Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (далі - відповідач), в якому просить суд зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу винагороду, передбачену пунктом 5.14. колективного договору про взаємні обов'язки між адміністрацією Концерну РРТ та об'єднаною профспілковою організацією Концерну РРТ на 2014 - 2016 роки, в розмірах, визначених дирекцією Концерну РРТ (Додатком № 6 до Колективного договору). Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.09.2009 року на підставі наказу Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення № 28/ок позивача було прийнято на роботу на посаду інженера сектору з питань державної власності Концерну РРТ. 17.03.2015 року трудові відносини позивача з відповідачем були припинені, проте позивачу не було нараховано та не було виплачено винагороду за підсумками роботи за 2014 рік у зв'язку із винесенням наказу Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення № 23 від 22.01.2015 року "Про оголошення догани [PERSON]", оскільки згідно п. 7.9. Правил внутрішнього трудового розпорядку протягом терміну дії дисциплінарного стягнення заходи заохочення до працівника не застосовуються. Позивач зазначає, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 23 вересня 2015 року скасовано наказ Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення № 23 від 22.01.2015 року "Про оголошення догани [PERSON]", а отже, [PERSON] вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення, а тому мав право на виплату йому винагороди за підсумками роботи за 2014 рік. 15.01.2015 року до канцелярії суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримував у повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись, зокрема, на те, що позивача було позбавлено винагороди не у зв'язку із оголошенням догани, а у зв'язку з допущеними позивачем у 2014 році недоліками в роботі, що є окремою самостійною підставою для позбавлення працівника винагороди. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.09.2009 року на підставі наказу Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення № 28/ок позивача було прийнято на роботу на посаду інженера сектору з питань державної власності (а.с. 11). 17.03.2015 року позивач був звільнений з роботи за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, згідно п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 12). Відповідно до положень ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. В свою чергу приписами ст. 2 Закону України «Про оплату праці» встановлена структура заробітної плати, яка складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік. У відповідності до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. 22.04.2015 року В.о. генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення звернувся до Первинної профспілкової організації Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення з листом № 1638/1-08, в якому просив погодити позбавлення винагороди за підсумками роботи за 2014 рік за допущені недоліки в роботі, порушення виробничої та трудової дисципліни відповідно до п. 11 додатку 6 Колективного договору працівникам Концерну РРТ, зокрема, [PERSON] Листом № ППО/1 - 25 від 22.04.2015 року, яке зареєстровано у Концерні РРТ за вх. № 1240/08, Профспілковим комітетом ППО Концерну РРТ погоджено позбавлення повністю винагороди за підсумками роботи за 2014 рік за допущені недоліки в роботі, порушення виробничої та трудової дисципліни відповідно до п. 11 додатку 6 Колективного договору працівникам Концерну РРТ, зокрема, [PERSON] (а.с. 108). В матеріалах справи також наявні доповідні записки Начальника відділу з контролю за використанням державної власності [PERSON], в яких зазначено про неналежне виконання [PERSON] своїх посадових обов'язків (а.с. 111-113). Наказом Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення № 151 від 23.04.2015 року "Про виплату винагороди за підсумками роботи за 2014 рік" за допущені працівниками недоліки в роботі, порушення виробничої та трудової дисципліни повністю позбавлено винагороди за підсумками роботи за 2014 рік [PERSON] (а.с. 64). Як роз'яснено у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування. У пункті 4 Додатку 6 до Колективного договору визначено, що винагорода за підсумками роботи за рік нараховується працівникам філій (дирекції) Концерну РРТ, які станом на 31 грудня звітного року перебували у списковому складі, а також тим, які протягом звітного року були звільнені з філії (дирекції) Концерну РРТ з причин виходу на пенсію (за віком, по інвалідності); призову в армію; вступу до навчального закладу; захворювання; переведення на інше підприємство; скорочення чисельності або штату працівників; кому протягом звітного періоду була надана відпустка у зв'язку із вагітністю та пологами; виключеним із спискового складу з причин смерті. Згідно пункту 10 Додатку 6 до Колективного договору Генеральний директор Концерну РРТ та директора філій Концерну РРТ, за узгодженням з первинним профспілковим комітетом філії (дирекції) Концерну РРТ, мають право збільшувати розмір винагороди з урахуванням особистого внеску працівника в загальні результати роботи Концерну РРТ, але не більше, ніж на 25 %, та в межах коштів, що спрямовані на виплату винагороди. Пунктом 11 Додатку 6 до Колективного договору передбачено, що Генеральний директор Концерну РРТ та директора філій Концерну РРТ, за узгодженням з первинним профспілковим комітетом філії (дирекції) Концерну РРТ, мають право позбавляти повністю або частково винагороди за допущені працівником недоліки в роботі, порушення виробничої та трудової дисципліни, скоєне розкрадання державного майна (а.с. 98). В пункті 12 Додатку 6 до Колективного договору зазначено, що у період дії дисциплінарного стягнення винагорода за підсумками роботи за рік не нараховується. З аналізу вказаних положень Колективного договору вбачається, що виплата винагороди за підсумками роботи за рік є правом, а не обов'язком Концерну і залежить від особистого внеску працівника у виробничий процес, недопущення працівником недоліків в роботі, відсутності порушення виробничої і трудової дисципліни, відсутності дисциплінарного стягнення тощо. Таким чином, законодавством та Колективним договором передбачені випадки не виплати винагороди працівникові за підсумками роботи за рік, зокрема, за допущені працівником недоліки в роботі, порушення виробничої та трудової дисципліни, скоєне розкрадання державного майна. З матеріалів справи вбачається, що позивача було позбавлено винагороди за підсумками роботи за 2014 рік на підставі пункту 11 Додатку 6 до Колективного договору, а не у зв'язку з застосуванням до нього дисциплінарного стягнення (пункт 12 Додатку 6 до Колективного договору). У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на зазначене, а також враховуючи, що матеріалами справи підтверджується правомірність дій відповідача щодо позбавлення позивача винагороди за підсумками роботи за 2014 рік на підставі умов, передбачених Колективним договором та законом, та необґрунтованість посилань позивача, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed