ДП «Південна залізниця» №НА-10-165 від 23.12.2009р. рішення про виділення земельної ділянки під забудову, актів вводу в експлуатацію щодо будівель які знаходяться за адресою : [ADDRESS] не значиться. Не маючи ніяких правовстановлюючих документів, без дозволу на виконання будівництва та документів, які б надавали право на виконання будівельних робіт та без проектної документації, [PERSON] збудував самовільну прибудову (два поверхи) до майстерні водопостачання на земельній ділянці, яка була надана залізниці в постійне користування згідно Державного Акту на право постійного користування землею серія ХР-39- 01-001837 від 23.12.1998 р. В результаті самовільного захоплення земельної ділянки, [PERSON] влаштував огорожу на земельній ділянці, яка не знаходиться у його користувані на умовах оренди та не належить на правах приватної власності, та перешкоджає належному користувачу ділянки здійснювати свої права на землю (розміщування техніки, будівельних матеріалів). В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові. Пояснили, що прибудова побудована відповідачем самовільно, останній ухиляється від її знесення; узаконення прибудов є неможливим. Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили, що за вказаною адресою відповідач проживав разом зі своєю матір'ю [PERSON] та іншими членами родини. [PERSON] вселилася в квартиру [ADDRESS] на підставі ордера, виданого 24.06.1958р. Вказаний будинок мав спільний для всіх його мешканців коридор, кухню та санвузол. Через деякий час [PERSON] разом з іншими мешканцями вказаного будинку була поставлена на квартирний облік. В подальшому вказаний будинок був переданий під майстерні, кімната, яку займала [PERSON] зі своєю родиною, була ізольована від комунікаційних послуг та кухні шляхом закладення дверей до загального коридору. У зв'язку з викладеним, [PERSON] було надано дозвіл на обладнання тимчасового санвузла, окремого виходу з кімнати та кухні, що і було нею збудовано. Оскільки квартиру [PERSON] так і не отримала, відповідач [PERSON] продовжував проживати у вказаній квартирі, поставивши ворота до огорожі навколо будинку. Від узаконення вказаної прибудови відповідач не ухилявся і не ухиляється, але в теперішній час це не можливо без оформлення прав на земельну ділянку, на якій розміщена прибудова. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом з копії технічного паспорту та свідоцтва про право власності № 1704 від 14.08.2008 р. встановлено, що на балансі відокремленого підрозділу «Основ'янське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» державного підприємства «Південна залізниця» знаходиться частина нежитлової будівлі (майстерня водопостачання). (а.с.7-14,15, 16-19, 20-23, 29-30) Зазначена майстерня водопостачання розташована на землях, які надані залізниці в постійне користування згідно Державного Акту на право постійного користування землею серія ХР-39-01 -001837 від 23.12.1998р. (а.с.25-28) Частину будівлі (приміщення - площею 18 кв.м.), що не перебуває на балансі ДП "Південна залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Основ'янське будівельно-монтажне експлуатаційне управління", займає [PERSON] , згідно ордеру № 1176, виданого 24.06.1958 р. його матері [PERSON], яка померла в 2002р. (а.с.35) На момент отримання Свідоцтва про право власності на нерухоме майно №1704 від 14.08.2008р. даначастина будівлі,що займає [PERSON], проінвєнтаризована не була та вказаним Свідоцтвом не охоплена. (а.с.20-23а, 29-30) 24.11.09р. [PERSON] звернувся з заявою, в якій просив зареєструвати його за адресою: [ADDRESS]; оскільки він зареєстрований за старою адресою: [ADDRESS]. (а.с.36) На підставі звернення [PERSON] виконавчим комітетом Червонозаводської районної у місті Харкові ради було прийнято рішення від 02.02.2010 № 31 стосовно скасували п.1.1.рішення від 06.11.2007р. № 744 щодо присвоєння поштової адреси майстерні водопостачання. 01.12.2009 р. позивачем було проведено обстеження цього об'єкту та виявлено самовільно збудовану двоповерхову прибудову поряд з залізничною колією. Споруда прибудована до майстерень водопостачання, про що було складено акт. (а.с.24) 11.02.2010р. [PERSON] звернувся до позивача з заявою про приватизацію кімнати площею 18.кв.м., однак йому було відмовлено через відсутність документів, які б підтверджували його проживання в даному приміщенні, особистий рахунок не відкритий, в картці бухгалтерського обліку наявність житлового приміщення не зазначена, договору найму житлового приміщення не укладено. (а.с.38, 39) Згідно Довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» №2345937 від 17.12.2010р. квартира [ADDRESS] в бюро не заінвентаризована та по праву власності не зареєстрована. (а.с.33) Згідно довідки з сектору архівів ДП «Південна залізниця» №НА-10-165 від 23.12.2009р. рішення про виділення земельної ділянки під забудову, актів вводу в експлуатацію щодо будівель які знаходяться за адресою : [ADDRESS] не значиться. (а.с.34) З технічного паспорту на будинок А-1 по [ADDRESS] вбачається, що приміщення №1-12 є самовільними прибудовами. Як роз'яснив Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 14 постанови №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», вирішуючи позови про знесення самовільно збудованих (прибудованих, надбудованих) балконів, мансард, горищ тощо у багатоповерхових багатоквартирних будинках, суди повинні враховувати, що положення статті 376 ЦК до цих правовідносин не застосовуються. Проте у випадку, коли квартира в такому будинку розташована на першому (цокольному) поверсі й власник здійснив прибудову до неї з одночасним зайняттям частини прибудинкової земельної ділянки, спір повинен вирішуватися відповідно до правил статті 376 ЦК. Відповідно до ч. 1, 4, 7 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» , у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням. За рішенням суду самочинно збудований об'єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов'язаних із знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво. Таким чином, знесення самочинного будівництва, у тому числі зведеного без проекту, є крайнім заходом і можливе лише тоді, коли використані усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об'єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови. Разом з тим, власник на підставі статей 391, 376 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права власності в тому числі і знесення самочинного об'єкту нерухомості при доведеності факту порушення його прав таким будівництвом. З урахуванням наведеного та у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом. Отже, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, статті 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона має довести ті обставини на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень. Відповідачем та його представником визнано факт того, що спірна прибудова є об'єктом самочинного будівництва. Також визнано, що [PERSON] встановлені біля кімнати №12 ворота. Разом з тим, представник відповідача та відповідач наполягали на тому, що спірна прибудова не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що спірною прибудовою порушено права та інтереси інших осіб, вона зведена з істотним порушення будівельних норм і правил. Також з матеріалів справи не вбачається, що у встановленому законом порядку вирішувалося питання перебудови, та не встановлено, що вона є неможливою. Таким чином, позивачем не дотримані передбачені ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» умови та процедура вирішення питання про знесення відповідачем спірної прибудови. При цьому суд також враховує пояснює допитаних в судовому засіданні свідків, які під присягою та будучи попередженими про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань, підтвердили суду, що вказані прибудови були збудовані за життя [PERSON] Також суд вважає не доведеним, що огорожа навколо будинку та ворота біля кімнати № 9 прибудови встановлена саме відповідачем. Разом з тим, суд вважає доведеним, що самовільно встановленими воротами біля кімнати №12 відповідачем чиняться перешкоди позивачу в користуванні земельної ділянки, що надана йому в постійне користування, а тому позов в частині знесення огорожі у вигляді вказаних воріт підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial