Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. 16.07.2020 року позивачка звернувся до суду з вищезазначеним позовом про відшкодування шкоди, заподіяною смертю потерпілого, який в подальшому уточнила, та з урахуванням уточнених вимог якого просить суд: - стягнути солідарно з ТОВ "АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО 15107" (Код ЄДРПОУ - 03115028) та ТОВ "ТУРИСТ", (Код ЄДРПОУ - 31977085) на користь [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ): 455324,00 грн. (чотириста п`ятдесят п`ять тисяч триста двадцять чотири гривні нуль копійок) моральної шкоди завданої смертю дочки внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Обґрунтовує позовну заяву зокрема тим, що [INFO] в результаті дорожньо-транспортної пригоди загинула [PERSON] , пасажир автобусу «БАЗ А079.23» д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Потерпіла [PERSON] є донькою позивачки [PERSON] . Вироком Біляївського районного суду Одеської області від 28 травня 2020 року у справі №496/5426/18, водія автобуса «БАЗ А079.23» державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 287 КК України, та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан або експлуатацію транспортних засобів. Смерть [PERSON] знаходиться в причинному зв`язку з травмою утвореною при ДТП - у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа, розміжченням головного мозку та крововиливів під його оболонки. Безпосередньою причиною смерті є набряк головного мозку. Встановлено, що ДТП, внаслідок якої позивачу завдано шкоди, сталася за участю маршрутного автобуса «БАЗ А079.23» державний номерний знак [NUMBER] , який на час ДТП належав [PERSON] . Факт належності вказаного автобуса [PERSON] підтверджується листом Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Одеській області №31/15-46аз від 10.06.2020 року. Проте, згідно листа Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) №4396/02-4/15-20 від 03.06.2020 року автобус «БАЗ А079.23» державний номерний знак [NUMBER] , був закріплений за ліцензіатом ТОВ "Автотранспортне підприємство 15107" (ЄДРПОУ - 03115028). Згідно відповіді Одеської обласної державної адміністрації на адвокатський запит, відповідно до рішення №37 обласного конкурсного комітету з визначення перевізників на приміських та міжміських внутрішньо обласних автобусних маршрутах загального користування станом на 09.11.2018 року договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування №84 НАТІ - Одеса АС "Привокзальна" укладено з ТОВ "ТУРИСТ" (код ЄДРПОУ - 31977085). Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця чи замовника, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. У зв`язку з викладеним, позивачка оцінює величину моральної шкоди, заподіяну їй смертю доньки у 500000,00 грн, обґрунтовуючи її перенесеними нею моральними переживаннями, які продовжують тривати по даний час і ніколи не закінчаться та пов`язаними з цим істотними вимушеними змінами у її життєвих стосунках, та враховуючи частку моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню за рахунок ПрАТ "УПСК" в розмірі 44676,00 грн., вважає, що решта суми моральної шкоди завданої їй внаслідок смерті доньки в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідачів, становить 455324,00 грн. Процесуальні дії. Ухвалою суду від 20.07.2020 року було відкрито провадження по вищезазначеній справі у порядку спрощеного позовного провадження.(а.с.41) Одночасно з позовною заявою представник позивачки Лабик Р.Р. подав клопотання про витребування доказів, а саме: 1. витребувати у Біляївського районного суду Одеської області належним чином засвідчену копію вироку Біляївського районного суду Одеської області від 28.05.2020 року у справі № 496/5426/18; 2. витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО 15107»: копію наказу про прийняття на роботу, копія наказу про звільнення з роботи водія автобуса «БАЗ А079.23» державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] ; копію наказу про допуск водія автобуса «БАЗ А079.23» державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] до керування рейсового автобусу; копію договору про надання послуг з перевезення пасажирів за маршрутом № 84, який проходить через с. Нерубайське Біляївського району Одеської області. 3. Витребувати у Головного управління ДПС в Одеській області довідку про місце роботи [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] , станом на 09.11.2018 року. 4. Витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській довідку форми ОК-5 відносно [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] . 5. Витребувати у Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області витяг з Єдиного державного реєстру МВС України про особу (повне прізвище, ім`я та по-батькове, місце проживання та РНОКПП) у володінні якої перебував транспортний засіб «БАЗ А079.23» державний номерний знак [NUMBER] ,VIN- [NUMBER] , станом на 09.11.2018 року Ухвалою суду від 20.07.2020 року задоволено клопотання представника позивача - адвоката Лабик Р.Р., про витребування доказів по справі від 16.07.2020 року.(а.с.43) 13.08.2020 року до суду від представника ТОВ «Автотранспортне підприємство 15107» - директора Бочковар І.В. надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача ТОВ «АТП 15107» на належного ТОВ «Турист». Ухвалою суду від 18.08.2020 року в задоволені клопотання представника відповідача ТОВ «АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО 15107» про зміну неналежного відповідача від 13.08.2020 року, було відмовлено.(а.с.157-158) 05.08.2020 року до суду від представника позивача [PERSON] - адвоката Лабик Р.Р., який діє на підставі ордеру, надійшло клопотання про залучення до участі у справі у якості співвідповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Турист». Ухвалою суду від 18.08.2020 року клопотання представника позивача - адвоката Лабик Р.Р., про залучення до участі у справі у якості співвідповідача ТОВ «Турист» від 05.08.2020 року, було задоволено.(а.с.159-161) 05.08.2020 від представника позивачки Лабик Р.Р. надійшло клопотання про витребування доказів від ТОВ «ТУРИСТ», а саме просить витребувати: копію наказу про прийняття на роботу, копія наказу про звільнення з роботи водія автобуса «БАЗ А079.23» державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] ; копію наказу про допуск водія автобуса «БАЗ А079.23» держаний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] до керування рейсового автобуса; копію договору про надання послуг з перевезення пасажирів за маршрутом № 84, який проходить через с. Нерубайське, Біляївського району, Одеської області. Ухвалою суду від 18.08.2020 року клопотання представника позивача - адвоката Лабик Р.Р., про витребування доказів з ТОВ «ТУРИСТ» від. 05.08.2020 року було задоволено.(а.с.162-163) Ухвалою суду від 13.10.2020 року у зв`язку з не явкою сторін в судове засідання, було відкладено розгляд справи на 11.11.2020 року.(а.с.168) Ухвалою суду від 11.11.2020 року у зв`язку з не явкою відповідача в судове засідання, було відкладено розгляд справи на 08.02.2021 року.(а.с.176) 08.02.2021 року на електронну адресу суду від відповідача ТОВ «Турист» надійшла заява про продовження процесуальних строків на подання відзиву на позовну заяву та продовження строків щодо виконання ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 18.08.2020 року. Ухвалою суду від 08.02.2021 року клопотання відповідача ТОВ «Турист» про продовження процесуальних строків на подання відзиву, було задоволено, розгляд справи призначено на 30.03.2021 року.(а.с.199) 02.04.2021 року від ТОВ «АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО 15107» до суду надійшло заперечення на позов, відповідно до якого відповідач просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог до ТОВ «АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО 15107» у повному обсязі. 05.04.2021 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника [PERSON] - адвоката Лабик Р.Р. з проханням забезпечити проведення всіх судових засідань по справі в режимі відео конференції та надати йому можливість приймати участь у судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (онлайн сервіс відеозв`язку Easycon - https://vkz.court.gov.ua, тел.. [NUMBER] , e-mail: [INFO] ). Ухвалою суду від 06.04.2021 року клопотання представника позивача - адвоката Лабик Р.Р., про забезпечення проведення судових засідань по справі в режимі відео конференцій від 05.04.2021 року, було задоволено.(а.с.220-221) 20.04.2021 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника ТОВ «Турист» - адвоката Куценко Я.М. про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (онлайн сервіс відеозв`язку Easycon - e-mail: [INFO] ). Ухвалою суду від 21.04.2021 року клопотання представника ТОВ «Турист» про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами суду від 20.04.2021 року, було задоволено.(а.с.225-226) В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Лабик Р.Р. позов підтримали у повному обсязі, наполягали на його задоволенні. Представник ТОВ «Турист» - адвокат Попазов Г.С. в судовому засіданні просив відмовити [PERSON] у задоволенні позову у повному обсязі. Представник ТОВ «АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО 15107» адвокат Грищенко Г.С. в судовому засіданні просив відмовити [PERSON] у задоволенні позову у повному обсязі. З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи. 09.11.2018 року [PERSON] будучи особою відповідальною за експлуатацію транспортного засобу, керуючи автобусом «БАЗ А079.23» державний номерний знак [NUMBER] , на автобусній зупинці «Площа партизанів» в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області, перед початком руху застосував неправильні методи управління, які виразилися у недбалому ставленні до виконання покладених на нього обов`язків водія, а саме здійснив посадку стоячих пасажирів у салон керованого ним автобусу, який згідно з технічними характеристиками заводу-виготовлювача не передбачений для перевезення стоячих пасажирів, а тільки сидячих у кількості 29 посадочних сидячих місць, через задні двері, які не передбачені для посадки та висадки пасажирів при звичайній експлуатації автобуса, в зв`язку з тим, що являються «аварійними» - для екстреної евакуації пасажирів, та почав рух. Приблизно о 08 год. 00 хв. в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області, на заокругленій ділянці проїзної частини на відстані близько 200 м. від зупинки «площа партизанів», стояча пасажирка [PERSON] не втримала рівновагу та впала на двері «аварійного виходу», а саме на ручку замкового пристрою, який під натиском ваги її тіла відчинився, внаслідок чого потерпіла [PERSON] випала з автобусу «БАЗ А079.23» державний номерний знак [NUMBER] , та отримала тілесні ушкодження від яких [INFO] померла. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автобусу «БАЗ А079.23» д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, синці повік правого ока та правої вушної раковини, забитої рани потиличної області справа, крововиливу м`яких покривів голови з внутрішньої поверхні правої висково-тімяно-потиличної області, перелому кісток склепіння та основи черепа, субарханоїдального та контузійного крововиливів головного мозку, закритої травми грудної клітини, поперечних переломів 4,5,6-го правих ребер по задньо-підпахвовій лінії, які могли утворитися в результаті транспортної травми, зокрема в результаті падіння з рухомого транспортного засобу, та у своїй сукупності були небезпечними для життя. Відповідно п. 2.1.1 /а, п. 2.1.2., п.2.1.3/б, в, г, й, л, о «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Смерть [PERSON] знаходиться в причинному зв`язку з травмою утвореною при ДТП - у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа, розміжченням головного мозку та крововиливів під його оболонки. Безпосередньою причиною смерті є набряк головного мозку. Вироком Біляївського районного суду Одеської області від 28 травня 2020 року у справі №496/5426/18, водія автобуса «БАЗ А079.23» державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 287 КК України, та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан або експлуатацію транспортних засобів. Вищевказані обставини підтверджуються вироком Біляївського районного суду Одеської області від 28 травня 2020 року у справі №496/5426/18 та обвинувальним актом у кримінальному провадженні відносно [PERSON] , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018161250000663 від 10.11.2018 року. Встановлено, що ДТП, внаслідок якої позивачу завдано шкоди, сталася за участю маршрутного автобуса «БАЗ А079.23» державний номерний знак [NUMBER] , який на час ДТП належав [PERSON] . Факт належності вказаного автобуса [PERSON] підтверджується листом Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Одеській області №31/15-46аз від 10.06.2020 року. (а.с. 29) Згідно відповіді Одеської обласної державної адміністрації на адвокатський запит, відповідно до рішення №37 обласного конкурсного комітету з визначення перевізників на приміських та міжміських внутрішньо обласних автобусних маршрутах загального користування станом на 09.11.2018 року договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування №84 НАТІ - Одеса АС "Привокзальна" укладено з ТОВ "ТУРИСТ" (код ЄДРПОУ - 31977085). (а.с. 96) Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями15,16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України - Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до положень ст. 55 Конституції України та чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів. Статтею 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, а також замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника. Відповідно до ч. 1,2,5 ст. 1187 ЦКУкраїни - джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) або на підставі завдання, особи, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець або замовник. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця чи замовника, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. (аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року справа № 6-108цс13 та постанові Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі №357/12491/18). Відповідно до ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 1 ч. ст. 1167 ЦК України - моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно роз`яснення постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяній фізичній або юридичній особі незаконним діями, або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати. зокрема: у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість виражених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, зваженості та справедливості. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказуванню не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди, є сам по собі факт порушення права ( справи Войтенко проти України, Науменко проти України.) Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. 3. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. 4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. 5. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується:1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років);2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно;3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності;4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років;5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. 2. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. 3. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. 4. Розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові, крім таких випадків: народження дитини, зачатої за життя і народженої після смерті годувальника; призначення (припинення) виплати відшкодування особам, що здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого. Розмір відшкодування може бути збільшений законом. Згідно ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед. Стягнення додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, може бути здійснене наперед у межах строків, встановлених на основі висновку відповідної лікарської експертизи, а також у разі необхідності попередньої оплати послуг і майна (придбання путівки, оплата проїзду, оплата спеціальних транспортних засобів тощо). Так, у пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Під час розгляду справи судом встановлено, що водій [PERSON] , з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої загинула пасажир автобусу «БАЗ А079.23» д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] мав цивільно-правову відповідальність у якості підрядника з ТОВ «Турист», що підтверджується цивільно-правовою угодою №461 від 09.11.2018 року, відповідно до якої [PERSON] працював на ТОВ «Турист» не за трудовим договором. Вказані обставини підтверджені вироком Біляївського районного суду Одеської області від 28 травня 2020 року у справі №496/5426/18 та не підлягають доказуванню. Згідно відповіді Одеської обласної державної адміністрації, відповідно до рішення №37 обласного конкурсного комітету з визначення перевізників на приміських та міжміських внутрішньо обласних автобусних маршрутах загального користування станом на 09.11.2018 року договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування №84 НАТІ - Одеса АС "Привокзальна" укладено з ТОВ "ТУРИСТ" (код ЄДРПОУ - 31977085). (а.с. 96) Крім того під час розгляду справи судом встановлено, що ТОВ "Автотранспортне підприємство 15107" не мало жодних стосунків, а ні трудових з водієм автобуса [PERSON] , а ні будь-яких інших цивільно-правових відносин щодо обслуговування приміського автобусного маршруту №84 «НАТІ- Одеса АС «Привокзальна». Заперечуючи проти задоволення позову представник ТОВ "Автотранспортне підприємство 15107" зауважив, що водій автобуса «БАЗ А079.23» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] не працею та не працював у ТОВ "Автотранспортне підприємство 15107", маршрут №84 не обслуговувався та не обслуговуються ТОВ "Автотранспортне підприємство 15107", що підтверджується відповідним листом Управління транспортно-комунікаційної інфраструктури, з якого вбачаться, що згідно реєстру мережі міжміських та приміських автобусних маршрутів загального користування в Одеській області автобусний маршрут №84 «НАТІ- Одеса АС «Привокзальна» обслуговує перевізник ТОВ «Турист» згідно договору про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування від 11.05.2016 року №37/16. Договір про організацію перевезення пасажирів на зазначений автобусний маршрут з перевізником ТОВ "Автотранспортне підприємство 15107" не укладався. (а.с. 113) На підставі викладеного суд критично ставиться до тверджень позивача стосовно того, що ТОВ "Автотранспортне підприємство 15107" має солідарну відповідальність з відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, оскільки згідно листа Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) №4396/02-4/15-20 від 03.06.2020 року автобус «БАЗ А079.23» державний номерний знак [NUMBER] , був закріплений за ліцензіатом ТОВ "Автотранспортне підприємство 15107" (ЄДРПОУ - 03115028). Вказані доводи спростовуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність відмовити [PERSON] в частині вимог до відповідача ТОВ "Автотранспортне підприємство 15107". Також суд вважає необхідним зазначити що ст. 175 ЦПК України передбачено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги вказане кореспондується з правовою позицією КЦСВС згідно з Постановою від 19.09.2019 року у справі №200/22834/15-ц. Отже, оскільки за позивачем зберігається право обирати коло відповідачів, саме [PERSON] мала прерогативне право визначити співвідповідачем [PERSON] , проте позивач таким правом не скористалася, та серед відповідачів не має особи водія автобусу [PERSON] , суд вважає необхідним задовольнити позв в частині вимог до ТОВ «Турист» та стягнути моральну шкоду, заявлену позивачем саме з ТОВ «Турист». Щодо розміру моральної шкоди, заявленого позивачем, суд вважає необхідне назначити наступне. Звертаючись до суду з вказаним позовом [PERSON] оцінює величину моральної шкоди, заподіяну їй смертю доньки у 500000,00 грн., обґрунтовуючи її перенесеними нею моральними переживаннями, які продовжують тривати по даний час і ніколи не закінчаться та пов`язаними з цим істотними вимушеними змінами у її життєвих стосунках, та враховуючи частку моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню за рахунок ПрАТ "УПСК" в розмірі 44676,00 грн., вважає, що решта суми моральної шкоди завданої їй внаслідок смерті доньки в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідачів, становить 455324,00 грн. Разом з тим, питань щодо суми, яка підлягає відшкодуванню у сторін в ході розгляду справи не виникало, тому суд не розглядає жодних питань щодо визначення розміру суми моральної шкоди, оскільки відповідно до ст. 3 Конституції України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю і в жодному разі не можна оцінити життя людини у будь-яке матеріальне відшкодування, але позивач саме у таку суму визначив розмір моральної шкоди, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що саме з відповідача ТОВ «Турист» на користь позивачки [PERSON] підлягаю сяганню моральна шкода в розмірі 455324,00 грн. Висновки за результатами розгляду справи Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме в частині вимог до відповідача ТОВ «Турист» про стягнення моральної шкоди в розмірі 455324,00 грн.

Outcome: partial