Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

Директор комунального некомерційного підприємства "Обласний медичний спеціалізований центр " Житомирської обласної ради звернувся до суду із зазначеною заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із наявністю у останньої тяжкого психічного розладу. [PERSON] , мешканка [ADDRESS] , госпіталізована вперше 18.08.2021 року о 13 год. 45 хв. в порядку примусової госпіталізації. Рішення про необхідність примусової госпіталізації було прийнято лікарем-психіатром приймального відділення КНП "ОМСЦ" ЖОР Багіною І.В. 18.08.2021 року о 13 годині 45 хвилин, яка після особистого огляду [PERSON] зробила висновок про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у примусовому порядку у зв`язку з наявністю тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON] , які надійшли від її сина [PERSON] . На підставі цих відомостей [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів від 19.08.2021 [PERSON] на даний час перебуває в стані тяжкого психічного розладу (мають місце маячна симптоматика збитку, впливу, відношення, захворювання ВІЛ-інфекцією, агресивна неадекватна поведінка до оточуючих, афективні спалахи, не в змозі контролювати свою поведінку) і тому потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару в порядку примусової госпіталізації, так як представляє небезпеку для оточуючих. У судовому засіданні лікар-представник КНП "Обласний медичний спеціалізований центр" Житомирської обласної ради заяву підтримала та пояснила суду, що хвора на даний час перебуває в такому важкому стані психічного розладу, що потребує примусового лікування у психіатричному закладі в умовах стаціонару. Відповідно до висновку психіатричної лікарсько-консультативної комісії №566 на даний час [PERSON] перебуває в стані тяжкого психічного розладу, тому перебування на судовому засіданні є недоцільним. Учасники судового розгляду не наполягали на обов`язковій участі відсутніх осіб, у зв`язку з чим судом вирішено проводити розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши думку учасників судового розгляду, зокрема, представника медичного центру, який просив задовольнити заяву, думку прокурора, який вважає, що є всі підстави для задоволення судом такої заяви, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення. Статтею 3 Закону України "Про психіатричну допомогу" передбачено, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про психіатричну допомогу" перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації (ч. 3 ст. 17 Закону). Відповідно до "Принципів захисту осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги", схвалених Резолюцією Генеральної Асамблеї № 46/119 від 17 грудня 1991 року, в Принципі 6 зазначено, що будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в якості пацієнта у примусовому порядку, або особа, вже госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку, може триматися як пацієнт у психіатричному закладі у примусовому порядку тоді й тільки тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, який працює в області психіатрії, встановить відповідно до Принципу 4 цього ж нормативно-правового акту, що ця особа страждає на психічне захворювання, і визначить, що: (а) внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам, або (б) у випадку особи, чиє психічне захворювання є тяжким, а розумові здібності ослабленими, відмова від госпіталізації або тримання даної особи в психіатричному закладі може призвести до серйозного погіршення її здоров`я або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути здійснене лише за умови госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до принципу найменш обмежувальної альтернативи. Відповідно до ч. 2 ст. 342 ЦПК України рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника закладу з надання психіатричної допомоги є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, виходячи із висновку комісії лікарів-психіатрів від 19.08.2021 року, яким встановлено психічний стан [PERSON] , яка на даний час знаходиться в стані психічного розладу, оскільки вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку як для оточуючих, з урахуванням того, що обстеження та лікування останньої можливе лише в стаціонарних умовах, суд вбачає необхідність госпіталізації [PERSON] у психіатричний заклад в примусовому порядку. На підставі п. 9 ч. 1 ст. 430 ЦПК рішення суду слід звернути до негайного виконання. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved