Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача КП "Бершадське житлово-комунальне господарство" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з тих підстав, що як стверджує, з 27.07.2009 року він обіймав посаду майстра котельної КП "Бершадське житлово-комунальне господарство" згідно наказу № 142 від 27.07.2009 року. На цій посаді він пропрацював до 11.09.2014 року, потім був звільнений згідно наказу № 177 від 11.09.2014 року. В період роботи йому була не повністю виплачена заробітна плата за серпень 2014 року, а також відповідачем не був проведений остаточний розрахунок під час його звільнення. Так у серпні 2014 року йому була нарахована заробітна плата в розмірі 1667,18 грн. згідно довідки по заробітній платі, але виплачено лише 300 грн., за вересень 2014 року з ним взагалі не розрахувались. Декілька разів він звертався до відповідача з вимогою виплатити йому заборгованість по заробітній платі, на що йому відповідали, що немає коштів. Просить стягнути з КП "Бершадське житлово-комунальне господарство" заборгованість в сумі 7422,22 грн., що складається з заборгованості по заробітній платі за період 01.08.2014 - 11.09.2014 року в сумі 2586,54 грн. та заборгованості за несвоєчасне проведення остаточного розрахунку в розмірі середнього заробітку за кожен день затримки за період 15.09.2014 - 24.10.2014 року. До початку розгляду справи по суті позивач [PERSON] надав заяву про уточнення позовних вимог з тих підстав, що в зв'язку з тим, що за період відкриття провадження у справі за його позовом та попереднього розгляду справи КП "Бершадське житлово-комунальне господарство" частково виконав його позовні вимоги в частині повної сплати заборгованості по заробітній платі в сумі 2586,54 грн., яка була остаточно виплачена 10.11.2014 року, тому він відмовляється від заявлених вимог в частині відшкодування заборгованості по заробітній платі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив про задоволення позову, посилаючись на обставини та підстави, викладені в позовній заяві. Представник відповідача КП "Бершадське житлово-комунальне господарство" [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що невиплата заробітної плати [PERSON] а також затримка розрахунку при звільненні виникла не з вини КП "Бершадське житлово-комунальне господарство", а тому оскільки заробітну плату [PERSON] виплачено в повному обсязі, просив в задоволенні позову [PERSON] відмовити в зв'язку з погашенням заборгованості по заробітній платі. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 27.07.2009 року до 11.09.2014 року займав посаду майстра котельної КП "Бершадське житлово-комунальне господарство", що підтверджується наказами № 142 від 27.07.2009 року та № 177 від 11.09.2014 року, звільнений з роботи на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, цього факту ніхто зі сторін не заперечує. Під час звільнення позивачу була нарахована заробітна плата, але розрахунок з ним ні в день звільнення, ні на наступний день проведений не був, остаточний розрахунок з ним був проведений тільки 10.11.2014 року, чого також ніхто не заперечує. Таку затримку позивач вважає істотним порушенням власних прав та інтересів, а тому і звернувся до суду із даним позовом, в якому, посилаючись на положення ст.ст. 116, 117 КЗпП України, просить стягнути з відповідача 4835 грн. 68 коп. з 15 вересня по 10 листопада 2014 року включно. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про розмір підприємство повинне виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановления рішення. Враховуючи те, що на день постановления рішення у справі такий розрахунок відповідачем з позивачем проведено 10.11.2014 року, то суд приходить до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 117 КЗпП України, для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до дня проведення такого розрахунку. Згідно з матеріалами справи, розмір середньомісячної заробітної плати позивача за два останніх повних перед звільненням місяці роботи становить 2485 грн. 01 коп., а середньоденний 119 грн. 77 коп. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4910 грн. 57 коп. (41 день затримки х 119.77 грн. середньоденний заробіток) середнього заробітку за час затримки розрахунку. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач пояснює причини несвоєчасної виплати працівникові розрахункових сум відсутності вини підприємства в цьому, оскільки на рахунки підприємства був накладений арешт виконавчою службою, хоча заробітна плата іншим працівникам в цей період виплачувалась. Тому суд вважає, що відповідач не довів відсутність своєї вини у затримці розрахунку з позивачем при його звільненні, зазначені вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищенаведеного, ст.ст. 94, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved