Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", яке в подальшому змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Павлоградський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якій просила суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем 10.10.2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 15414 про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № DNQ0GK00000218 від 11.03.2008 року у сумі 26 686,23 доларів США, що за курсом 25,88 відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.08.2017 року складає 690 639,63 грн. таким, що не підлягає виконанню, витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису в розмірі 3 000,00 грн., а також стягнути з відповідача понесені судові витрати по справі. В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що 10.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. був вчинений виконавчий напис, яким запропоновано стягнути з неї на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № DNQ0GK00000218 від 11.03.2008 року у сумі 26 686,23 доларів США, що за курсом 25,88 відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.08.2017 року складає 690 639,63 грн. та витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису в розмірі 3 000,00 грн.. Вважає, що виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягаю виконанню, так як він вчинений з порушенням ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», оскільки виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору, який не може вважатися доказом безспірної заборгованості боржника перед стягувачем та поза межами строків позовної давності, так як строк, за який проводиться стягнення на підставі виконавчого напису складає 3 433 днів, а саме, за період з 11.03.2008 року по 04.08.2017 року. Крім того, перед вчиненням виконавчого напису, банк не направив письмової вимоги боржнику. 19 листопада 2018 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалене заочне рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Павлоградський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, яким позовні вимоги [PERSON] були задоволені, а саме: визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 10 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, зареєстрований в реєстрі за №15414, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" заборгованості за кредитним договором № DNQ0GK00000218 від 11.03.2008 року у сумі 26 686,23 доларів США, що за курсом 25,88 відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.08.2017 року складає 690 639,63 грн., а також витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису в розмірі 3 000,00 грн., що разом складає 693 639,63 грн.; стягнуто з Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (код ЄДРПОУ 14360570) на користь [PERSON] , [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) понесені та документально підтверджені судові витрати по справі, а саме суму сплаченого судового збору в розмірі 704,80 грн. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2019 року заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2018 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Павлоградський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,- скасовано та справа призначена до розгляду. У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини не явки, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що 10 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, за реєстровим № 15414, було вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь Приватного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № DNQ0GK00000218 від 11.03.2008 року, у сумі 26 686,23 доларів США, що за курсом 25,88 відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.08.2017 року складає 690 639,63 грн., з урахування: 11 181,13 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 2 967,10 доларів США - заборгованість за відсотками; 91,59 доларів США- заборгованість з комісії; 11 166,44 доларів США - заборгованість з пені; 9,66 доларів США - заборгованість по штрафам (фіксована частина); 1 270,31 доларів США - заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості). Витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису складають 3 000,00 грн. Строк за який провадиться стягнення - 3 433 днів, а саме, за період з 11.03.2008 року по 04.08.2017 року. На підставі вищевказаного виконавчого напису державним виконавцем Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Вакулою В.С. 17.01.2018 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 15414, виданого 10.10.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованості в розмірі 693 639,63 грн. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік). Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Крім того, в п. 2.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ПАТ КБ «Приватбанк» було направлено позивачу лист з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання із зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушених зобов`язань, також відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що вказаний лист з вимогою про усунення порушень за кредитним договором [PERSON] отримувала, у зв`язку з чим остання була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Також, нотаріус не з`ясував чи не пропущено банком строк позовної давності, не встановив, коли було здійснено останню оплату по кредиту. Період стягнення у виконавчому написі зазначено з 11.03.2008 року по 04.08.2017 року, тобто більше ніж три роки. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved