Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

ПАТ "Банк Золоті Ворота" звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], фізичної особи - підприємця [PERSON], в якому просить: - стягнути з [PERSON] на користь ПАТ "Банк Золоті Ворота" заборгованість ФОП [PERSON] за кредитним договором № 294 від 30 грудня 2010 року, що утворилася станом на 06 травня 2015 року, в загальній сумі 8 759 913, 86 грн., з яких: сума простроченої заборгованості за кредитом: 284 500, 00 доларів США (еквівалент 6 012 166, 38 грн.); сума простроченої заборгованості за відсотками: 66 331, 37 доларів США (еквівалент 1 401 740, 71 грн.); пеня за простроченим кредитом: 1 130 951, 90 грн.; пеня за простроченими відсотками 215 054, 87 грн.; - звернути стягнення на нерухоме майно [PERSON], а саме: домоволодіння (житловий будинок з прибудовами літ. «А-1» (дерево, обкладене цеглою), загальною площею 52, 90 кв. м., житловою площею 35,20 кв. м., житловий будинок з прибудовами літ. «Б-2» ракушечник, обкладений цеглою), загальною площею 396, 90 кв. м., житловою площею 162, 90 кв. м., льох літ. «Ж» (цегла), сарай літ. «И» (цегла), огорожа № 1-3, 6 змішана), зливна яма № 7, 8 (цегла), розташоване за адресою: [ADDRESS], та земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0, 0751 га та надана для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер [NUMBER]), що становлять предмет іпотеки за іпотечним договором, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 3740, на користь ПАТ «Банк Золоті Ворота» в рахунок погашення заборгованості Фізичної особи - підприємця [PERSON] перед ПАТ «Банк Золоті Ворота» за кредитним договором № 294 від 30.12.2010 станом на 06.05.2015 в загальній сумі 8 759 913, 86 грн., з яких: сума простроченої заборгованості за кредитом: 284 500, 00 доларів США; сума простроченої заборгованості за відсотками: 66 331, 37 доларів США; пеня за простроченим кредитом 1 130 951, 90 грн.; пеня за простроченими відсотками 215 054, 87 грн., визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом надання права ПАТ «Банк Золоті Ворота» на продаж предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі - покупцеві із застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, визначеною за згодою сторін або на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 30.12.2010 року між позивачем та ФОП [PERSON] укладено договір № 294 на кредитну лінію, відповідно до якого позивач з 30.12.2010 року по 01.04.2011 року за наявності вільних кредитних ресурсів зобов'язується надати Позичальникові кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 300 000, 00 доларів США. Відповідно до зазначеного договору відповідач зобов'язався повернути грошові кошти до 01.04.2011 року, та сплатити проценти за користування кредитними коштами. До теперішнього часу відповідач ФОП [PERSON] в повному обсязі суму боргу у розмірі 284 500, 00 доларів США не повернула. Крім того, позивачем також нараховані проценти за користування коштами, які склали 66 331, 37 доларів США, пеня за простроченим кредитом, яка склали 1 130 951, 90 грн., пеня за простроченими відсотками 215 054, 87 грн. З метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору між позивачем та [PERSON] 30.12.2010 року укладено іпотечний договір № 10-163, відповідно до умов якого в іпотеку передане майно, що належить [PERSON] на праві власності, а саме: домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS], та земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0, 0751 га. Згідно з умовами п. 2.1.2 іпотечного договору іпотекодержатель здобуває право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо, зокрема, на час настання строку виконання зобов'язання боржника за кредитним договором, вони не будуть виконані. Крім того, в забезпечення виконання умов договору позики 15.03.2011 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки, у відповідності до умов якого поручитель зобов'язується відповідати перед позивачем у повному обсязі за порушення позичальником своїх зобов'язань. З огляду на викладене, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з поручителя та звернення стягнення на предмет іпотеки. В судове засідання представник позивача не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позов підтримав в повному обсязі. Крім цього, в заяві позивач зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, причини неявки не повідомила, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Відповідач фізична особа - підприємець [PERSON] в судове засідання представника не направила, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 30.12.2010 року між АКБ "Золоті Ворота" (з 14.05.2010 року назву Банку змінено на АТ "Банк Золоті Ворота") та ФОП [PERSON] укладено кредитний договір, у відповідності до умов якого позивач з 30.12.2010 року по 01.04.2011 року за наявності вільних кредитних ресурсів зобов'язався надати позичальникові кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 300 000, 00 доларів США. Згідно умов зазначеного договору відповідач зобов'язалась повернути грошові кошти до 01.04.2011 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами. Судом встановлено, що відповідач ФОП [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконала, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснила. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором., що звичайно ставляться. Враховуючи, що відповідач ФОП [PERSON] зобов'язання з повернення позики у строки, визначені сторонами, у повному обсязі не виконала, у відповідача перед позивачем станом на 06.05.2015 року склалась заборгованість: 284 500, 00 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 06.05.2015 року складає 6 012 166, 38 грн.) - сума простроченої заборгованості за кредитом; 66 331, 37 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 06.05.2015 року складає 1 401 740, 71 грн.) - сума простроченої заборгованості за відсотками. В зв'язку з порушенням відповідачем умов договору позивачем на підставі п. 6.1.1 нараховано штрафні санкції, а саме: 1 130 951, 90 грн. - пеня за простроченим кредитом; 215 054, 87 грн. - пеня за простроченими відсотками. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, завдатком. Як вбачається з матеріалів справи, в забезпечення виконання умов кредитного договору 15.03.2011 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки, у відповідності до умов якого поручитель зобов'язується відповідати перед позивачем у повному обсязі за порушення позичальником своїх зобов'язань. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 553 ЦК України порукою може забезпечуватись виконання зобов'язань частково або в повному обсязі. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "Банк Золоті ворота" заборгованості за кредитним договором від 30.12.2010 року № 294 у розмірі 8 759 913, 86 грн. Пунктом 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК). Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України «Про іпотеку». Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У відповідності до приписів ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. З матеріалів справи судом встановлено, що з метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору від 30.12.2010 року між позивачем та [PERSON] 30.12.2010 року укладено іпотечний договір № 10-163, відповідно до умов якого в іпотеку передане майно, що належить [PERSON] на праві власності, а саме: домоволодіння (житловий будинок з прибудовами літ. «А-1» (дерево, обкладене цеглою), загальною площею 52, 90 кв. м., житловою площею 35,20 кв. м., житловий будинок з прибудовами літ. «Б-2» ракушечник, обкладений цеглою), загальною площею 396, 90 кв. м., житловою площею 162, 90 кв. м., льох літ. «Ж» (цегла), сарай літ. «И» (цегла), огорожа № 1-3, 6 змішана), зливна яма № 7, 8 (цегла), розташоване за адресою: [ADDRESS], та земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0, 0751 га та надана для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер [NUMBER]). Згідно з умовами п. 2.1.2 іпотечного договору іпотекодержатель здобуває право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо, зокрема, на час настання строку виконання зобов'язання боржника за кредитним договором, вони не будуть виконані. Статтею 39 зазначеного Закону передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Враховуючи, що ФОП [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved