Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрінбанк» про стягнення не виплачених за договором депозиту коштів. Позивач свої вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем ПАТ «Укрінбанк» було укладено наступні договори: заява-договір про розміщення банківського вкладу №10-1270268 від 13.10.2014 року на суму 355000 грн. по якому з урахуванням відсотків підлягає поверненню 468600 грн., заява-договір про розміщення банківського вкладу №10-1270863 від 14.11.2014 року на суму 40000 доларів США по якому з урахуванням відсотків підлягає поверненню 46625,05 доларів США, заява-договір про розміщення банківського вкладу №10-11304895 від 20.01.2015 року на суму 410000 грн. по якому з урахуванням відсотків підлягає поверненню 459200 грн., заява-договір про розміщення банківського вкладу №10-11270863 від 02.03.2015 року на суму 20000 доларів США по якому з урахуванням відсотків підлягає поверненню 22429,13 доларів США, заява-договір про розміщення банківського вкладу №10-11304632 від 06.03.2015 року на суму 5000 доларів США по якому з урахуванням відсотків підлягає поверненню 5653,18 доларів США. Разом сума, яка підлягає поверненню 927800 грн. та 74707,36 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 1933232 грн., а разом 2861032 грн. 09.02.2016 року позивач звернувся з заявою по вищевказаних депозитних договорах до директора Дрогобицького центрального відділення ПАТ «Укрінбанк» Примяка М.В. про повернення належних йому коштів і нарахованих відсотків по них, однак дана заява працівниками банку булла проігнорована, у зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Представником відповідача ПАТ «Український інноваційний банк» Нужненко Ю.І. подано до суду письмове заперечення в якому він просить в задоволенні позову відмовити, оскільки кошти на рахунки в банку не надходили та не обліковувались. ВВажає що документи подані позивачем є підробленими. Крім цього, представник звертає увагу суду, що всі розрахункові документи та договори банківського вкладу подані Позивачем до позовної заяви та Відповідачем до заперечень протии позову підписувались колишнім директором Трускавецького відділення ПАТ «Укрінбанк» [PERSON] Щодо останньої ведеться досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12015140140000469 від 31.08.2015 року за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, а банк у відповідності до постанови слідчого СВ Трускавецького МВ ГУМВСУ у Львівській області про залучення потерпілого, залучений, як потерпілий. Представником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подано до суду заперечення на позовну заяву в якому він просить в задоволенні позову відмовити, оскільки відповідно до Постанови Правління Національного банку України №934 «Про віднесення ПАТ «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення від 24.12.2015 року №239 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ «Укрінбанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на 3 місяці з 25.12.2015 року по 24.03.2016 року (включно) та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Український інноваційний банк». Відповідно до постанови Правління НБУ від 22 березня 2016 року №180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22 березня 2016 року №385 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити. Представник відповідача ПАТ «Український інноваційний банк» в судове засідання повторно не з'явився та не повідомив причини своєї неявки, тому за вказаних обставин суд вирішив слухати справу без їх участі. Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з'явився та не повідомив причини своєї неявки, тому за вказаних обставин суд вирішив слухати справу без їх участі. Вивчивши матеріали справи, зі згоди представника позивача суд ухвалив на підставі ст. 224 ЦПК України постановити рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду від 24.12.2015 № 239 у ПАТ «УкрІнБанк» запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «УкрІнБанк», визначені ст.ст. 37 - 39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] строком на три місяці з 25.12.2015 року до 24.03.2016 року включно. Судом встановлено, що позивач неодноразово зверталася із вимогами, зокрема з письмовою заявою про видачу вкладу від 12.10.2015 p., однак заява була залишена без розгляду, а кошти не повернуті. Протягом тимчасової адміністрації ПАТ «УкрІнБанк» позивачка не отримувача відшкодувань за вкладом. 22.03.2016 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства « УкрінБанк». Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду від 22.03.2016 № 385 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «УкрінБанк», призначено уповноважену особу Фонду та делеговано повноваження ліквідатора ПАТ «УкрІнБанк», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] на два роки з 23.03.2016 року до 22.03.2018 року включно. Однак, згідно рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.04.2016 p., відмінено запроваджену в ПАТ «УКРІНБАНК» процедуру ліквідації. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07,2016р. по справі №826/5325/16 апеляційні скарги Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ПАТ «УКРІНБАНК», що була подана уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРІНБАНК», були залишені без задоволення, а оскаржувана постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2016р. залишена без змін. 13 липня до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ЄДР) внесено зміни. Так, згідно витягу з ЄДР, 13 липня приватним нотаріусом було внесено зміни до відомостей про юридичну особу ПАТ «Укрінбанк»: змінено повне та скорочене найменування, місцезнаходження і відомості про керівника юридичної особи. Відтак, новою назвою банку є ПАТ "Укрінком", а адресою місцезнаходження - Луганська область, м. Сєверодонецьк, вул. Сметаніна, буд 3-А. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1,2 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Судом встановлено, що 20.01.2015 року між ПАТ «Укрінбанк» в особі начальника Трускавецького відділення [PERSON] та позивачем [PERSON] укладено заяву-договір про розміщення банківського вкладу №10-11304895 «для своїх», за умовами якого 20.01.2015 року ПАТ «Укрінбанк» прийняв від нього грошові кошти - 410000 грн. згідно з заявкою на прийом готівки №1001, і зобов'язався виплатити позивачу зазначені кошти та 12% річних на умовах і в порядку, установлених договором банківського вкладу. Крім цього, 02.03.2015 року між ПАТ «Укрінбанк» в особі начальника Трускавецького відділення [PERSON] та позивачем [PERSON] укладено заяву-договір про розміщення банківського вкладу №10-11270863 «для своїх», за умовами якого 02.03.2015 року ПАТ «Укрінбанк» прийняв від нього грошові кошти - 20000 доларів США та зобов'язався виплатити позивачу зазначені кошти та 13,25% річних на умовах і в порядку, установлених договором банківського вкладу. Крім цього, 14.11.2014 року між ПАТ «Укрінбанк» в особі начальника Трускавецького відділення [PERSON] та позивачем [PERSON] укладено заяву-договір про розміщення банківського вкладу №10-1270863 «для своїх», за умовами якого 14.11.2014 року ПАТ «Укрінбанк» прийняло від нього грошові кошти - 40000 доларів США та зобов'язався виплатити позивачу зазначені кошти та 13,25% річних на умовах і в порядку, установлених договором банківського вкладу. Крім цього, 06.03.2015 року між ПАТ «Укрінбанк» в особі начальника Трускавецького відділення [PERSON] та позивачем [PERSON] укладено заяву-договір про розміщення банківського вкладу №10-11304632 «для своїх», за умовами якого 06.03.2015 року ПАТ «Укрінбанк» прийняв від нього грошові кошти - 5000 доларів США та зобов'язався виплатити позивачу зазначені кошти та 14,25% річних на умовах і в порядку, установлених договором банківського вкладу. Крім цього, 13.10.2014 року між ПАТ «Укрінбанк» в особі начальника Трускавецького відділення [PERSON] та позивачем [PERSON] укладено заяву-договір про розміщення банківського вкладу №10-1270268 «солодке літо», за умовами якого 13.10.2014 року ПАТ «Укрінбанк» прийняв від нього грошові кошти - 355000 грн. згідно з заявкою на прийом готівки №956, і зобов'язався виплатити позивачу зазначені кошти та 24% річних на умовах і в порядку, установлених договором банківського вкладу Вимогу [PERSON] видати йому кошти по вищевказаних договорах, працівниками банку залишено без задоволення. З заперечення представника відповідача, вбачається, що всі розрахункові документи та договори банківського вкладу подані Позивачем до позовної заяви та Відповідачем до заперечень проти позову підписувались колишнім директором Трускавецького відділення ПАТ «Укрінбанк» [PERSON] Щодо останньої ведеться досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12015140140000469 від 31.08.2015 року за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, а банк у відповідності до постанови слідчого СВ Трускавецького МВ ГУМВСУ у Львівській області про залучення потерпілого, залучений, як потерпілий. Грошові кошти за вищевказаними договорами відповідач отримав, що підтверджується вищезазначеними заявами-договорами та заявками на прийняття готівки, які скріплені підписами та печаткою банку. Також сторонами не оспорюється та матеріалами справи підтверджується, що на час укладення вказаного договору [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Укрінбанк» і мала повноваження на укладення таких договорів. Частиною 1 статті 1062 ЦК України встановлено, що на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом. Пунктом 1.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, (далі - Положення) передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Пунктом 8 гл. 2 розд. ІІІ Інструкції, яка була чинною на момент укладення договору банківського вкладу від 19 лютого 2009 року, установлено, що після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. Виходячи з положень ст. 1059 ЦК України, п. 1.4. Положення, п. 8 гл. 2 розд. ІІІ Інструкції письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Відповідно до п. 2.1. Положення грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті. При цьому ч. 3 ст. 1058, ч. 2 ст. 1068 ЦК України встановлюють, що банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Таким чином, згідно з ч. 3 ст. 1058, ч. 2 ст. 1068 ЦК України, п. 2.1. Положення відкриття відповідних рахунків та обліковування на них грошових коштів в національній та іноземній валюті, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку, відповідно до якого банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені в чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Поряд із цим, згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Частина 2 ст. 1059 ЦК України визначає, що в разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 1059 ЦК України, п. 1.4. Положення, п. 8 гл. 2 розд. ІІІ Інструкції письмова форма договору банківського вкладу (депозиту) вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, які, у свою чергу, є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. При цьому відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку (ч. 3 ст. 1058, ч. 2 ст. 1068 ЦК України, п. 2.1. Положення). Таким чином, відсутність реєстрації договору банківського вкладу, і як наслідок, необліковування грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу, не можна вважати недодержанням письмової форми договору банківського вкладу за наявності ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, і є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Відповідні юридичні факти (відсутність банківських рахунків, і як наслідок, необліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу) слід кваліфікувати як невиконання банком своїх обов'язків за договором банківського вкладу. Разом із тим у матеріалах справи наявний договір банківського вкладу та меморіальний ордер про внесення коштів на депозитний рахунок, що в свою чергу підтверджує письмову форму цих договорів; внесення вкладником до банку зазначеному у договорі грошових сум підтверджується меморіальним ордером, яка відповідає вимогам п. 2.9 Інструкції. Отже, як спірний договір, так і заявки на прийом готівки мають усі необхідні реквізити та підписані від імені банку посадовою особою, яка діяла на підставі довіреності банку й у межах наданих їй повноважень, а відтак банк зобов'язаний виплатити вкладнику депозит. Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 квітня 2012 року у справі № 6-20цс12. Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ч.1 ст.1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу у розмірі, встановленому договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти, згідно із ч.5 ст.1061 ЦК України. Отже за змістом наведених норм, зобов'язання банку полягає у виплаті володільцеві рахунку грошових коштів на умовах та в порядку, встановлених договором. Відмова банку у поверненні грошових коштів із вкладного рахунку позивача суперечить вимогам чинного законодавства, зокремаст.41 Конституції України, статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та умовам укладеного між сторонами договору. Згідно ст.17 Закону України"Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини",суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так,у справі "Золотас проти Греції" Європейський суд з прав людини вказав,що якщо особа,яка кладе суму грошей у банк,передає йому право користуватись нею,то банк має її зберігати і ,якщо він використовує її на власну користь,повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди.Отже,власник рахунку може добросовісно очікувати аби вклад до банку перебував у безпеці,особливо якщо він помічає,що на його рахунок нараховуються відсотки.Закономірно,він очікуватиме,що йому повідомлять про ситуацію,яка загрожуватиме стабільності угоди,яку він уклав з банком і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходи з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача грошових коштів за договорами строкового банківського вкладу (депозиту) задовольнити. З огляду на викладе, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, належним чином дослідивши надані докази, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні, тому з суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по сумі вкладу в розмірі 2861032 грн.. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати..

Outcome: approved