Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, поданим представником позивача адвокатом Мартиновим Олексієм Юрійович, до відповідача, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича, зареєстрований в реєстрі за № 5295 від 27 січня 2020 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Управління активами" заборгованості за кредитним договором, стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 30 листопада 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача до початку судового засідання подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності його довірителя, позовні вимоги підтримує повністю. 21 грудня 2021 року суд отримав заяву відповідача про визнання позовних вимог в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 5295 від 27 січня 2020 року, таким, що не підлягає виконанню, та в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Управління активами" судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454 грн. та у разі подання заяви про забезпечення позову в розмірі 227 грн. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про місце, дату та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~\~ Суд встановив, що 27 січня 2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. вчинив виконавчий напис, зареєстрований за № 5295, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Управління активами" заборгованості за кредитним договором в розмірі 58330 грн. 12 коп. Постановою від 08.11.2021 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Гаврилюк Оленою Яківною відкрито виконавчого провадження № 67419331\~\~з примусового виконання виконавчого напису № 5295, виданого 27.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (надалі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч.І ст.39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі - «Порядок»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу II Порядку. Так, згідно зі ст.87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі - «Перелік»). Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Щодо строків звернення кредитора (стягувача) до нотаріуса для вчинення виконавчого напишу на борговому документі (ст. 88 Закону) існує позиція Великої Палати Верховного Суду. У своїй постанові від 2 липня 2019 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) зробила висновок, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Таким чином, загальний строк для такого звернення становить три роки незалежно від суб`єктного складу сторін правовідносин, а якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. Враховуючи положення вимог статті 257 ЦК України, правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висвітленої у постанові № 916/3006/17 від 02.07.2019 року, оскаржуваний виконавчий напис є протиправним, оскільки вчинений 27.01.2020 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності. Крім того, 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стяіувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Тобто, на день вчинення спірного виконавчого напису, редакція Переліку передбачає можливість\~вчинення виконавчого\~напису лише\~на підставі\~оригіналу нотаріально посвідченого договору. Враховуючи, що договір між сторонами укладався без його нотаріального посвідчення, суд вважає таке порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову. Оскільки відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, то суд вважає повернути позивачу з державного бюджету у розмірі 50% відсотків від суми, сплаченого судового збору відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~в розмірі 454,00 грн. за подання позовної заяви та судового збору в розмірі 227,00 грн. за забезпечення позову, всього 681,00 грн. та за правилами\~ст. 141 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати які пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 454,00 грн. за подання позовної заяви та судового збору в розмірі 227,00 грн. за забезпечення позову, всього 681,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved