Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

08.09.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до Татарбунарської міської ради Одеської області, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, посилаючись на слідуючі обставини. [INFO] в місті Татарбунари Одеської області помер батько позивачки - [PERSON]. Після його смерті залишилась земельна ділянка площею 4,73 га, розташована на території Татарбунарської міської ради Одеської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого 30 березня 2004 року, яку позивачка має праву успадкувати в порядку першої черги за законом. Позивачка своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті спадкодавця, про що була заведена спадкова справа №225/2014, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону, позивачці було відмовлено у зв'язку з тим, що вона не надала в нотаріальну контору правовстановлюючий документ, а саме оригінал Державного акту на земельну ділянку, який був втрачений спадкодавцем за життя, а на померлого дублікат Державного акту не видається. Про втрату Державного акту серії [NUMBER] на ім'я спадкодавця була опублікована об'ява в газеті "Татарбунарський вісник". Зазначені обставини стали причиною звернення позивачки до суду з вказаним позовом про визнання за нею права власності на земельну ділянку. Представник позивачки в судове засідання не з'явився, але направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги. Представник Татарбунарської міської ради Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з повторної копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.05.2009 року (а.с.5) [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. З копії свідоцтва про одруження [NUMBER] від 10.11.1984 року (а.с.6) видно, що позивачка [PERSON] у 1984 році уклала шлюб з [PERSON]. Після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище "[PERSON]". Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.06.2014 року (а.с.7) [PERSON] помер [INFO]. Копією Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 30.03.2004 року (а.с.8) підтверджується, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,73 га, розташованої на території Татарбунарської міської ради Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Як вбачається з витягу з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки № Д-703/0-322/6-15 від 02.09.2015 року (а.с.9), вартість земельної ділянки площею 4,7337 га, що належить [PERSON] згідно Державного акту серії [NUMBER], складає 145418 грн. 90 коп. З листа нотаріуса ( а.с.10 ) видно, що позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону у зв'язку з тим, що вона не надала оригінал Державного акту на право приватної власності на землю. Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 14.11.2014 року (а.с.11) вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON], померлого 17.06.2014 року, Саратською районною державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 56777228, зареєстрована у нотаріуса за №225/2014 від 14.11.2014 року. В надісланій на запит суду копії спадкової справи до майна померлого [PERSON] містяться дві копії заяв позивачки від 14.11.2014 року: про відмову від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] по заповіту (а.с.26) та про прийняття спадщини нею по закону (а.с.27, 40), копіі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий спадковий будинок (а.с.56) та на земельну ділянку (присадибну) . Із об'яви, опублікованої в газеті "Татарбунарський вісник" за №34 від 05.09.2015 року (а.с.12) видно, що в графі "втрачені" значиться вважати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] на ім'я [PERSON]. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Так, у першу чергу, як передбачено ст.1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті її батька [PERSON], однак отримати свідоцтво про право на спадщину через нотаріальну контору вона не має можливості, оскільки відсутній оригінал Державного акту, який втрачений за життя спадкодавцем, про що поміщена об'ява у пресі (а.с.12). Враховуючи, що спадкова земельна ділянка дійсно належала спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності, про що свідчить копія Державного акту, витяг з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, позивачка не відмовилася від спадку в установлений законом строк, а, навпаки, частково прийняла спадщину, отримавши два свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.27,40,56), відповідач визнає вимоги позову в повному обсязі, суд вважає, що за [PERSON] повинно бути визнано право власності на земельну ділянку розміром 4,73 га, розташовану на території Татарбунарської міської ради Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], що належала [PERSON], померлому [INFO].

Outcome: approved