Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Заступник керівника Смілянської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі: Ротмістрівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та стягнення 16366 гривень заподіяної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області виявлено факт самовільного, за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування про передачу землі у власність або надання їй у користування, вчиненого правочину щодо земельних ділянок, до встановлення їх меж на місцевості та одержання документа, що посвідчує право на них, до його державної реєстрації, всупереч встановленому законодавством порядку, зайняття земельної ділянки водного фонду, розташовану в адміністративних межах Ротмістрівської сільської ради Смілянського району Черкаської області в межах с. Макіївка, яке відповідно до Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» об`єднане в Ротмістрівську об`єднану територіальну громаду. У результаті перевірки управлінням з контролю за використанням земель Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області встановлено, що земельна ділянка водного фонду комунальної форми власності з кадастровим номером: 7123784000:01:002:0031, площею 6,9836 га, розташована в адміністративних межах с. Макіївка Ротмістрівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, використовується [PERSON] для рибогосподарських потреб, що свідчить про її фактичне використання, за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки. Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області 23 жовтня 2019 року за результатами перевірки складено акт перевірки № 450-ДК/781 /АГІ/09/01/-19, акт обстеження земельної ділянки № 450-ДК/329/АО/10/01/-19, розрахунок розміру шкоди, який складає 16366 гривень, заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки, із кадастровим номером: 7123784000:01:002:0031, площею 6,9836 га, та 23 жовтня 2019 року складено адміністративні матеріали відносно [PERSON] - протокол про адміністративне правопорушення № 450-ДК/0349П/07/01 /-19 та постанову про накладення адміністративного стягнення № 450-ДК/0346По/08/01/-19 у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень. Крім того, Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області 23 жовтня 2019 року складено припис про усунення порушень земельного законодавства у 30-ти денний термін, тобто до 25 листопада 2019 року. Проте, вимоги зазначені у приписі [PERSON] виконані не були, земельна ділянка не звільнена. Окрім того, адміністративний штраф за порушення ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України [PERSON] не сплачено, як і не сплачена шкода за самовільне користування земельною ділянкою в сумі 16366 гривень. Таким чином, сума невідшкодованої шкоди станом на 10 лютого 2020 року становить 16366 гривень. Відповідно до інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за Ротмістрівською сільською радою зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7123784000:01:002:0031, розташованої в адміністративних межах с. Макіївка Ротмістрівської сільської ради. Самовільне використання земельної ділянки порушує права Ротмістрівської сільської ради об`єднаної територіальної громади, як розпорядника земель комунальної власності, на землю, інтереси держави у сфері забезпечення раціонального використання та охорони земель. Крім того, в результаті самовільного зайняття земельної ділянки до місцевого бюджету не надходять кошти за її використання, що призводить до фактичного ослаблення економічних основ місцевого самоврядування та неможливості спрямувати ці кошти на реалізацію програм соціально-економічного розвитку, а також розподіляти видатки бюджету на охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, соціальне забезпечення громадян, охорону навколишнього природного середовища, тощо. Однак, незважаючи на вищевикладене, Ротмістрівською сільською радою на час звернення із даним позовом жодних заходів щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та стягнення шкоди у судовому порядку не вжито. Просили суд, зобов`язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку комунальної форми власності водного фонду із кадастровим номером: 7123784000:01:002:0031, площею 6,9836 га, розташованої в адміністративних межах с. Макіївка на території Ротмістрівскої об`єднаної територіальної громади Смілянського району Черкаської області та стягнути з нього на користь Ротмістрівскої сільської ради Смілянського району Черкаської області шкоду, завдану самовільним використанням земельної ділянки комунальної форми власності водного фонду із кадастровим номером: 7123784000:01:002:0031, площею 6,9836 га, розташованої в адміністративних межах с. Макіївка на території Ротмістрівскої об`єднаної територіальної громади Смілянського району Черкаської області, в сумі 16366 гривень та судові витрати по справі. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 березня 2020 року відкрито провадження у справі, учасників якої повідомлено, що розгляд її здійснюватиметься за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 листопада 2020 року провадження в частині стягнення шкоди завданої самовільним використанням земельної ділянки в сумі 16366 гривень закрито в зв`язку із добровільним відшкодуванням шкоди. Прокурор Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області Сокольвяк О.І. надала суду заяву в якій позовні вимоги про зобов`язання [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку комунальної форми власності водного фонду із кадастровим номером: 7123784000:01:002:0031, площею 6,9836 га, розташованої в адміністративних межах с. Макіївка на території Ротмістрівскої об`єднаної територіальної громади Смілянського району Черкаської області, підтримала в повному обсязі та просила закрити провадження в частині стягнення 16366 гривень, оскільки відсутній предмет спору в зв`язку із повним відшкодуванням відповідачем шкоди. Представник Ротмістрівської сільської ради Смілянського району Черкаської області в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив розгляд справи проводити без участі їх представника. Представник Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області в судове засідання не з`явився, хоча про день і час розгляду справи повідомлявся вчасно і належним чином. Відповідач [PERSON] 01 липня 2020 року надіслав до суду заяву в якій просив розгляд справи відкласти для укладення угоди із адвокатом в подальшому в судове засідання не з`явився, хоча про день і час розгляду справи повідомлявся вчасно і належним чином. Разом з тим, у відповідності до положень ст. 121 ЦПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства. Статтею 43 ЦПК України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо. Окрім того, суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі "Шульга проти України" та справі "Красношапка проти України" зазначено, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ та організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними. Разом з тим, відповідач, з метою забезпечення оперативності розгляду справи у розумні строки, не скористався правом на захист, не надав суду відзив на позовну заяву та не направив суду клопотання про відкладення розгляду справи, відтак суд приходить до обґрунтованого висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача за наявними доказами, які містяться в матеріалах цивільної справи. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд вивчивши матеріали справи, заслухавши позивача, представника позивача надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності з наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Як вбачається із акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту - земельної ділянки Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №450-ДК/781/АП/09/01/-19 від 23 жовтня 2019 року земельна ділянка комунальної форми власності, землі водного фонду, в адміністративних межах с. Макіївка Ротмістрівської сільської ради Смілянського району Черкаської області площею 6,9836 га кадастровий номер 7123784000:01:002:0031 самовільно використовується [PERSON] для рибогосподарських потреб без правовстановлюючих документів, що є порушенням ст.ст. 125, 126 ЗК України (а.с. 13). Із акту обстеження земельної ділянки Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 23 жовтня 2019 року №450-ДК/329/АО/10/01/-19 вбачається, що земельна ділянка комунальної форми власності, землі водного фонду, в адміністративних межах с. Макіївка Ротмістрівської сільської ради Смілянського району Черкаської області площею 6,9836 га кадастровий номер 7123784000:01:002:0031 самовільно використовується [PERSON] для рибогосподарських потреб без правовстановлюючих документів, що є порушенням ст.ст. 125, 126 ЗК України (а.с. 14). 23 жовтня 2019 року Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області складено адміністративний протокол №450-ДК/0349П/07/01/-19 відносно [PERSON] (а.с. 15). Згідно припису Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 23 жовтня 2019 року №450-ДК/0394Пр/03/01/-19, який вручено [PERSON] вбачається, що земельна ділянка комунальної форми власності, землі водного фонду, в адміністративних межах с. Макіївка Ротмістрівської сільської ради Смілянського району Черкаської області площею 6,9836 га кадастровий номер 7123784000:01:002:0031 самовільно використовується [PERSON] для рибогосподарських потреб без правовстановлюючих документів, що є порушенням ст.ст. 125, 126 ЗК України (а.с.16). Постановою про накладення адміністративного стягнення Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 23 жовтня 2019 року № 450-ДК/0346По/08/01/-19 на [PERSON] накладено штраф в розмірі 170 гривень за виявлення порушень вимог земельного законодавства, що полягає в самовільному зайнятті та використанні для рибогосподарських потреб земельної ділянки водного фонду площею 6,9836 га кадастровий номер 7123784000:01:002:0031 та заподіяно матеріальну шкоду на суму 16366 гривень (а.с. 17). Як вбачається із акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту - земельної ділянки Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 30 червня 2020 року № 328-ДК/328/АП/09/01/-19 встановлено, що вимоги припису від 23 жовтня 2019 року № 450-ДК/0394Пр/03/01/-19 щодо усунення порушення земельного законодавства, не виконані. Відповідно до інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 197701908 від 27 січня 2020 року за Макіївською сільською радою зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7123784000:01:002:0031, площею 4,9836 га для рибогосподарських потреб (а.с. 27-28). З рішення Ротмістрівської сільської ради Смілянського району Черкаської області від 09 липня 2019 року № 29-3/VІІ вбачається, що Макіївську, Самгородську, Санжариську, Ташлицьку сільські ради приєднано шляхом реорганізації до Ротмістрівської сільської ради Смілянського району Черкаської області (а.с. 37-40). Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Право звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбаченост. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14 жовтня 2014 року та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до вимог п.п. 1, 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави у випадках та порядку, встановлених законом. Статтею 152 ЗК України визначено способи захисту прав на земельні ділянки, які здійснюються шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав. Згідно ст.14 Конституції України та ст.1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, яке перебуває під особливою охороною держави, та об`єктом права власності Українського народу. Від імені народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ч. 1ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 1ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу, права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу, права оренди земельної ділянки. Згідно ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, користування або її оренди виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності, право постійного користування або оренди та його державної реєстрації. Статтею 126 цього Кодексу визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 01 липня 2004 року . За відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування, юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності (абзац третій п.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" № 6 від 17 травня 2011р року). Згідно визначеного статтею 123 Земельного кодексу України порядку одержання у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, особа звертається з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного Кодексу України, передають у власність або користування такі земельніділянки. При цьому, обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а відсутність у цієї особи даних документів є самовільним зайняттям земельної ділянки. Зі змісту ч.1 ст. 122 ЗК України вбачається, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Отже, обов`язковою умовою правомірного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки. Разом з тим, використовуючи спірну земельну ділянку без правовстановлюючих документів, у порушення вимог земельного законодавства, відповідач позбавляє вищевказаний орган місцевого самоврядування права розпоряджатися земельною ділянкою та одержувати відповідні доходи від оренди. Визначення факту самовільного зайняття земельної ділянки містить стаття 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» № 963-IV від 19 червня 2003 року, згідно якої будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними, вважаються самовільним зайняттям земельних ділянок. Згідно з частинами 1, 2 статті 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Статтею 188 ЗК України визначено, що державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом. Статтею 6 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено повноваження центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі відповідно до яких належать: здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; вжиття відповідно до закону заходів щодо повернення самовільно зайнятих земельних ділянок їх власникам або користувачам. Відповідно до ст.10 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право: давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився. Згідно з п. «б» ч.1 ст.58 ЗК України до земель водного фонду належать землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами. Землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Статтею 90 ЗК України визначено, що власники земельних ділянок мають право, зокрема, самостійно господарювати на землі. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Частиною 2 ст. 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Такий захист здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; відшкодування заподіяних збитків. Відповідно до статті 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За приписами ст. 211 ЗК України, громадяни та юридичні особи за самовільне зайняття земельних ділянок несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства. Згідно статті 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Таким чином, судом встановлено, що в ході проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства встановлено факт самовільного зайняття, тобто використання без будь-яких правовстановлюючих документів, [PERSON] земельної ділянки комунальної форми власності, землі водного фонду, в адміністративних межах с. Макіївка Ротмістрівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, площею 6,9836 га кадастровий номер 7123784000:01:002:0031. Оцінюючи зібрані по справі докази, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про звільнення та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, оскільки відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на корить позивача сплачений при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 2102 гривні. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved