Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

У березні 2021 року представник позивача - адвокат Гордієнко Ю.П. звернувся в інтересах [PERSON] до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами", в якому просив визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем 29.01.2020, зареєстрований в реєстрі за № 9594, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" заборгованості за кредитним договором від 30.04.2013 року №004-16030-300413, у загальній сумі 29 500 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот) гривень 34 коп. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем 29.01.2020, зареєстрований в реєстрі за № 9595, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" заборгованості за кредитним договором від 31.05.2013 року №001-16043-310513, у загальній сумі 30 854 (тридцять тисяч вісімсот п`ятдесят чотири) гривні. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 05.03.2021 позивач отримав від державного виконавця Пирятинського РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) документи щодо відкриття виконавчого провадження, відповідно до яких 01.03.2021 державним виконавцем Пирятинського РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Журбою Т.О. відкрито виконавче провадження на підставі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» про примусове виконання та виконавчого напису, вчиненного 29.01.2020 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, реєстровий № 9594, відповідно до якого з [PERSON] стягнуто на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» заборгованість у розмірі 29 500,34 грн., якому Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги № 20/01/20-1/1 від 20 (двадцятого) січня 2020 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" на підставі Договору відступлення прав вимоги № 194/К від 09 лютого 2018 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором № 004-16030-300413 від 30 квітня 2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та [PERSON] ». Також було вікрите виконавче провадження 01.03.2021 державним виконавцем Пирятинського РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Журбою Т.О. на підставі заяви ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» про примусове виконання виконавчого напису, вчиненого 29.01.2020 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., реєстровий № 9595, відповідно до якого з [PERSON] стягнуто на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» заборгованість у розмірі 30 854,00 грн., якому Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги № 20/01/20-1/1 від 20 січня 2020 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", на підставі Договору відступлення прав вимоги № 194/К від 09 лютого 2018 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором № 001-16043-310513 від 31 травня 2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та [PERSON] . Однак, жодних документів (будь-яких правочинів, договорів, угод, тощо) між [PERSON] та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ», між ним та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», між ним та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» не укладалося; будь-які правовідносини між ним та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ», між ним та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», між ним та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» - відсутні. На думку позивача, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., вчиняючи 29.01.2020: виконавчий напис, реєстровий № 9594, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» заборгованості у розмірі 29 500,34 грн., та виконавчий напис, реєстровий № 9595, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» заборгованості у розмірі 30 854 грн, - не врахував та не перевірив безспірність заборгованості або іншої відповідальності [PERSON] перед ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ», а також факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги чинного законодавства, тому виконавчі написи є такими, що не підлягають виконанню. Зазначив, що відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України: попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які [PERSON] поніс, і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить 28 908 грн. (908,00 грн. (судовий збір) + 28 000 грн. (попередній (орієнтовний) розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу). Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Пояснив, що жодного кредитного договору позивач ні з відповідачем, ні з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», ні з ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» не укладав. Про наявність у нього боргу він довідався після отримання документів з виконавчої служби. Відповідач будь-яких кредитних договорів, укладених з позивачем, суду не надав. Додатково уточнив позовні вимоги в частині витрат на правову допомогу та просив стягнути з відповідача витрати в сумі 27 000 грн, долучивши документи, які підтверджують такі витрати. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надіслав 13.04.2020 року заяву, в якій просив розгляд справи проводити у відсутність представника та зазначає, що ТОВ «Фінансова компанія управління активами» визнає позовні вимоги [PERSON] в частині: визнання виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за №9594, виданого 29.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М - таким, що не підлягає до виконання; визнання виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за №9595, виданого 29.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округ) Гуревічовим О.М - таким, що не підлягає до виконання та стягнення з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454 грн. Інші вимоги позивача - такі як стягнення орієнтовних судових витрат в розмірі 28 000 грн. - не визнаються. Вважають, що витрати, які поніс/понесе позивач під час розгляду справи не є співмірним із ціною позову та/або значенням справи для сторони, складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, з огляду на наступне. Враховуючи характер спірних правовідносин, категорію справи, ціну та кількість витраченого часу, можливо дійти до висновку, що витрати не є співмірними та навмисно завищені.Зазначає, що факт вчинення адвокатом усіх дій можливо поставити під сумнів, оскільки дана категорія справ є нескладною, а нормативно-правове регулювання спірних правовідносин чітко визначається законодавством. Позовна заява на 2 сторінках (4 години витраченого часу, вартістю 8 000 грн.) та заява про забезпечення позову на 2 сторінках ( 2 години раченого часу вартістю 4 000,00 грн.) вочевидь не вимагають від адвоката витрат часу у вказаному обсязі та не відповідає критерію реальності. Разом із тим, в попередньому/орієнтовному розрахунку судових витрат зазначено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката 28 000 грн, що становить 46,32 % від ціни позову (в розмірі 60 354,34грн.), що з огляду на вищезгадані доводи не відповідає критеріям розумності та реальності. Отже, враховуючи вище викладене, розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, підлягає зменшенню з 28 000 грн до 1 025 грн. Представник відповідача звертає увагу, що в матеріалах цивільної справи взагалі відсутній договір про надання правничої допомоги і встановити порядок обчислення, форми та ціни кожної послуги окремо, що надаються адвокатом - неможливо, а тому вказана обставина не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін, щодо розміру адвокатського гонорару та наданням адвокатом послуг, які були передбаченні договором та не надавалися будь які позадоговірні послуги. Таким чином, відшкодування витрат не підлягає задоволенню, оскільки стороною не доведено факт укладання договору про надання правничої допомоги, стороною не доведено розмір та/або порядок обчислення витрат на надання правничої допомоги; в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують надання позивачу юридичних послуг адвокатом. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Пирятинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Суд, врахувавши думку сторін, оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем 29.01.2020 був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 9594, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" заборгованості за кредитним договором від 30.04.2013 року №004-16030-300413, у загальній сумі 29 500 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот) гривень 34 коп. (а.с.7) Крім того, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем 29.01.2020 був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 9595, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" заборгованості за кредитним договором від 31.05.2013 року №001-16043-310513, у загальній сумі 30 854 (тридцять тисяч вісімсот п`ятдесят чотири) гривні (а.с.8). 01.03.2021 державним виконавцем Пирятинського РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Журбою Т.О. відкрито виконавче провадження на підставі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» про примусове виконання зазначених вище виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 9594 (а.с.5), та зареєстрованого в реєстрі за № 9595 (а.с.6). Позивач вважає, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О. М., вчиняючи 29.01.2020 року виконавчі написи №9594 та №9595 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» заборгованості, не врахував та не перевірив безспірність заборгованості або іншої відповідальності [PERSON] перед відповідачем, у зв`язку з чим звернувся до суду з вимогою про визнання виконавчих написів такими, що підлягають виконанню. Правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріуса регулюються Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону Укра їни «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання банком письмової вимоги боржнику про усунення порушень. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17, який також знайшов своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій зазначено, що Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно до приписів ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, оскільки визнання відповідачем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» позову [PERSON] не суперечить закону, не порушує прав та свобод інших осіб, суд вважає позовні вимоги про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Дослідивши заяву позивача [PERSON] про відшкодування судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що вказана заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті,суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн та 454 грн за подання до суду заяви про забезпечення позову, а всього з відповідача підлягає до стягнення 1362 грн. Крім того, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору від суми 1816 грн, що становить 908 грн. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Надання адвокатом Гордієнком Ю.П. позивачу [PERSON] адвокатських послуг при розгляді справи в суді підтверджується, зокрема, договором про надання правничої допомоги №5 від 10.03.2021, де в п. 31,3.2 визначена вартість правничої дороги адвоката у сумі 2000 грн за одну годину надання правничої допомоги (крім участі у судових засіданнях) та 3000 грн гривень за одне судове засідання; детальним описом робіт, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат для надання професійної правничої допомоги на загальну суму 27 000 грн., квитанцією № 28/05 від 28.05.2021 про отримання адвокатом гонорару в сумі 27 000 грн за надані послуги (а.с.52-54). Відповідно до приписів ч.5,6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник відповідача подав до суду клопотання про зменшення таких витрат, вказуючи на те, що вартість наданих адвокатських послуг є завищеною. Суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що представником позивача необґрунтовано завищено час та обсяг робіт, витрачений ним у даній справі на підготовку процесуальних документів. Так суд враховує, що спори даної категорії є досить розповсюдженими у судовій практиці, нескладними, практика усталеною. Крім того, відповідач не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення таких витрат у розмірі 13 000 грн, з урахуванням критерію розумності розміру таких витрат, виходячи з конкретних обставин справи та обсягу наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва його інтересів на стадії досудової підготовки та в суді під час розгляду справи.

Outcome: partial