Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 14.04.2003 року між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №5472, відповідно до якого позивач придбав у відповідача 1/3 частину недобудованого житлового будинку за адресою: м. Херсон, вул. 21 Східна, 13. За вищевказаним договором відповідач передала вищевказану частину будинку у власність позивачу, а останній прийняв майно і сплатив за нього кошти в сумі 1350,00 грн. Договір був зареєстрований на Херсонській товарній Біржі "Ізумруд" м. Херсона в журналі реєстрації біржових угод за №5472 від 14.04.2003 р. Нотаріально договір сторонами посвідчено не було. Право власності за позивачем на вищезазначену частину житлового будинку у Херсонському міжміському БТІ зареєстровано не було. Позивач звернувся до реєстраційної служби з метою реєстрації за ним права власності, але йому повідомили, що на сьогоднішній момент вищевказаний договір є фактично не дійсним, оскільки він не був нотаріально посвідчений. Позивач зазначає, що йому невідомо відомостей щодо місця проживання відповідача, а тому він позбавлений можливості звернутися до останньої для нотаріального посвідчення договору. Враховуючи зазначене позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №5472 від 14.04.2003 року, укладений між ним та відповідачем та визнати за позивачем право власності на 1/3 частину недобудованого житлового будинку за адресою: м. Херсон, вул. 21-Східна,13. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач в у судове засідання не з`явилась, хоча про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна №5472 від 14.04.2003 року відповідач продав, а позивач придбав 1/3 частирну недобудованого житлового будинку за адресою: м. Херсон, вул. 21 Східна, 13. Вказаний договір був зареєстрований на Херсонській товарній Біржі "Ізумруд" м. Херсона в журналі реєстрації біржових угод за реєстровим номером №5472 від 14.04.2003 року. На теперішній час позивач має намір розпорядитися вищезазначеною частиною житлового будинку, але нотаріальне посвідчення договору відчуження будинку неможливе, оскільки він придбаний на біржових торгах. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстр Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна №45365190 від 09.10.2015 року, у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: будинок № 13, м. Херсон, вул. 21 Східна є відомості про зареєстроване за [PERSON] право власності на 2/3 частини вказаного будинку, відомості щодо зареєстрованого права власності на іншу 1\\3 частину будинку в реєстрі відсутні. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно із ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності і зворотної дії не мають, крім випадків, коли вони пом'якшують, або скасовують цивільну відповідальність. Тобто при вирішенні даного спору щодо угоди купівлі-продажу майна, вчиненої у квітні 2003 року, мають бути застосовані положення Цивільного Кодексу України 1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 р., яка діяла на день виникнення правовідносин), договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації у виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів. Згідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 р.) якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухилилася від нотаріального оформлення угоди, суд вправі на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Частиною 1 ст. 128 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) визначено, що право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі. Відповідно до матеріалів справи та змісту вказаного вище договору вбачається, що сторони узгодили всі суттєві його умови, в тому числі й ціну, тому суд вбачає достатньо підстав для визнання дійсним договору купівлі-продажу частин житлового будинку та визнання за позивачем права власності на 1/3 частину будинку. На підставі викладеного,

Outcome: approved