Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] освіти, молоді і спорту Виноградівської РДА про визнання незаконними та скасування наказів. Уточнені позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням Виноградівського районного суду від 27.01.2017 року позивачку [PERSON] поновлено на роботі на посаді директора Великокомятівської [PERSON] ступенів. Рішення суду в частині поновлення позивачки на роботі негайно набуло законної сили. На виконання вказаного рішення суду в.о.начальника [PERSON] освіти, молоді і спорту Виноградівської РДА [PERSON] видав наказ № 281-к від 09.02.2017 року, першим пунктом якого скасовано наказ [PERSON] освіти, молоді і спорту Виноградівської РДА № 1661-к від 09.09.2016 року «Про звільнення [PERSON]А.». Другим пунктом даного наказу позивачку поновлено на посаді директора Великокомятівської [PERSON] ступенів з 9 вересня 2016 року, однак у третьому пункті наказу зазначено: «Приступити до роботи [PERSON] після закінчення терміну тимчасової непрацездатності [PERSON] та передачі документації школи». Фактично позивачку не було допущено до роботи, тому вона вважає, що 3-й пункт даного наказу суперечить вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню, оскільки відповідач повинен був поновити її на роботі, допустити до роботи фактично, а [PERSON] звільнити з роботи після повернення її з лікарняного. Для передачі документації школи присутність [PERSON] була не обов'язковою, передачу документації можна було здійснити за участі спеціально створеної комісії. Також позивачка вказує, що одночасно з видачею наказу про поновлення її на роботі, 09.02.2017 року відповідач видав наказ № 283-к про відсторонення позивачки від виконання обовязків директора школи на підставі подання прокуратури Закарпатської області від 09.02.2017 року № 32-1963- 17, яке було внесено до [PERSON] освіти, молоді і спорту Виноградівської РДА у зв'язку із складенням відносно позивачки протоколу про адміністративне правопорушення № 13 від 08.02.2017 року за ч.1 ст.172-9 КУпАП. В уточнених позовних вимогах позивачка зазначає, що постановою Виноградівського районного суду від 08.05.2017 року, яка набула законної сили, вказана справа про адміністративне правопорушення щодо позивачки за ч.1 ст.172-9 КУпАП закрита, у зв'язку з чим оскаржуваний наказ підлягає визнанню незаконним та скасуванню. Відповідачем [PERSON] освіти, молоді і спорту Виноградівської РДА подано до суду письмове заперечення на позовну заяву та доповнення до заперечення, згідно якого [PERSON] освіти, молоді і спорту Виноградівської РДА заперечує проти заявлених позовних вимог та вважає, що оскаржувані накази прийняті відповідачем в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, на виконання законних вимог прокуратури Закарпатської області. Підстав для задоволення позовних вимог немає, оскільки рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27 січня 2017 року у справі № 299/2430/16-ц щодо поновлення на роботі позивачки було виконано у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Жодних перешкод для фактичного доступу до роботи позивачці не створювалось. [PERSON], яка працює на посаді директора Великокомятівської школи І-ІІІ ступенів з часу звільнення позивача з вказаної посади, в день поновлення позивача на роботі перебувала на лікарняному, і відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається її звільнення з роботи в період тимчасової непрацездатності. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 40 КЗпП України відповідач зобов'язаний запропонувати працівнику [PERSON], яка підлягає звільненню за п. 6 ч.1 ст. 40 КЗпП України, іншу роботу та отримати або не отримати її згоду на переведення і тільки після цього відповідач зможе перевести її на іншу посаду або звільнити. Відповідач вказує, що посилання в наказі про поновлення на роботі на необхідність передання справ та документації школи, відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки передання справ є необхідним для з'ясування реального стану справ та розмежування можливої відповідальності нового та попереднього керівників. 09.02.2017 року відповідачем отримано подання прокуратури Закарпатської області, яким відповідачу повідомлено, що працівниками УЗЕ в Закарпатській області складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-9 КУпАП стосовно [PERSON] Оскаржуваний наказ №283-к від 09.02.2017 "Про відсторонення від виконання обовязків директора [PERSON]А." було видано у порядку встановленому ч.5 ст.65 Закону України «Про запобігання корупції», який передбачає, що особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, якщо інше не передбачено Конституцією і законами України, може бути відсторонена від виконання службових повноважень за рішенням керівника органу (установи, підприємства, організації), в якому вона працює, до закінчення розгляду справи судом. Результати розгляду адміністративної справи про корупційне правопорушення відносно позивачки станом на 18.09.2017 року відповідачу не відомо. Позивачка [PERSON] та представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог, вважають такі обгрунтованими та просять суд такі задоволити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнала з мотивів, наведених в письмовому запереченні та доповненні до заперечення та просила суд у задоволенні уточнених позовних вимог відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення щодо позовних вимог, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до таких висновків. Відповідно до ст.ст.\~3,\~4 ЦПК України\~кожна особа має право, в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27.01.2017 року № 299/2430/16-ц позивачку [PERSON] поновлено на роботі на посаді директора Великокомятівської [PERSON] ступенів з 09 вересня 2016 року. В частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допущено негайне виконання рішення суду. Відповідно до ч.1\~ст.129-1\~Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст.14 ЦПК України \~судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Згідно ч.ч.1 та 5\~ст.235 КЗпП України в разі звільнення без законних підстав працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Відповідно до п.34\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов'язків. З наведеного вище випливає, що рішення суду вказує на обов'язок, а не право роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов'язок полягає у тому, що у роботодавця обов'язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після проголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися. Суд встановив, що на виконання рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27.01.2017 року № 299/2430/16-ц, в.о.начальника [PERSON] освіти, молоді і спорту Виноградівської РДА [PERSON] було видано наказ № 281-к від 09.03.2017 року "Про поновлення на роботі [PERSON]А." Першим пунктом наказу скасовано наказ [PERSON] освіти, молоді і спорту Виноградівської РДА № 1661-к від 09.09.2016 року «Про звільнення [PERSON]А.». Другим пунктом наказу позивачку поновлено на посаді директора Великокомятівської [PERSON] ступенів з 9 вересня 2016 року. Разом з цим, у третьому пункті наказу зазначено: «Приступити до роботи [PERSON] після закінчення терміну тимчасової непрацездатності [PERSON] та передачі документації школи». Таким чином позивачку [PERSON] фактично не було допущено до роботи. [PERSON] працює на посаді директора Великокомятівської школи І-ІІІ ступенів з часу звільнення позивача з вказаної посади і в день поновлення позивачки на роботі перебувала на лікарняному, що стверджується копіями листків непрацездатності, які містяться в матеріалах справи. Згідно вимог трудового законодавства, а саме п. 6 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу. Відповідно до ч.2 ст. 40 КЗпП України звільнення працівника з підстави, встановленої п. 6 цієї статті, у звязку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу, допускається тільки, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Трудове законодавство не передбачає можливості не допущення до роботи у зв'язку з тим, що особа, яка підлягає звільненню є тимчасово непрацездатною. Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з роботи в період його тимчасової непрацездатності. Оскільки [PERSON] в день поновлення позивачки на роботі перебувала на лікарняному, відповідач повинен був поновити позивачку на роботі та допустити її до виконання трудових обов'язків фактично, а [PERSON] звільнити із займаної посади директора школи чи перевести за її згодою на іншу посаду в день фактичного виходу на роботу (повернення з лікарняного). Щодо передачі документації школи, як умови допуску позивачки до роботи суд зазначає наступне. У разі перебування директора школи на лікарняному, доступ до всієї документації школи має заступник директор школи, яка виконує обов'язки директора у період його відсутності. Печатка школи також знаходиться у заступника директора школи. Таким чином для передачі документації Великокомятівської [PERSON] школи, не обов'язковою було особиста присутність [PERSON], яка перебувала на лікарняному. Передача документації могла відбутись за участі спеціально створеної відповідачем комісії. Таким чином суд приходить до висновку, що рішення суду в частині поновлення позивачки на роботі не виконано до цього часу, у зв'язку з чим пункт 3 оскаржуваного наказу № 281-к від 09.03.2017 року "Про поновлення на роботі [PERSON]А." є незаконним та підлягає скасуванню. Щодо позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу №283-к від 09.02.2017 року "Про відсторонення від виконання обовязків директора [PERSON]А." суд зазначає наступне. 09.02.2017 року відповідачем отримано подання прокуратури Закарпатської області, яким повідомлено про складання 08.02.2017 року працівниками УЗЕ в Закарпатській області протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-9 КУпАП відносно позивачки. Керівнику відповідача запропоновано відсторонити позивачку від виконання службових повноважень директора Великоком'ятівської [PERSON] ступенів до закінчення розгляду справи судом. На виконання даного подання цього ж дня в.о. керівника [PERSON] освіти, молоді і спорту Виноградівської РДА [PERSON] видав оскаржуваний наказ. Постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 08.05.2017 року № 299/361/17 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-9 КУпАп відносно позивачки [PERSON] закрито у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Постановою апеляційного суду Закарпатської області від 12.06.2017 року апеляційну скаргу прокурора на постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 08.05.2017 року повернуто прокурору. Таким чином вказана постанова Виноградівського районного суду Закарпатської області набула законної сили. Оскільки справу про адміністративне корупційне правопорушення відносно позивачки закрито, наказ №283-к від 09.02.2017 року "Про відсторонення від виконання обовязків директора [PERSON]А." підлягає скасуванню. Згідно ч. 1\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього кодексу. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає уточнені вимоги позивачки [PERSON] обґрунтованими та доведеними, у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.3\~ст.88 ЦПК України, суд знаходить за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved