Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-14 00:00:00

15.01.2015 року до суду із даним позовом звернувся [PERSON]. Посилається на те, що у травні 2014 року він звернувся до суду з позовом до Ластівківської сільської ради Турківського району Львівської області про визнання протиправною бездіяльності відповідача в задоволенні його запитів від 11.04.2014 та 16.04.2014. та зобов'язання задоволити такі запити в повному обсязі і надати повну та достовірну інформацію з посиланням на те, що відповідачем протиправно з формальних підстав надано неповну і незрозумілу відповідь на поставлені в запитах питання. Постановою Турківського районного суду Львівської області від 07 липня 2014 року по справі № 458/606/14-а позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо задоволення його запиту від 11.04.2014 та зобов'язано надати відповідь на такий запит. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року по справі № 7549/14/876 його апеляційну скаргу задоволено частково. Посилається на частину 3 статті 61 ЦПК України, якою регламентовано, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, вважає, що факт незаконності дій відповідача не потребує додаткового доказування ним по даній справі, оскільки у даній справі бере участь та сама особа, щодо якої встановлена неправомірність її дій. Тобто незаконність дій відповідача вважає доказаною постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року, яка вступила в законну силу, і на момент пред'явлення даного позову є чинною. Неправомірними діями відповідача йому завдано великих незручностей та значної моральної шкоди. Глибина його душевних страждань є безмежною через те, що він по сьогоднішній день відчуває занепокоєність, нервозність, великий сором, приниження, страх та відчай, які пов'язані зі спричиненою йому моральною шкодою. У зв'язку з неправомірними діями відповідача він був вимушений відстоювати свої законні права у суді, що супроводжувалося постійними стресовими ситуаціями, занепокоєнням, безсонням, страхом, знервованістю та відчаєм. Через постійну необхідність приймати участь в судових засіданнях, він став менше приділяти уваги своєму сину та дружині. Більш того, через відсутність вільного часу для відпочинку його не покидало відчуття перевтоми. Наслідком пережитого стали конфліктні ситуації в сім'ї, сварки з дружиною, погіршення його самопочуття. Це все принесло йому великих переживань і душевних страждань, оскільки через якогось чиновника страждали він та його сім'я. Оскільки судом доказано, що його законні права були порушені, то він вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди. Розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 25000 (двадцять п'ять тисяч) гривень є не більшим, аніж достатнім для розумного задоволення його потреб і потреб його сім'ї, і ні в якому разі не призведе до його збагачення, а буде витрачено на будівництво каплички, яку він почав будувати на вул.І.Франка,30 в с. Коритище Турківського району, на території Ластівківської сільської ради. Просить суд стягнути з відповідача на його користь відшкодування спричиненої йому моральної шкоди в розмірі 25 000 (двадцять п'ять тисяч) гривень. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав і надав суду пояснення, аналогічні викладеним ним у позовній заяві. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав і пояснив, що посилання позивача на те, що діями Ластівківської сільської ради йому спричинено великі незручності та душевні стаждання, є безпідставним. З пред'явленого позову не вбачається, які саме свої права позивач вважає порушеними та про захист яких він просить в судовому порядку. В позовній заяві не зазначено жодних належних і допустимих доказів заподіяння позивачу моральної шкоди. В своїй позовній заяві позивач не зазначив, в чому полягає заподіяна йому моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, якими доказами вона підтверджується. Також вважає безпідставиним посилання позивача як на підставу своїх вимог на таку обставину як участь його в судах. Вважає, що позивач має намір збагачення. Позивачем не доведено, що відповідачем було допущено порушення його законних прав, які призвели до моральних старждань. Просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог. Вислухавши позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши обставини справи, всі наявні документи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, із таких підстав. Судом встановлено, що 11.04.2014 року позивач звернувся до відповідача із письмовим запитом про надання йому інформації на поставлені запитання. Відповідачем всупереч вимогам законів України "Про інформацію" та "Про доступ до публічної інформації" на його запит від 11.04.2014 року належної відповіді не надано, у звязку із чим він в травні 2014 року змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав. Постановою Турківського районного суду Львівської області від 07.07.2014 року та постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2014 року бездіяльність відповідача визнано протиправною та зобов'язано надати відповідь позивачу на його запит від 11.04.2014 року в повному обсязі. Неправомірними діями відповідача як органу місцевого самоврядування позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивач переніс неприємні почуття занепокоєння, нервозності, сорому, страху, відчаю і приниження. Також внаслідок неправомірних дій відповідача для отримання належної відповіді позивач, захищаючи своє право на отримання інформації, змушений був звертатися до адвоката, до суду, витрачати свій вільний час і кошти на відвідини адвоката, на участь у судовому засіданні; позивач став менше уваги приділяти сім'ї, оскільки свій вільний час змушений був витрачати на відвідини адвоката, ознайомлення із матеріалами справи, участь у судовому засіданні. Така ситуація, протягом якої права позивача не поновлювалися, продовжувалася досить тривалий термін: із квітня 2014 року по лютий 2015 року, тобто по даний час, оскільки рішення Турківського районного суду Львівської області від 07.07.2014 року та Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2014 року Ластівківською сільською радою Львівської області в добровільному порядку не виконувалися. Внаслідок таких дій Ластівківської сільської ради позивач змушений був подати заяву про видачу виконавчого листа для примусового виконання рішення суду. І по даний час рішення Турківського районного суду Львівської області та Львівського апеляційного адміністративного суду не виконані: на день постановлення даного рішення позивач так і не отримав від Ластівківської сільської ради Львівської області належну відповідь на свій запит від 11.04.2014 року. Дії Ластівківської сільської ради Львівської області були в даному випадку неправомірними, між ними і шкодою є причинний зв'язок та є вина сільської ради у заподіянні шкоди. Наведені вище обставини підтверджуються матеріалами адміністративної справи № 458/606/14-а 2-а/458/10/2014 Турківського районного суду Львівської області за позовом [PERSON] до Ластівківської сільської ради Турківського району Львівської області про визнання дій протиправними і зобов'язання вчинити дії, із якої убачається, що справа перебувала у провадженні судів із травня по грудень 2014 року; у зв'язку із невиконанням Ластівківською сільською радою добровільно постанов Турківського районного суду Львівської області від 07.07.2014 року та Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2014 року позивач 05.02.2015 року звернувся до суду із заявою про видачу йому виконавчого листа. Не довіряти даним доказам у суду підстав немає. Зібраними по справі доказами спростовується твердження представника відповідача про відсутність факту заподіяння моральної шкоди позивачу, причинного зв'язку, а також недоведеність вини відповідача у заподіянні моральної шкоди позивачу. Також представник Ластівківської сільської ради не надав суду доказів отримання позивачем на час ухвалення даного рішення належної відповіді на його запит від 11.04.2014 року. Згідно зі статтею 55 Конституції України кожна особа має право захищати свої права і свободи будь-якими не забороненими законом способами від порушень і протиправних посягань. Відповідно до статті 23 Цивільного Кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Статтею 1173 Цивільного Кодексу України передбачено, що шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. В Постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року "Про судову практику розгляду судами цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди" зазначено, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також роз'яснено судам, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. У даному випадку заподіяна позивачу моральна шкода, відповідно до вищенаведеного, безпосередньо є наслідком неправомірних, винних дій відповідача, а відтак відповідно до норм діючого законодавства України підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, тобто Ластівківською сільською радою Турківського району Львівської області. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача, тривалість позбавлення позивача права на реалізацію свого права на інформацію, ступінь вини Ластівківської сільської ради, яка тривалий час не надавала відповіді на запит позивача, добровільно рішення судів не виконувала, а також з урахуванням інших обставин, які суд вважає, що мають істотне значення: тривалий час перебування позивача в стані особи, права якої порушені органом місцевого самоврядування і, незважаючи на рішення судів, тривалий час не поновлюються; тривале хвилювання позивача із приводу порушення своїх прав, витрачання свого вільного часу на відстоювання своїх прав - візити до адвоката, до суду, зосередження на відстоюванні своїх прав. Посиланням позивача на те, що він внаслідок порушення свого права на отримання інформації від відповідача хвилювався, переніс неприємні почуття занепокоєння, нервозністі, сорому, приниження, страху та відчаю; витрачав свій вільний час на ведення справи в суді, на відвідини адвоката, підстав не довіряти у суду немає, оскільки про зазначене позивачем свідчать матеріали адміністративної справи № 458/606/14-а 2-а/458/10/2014 Турківського районного суду Львівської області за позовом [PERSON] до Ластівківської сільської ради Львівської області про визнання дій протиправними і зобов'язання вчинити дії. Враховуючи наведені вище обставини справи, глибину душевних страждань позивача, суд вважає необхідним визначити розмір відшкодування заподіяної йому моральної шкоди сумою в 500 гривень, яку вважає справедливою, розумною і достатньою для відновлення довіри позивача до органів місцевого самоврядування та відновлення душевної рівноваги позивача.

Outcome: partial