Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

В обґрунтування первісного позову Позивач уточнивши свої позовні вимоги посилається на наступне. Заявою про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № ZRZ2AX0000277059 від 23 серпня 2011 року [PERSON] (надалі-Відповідач) висловив своє бажання щодо приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на веб-сайті www.privatbank.ua. Заява про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, додатки до неї, Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи разом складають Договір фінансового лізингу (надалі - Договір). [PERSON], згідно умов Договору отримав від Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» у платне користування автомобіль марки «CHERY», модель: М 11, рік випуску: 2011, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: LVVDC11B0BD198935, реєстраційний номер: АА 8649 ОМ та зобов'язався сплачувати щомісячні платежі, повязані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 Графік лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Вказаний автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк». У порушення зазначених норм закону та умов Договору зобовязання Відповідачем належним не виконані. Станом на 25 січня 2016 року Відповідач має перед банком заборгованість за фактичний строк користування предметом лізингу, який складає 140339 (сто сорок тисяч триста тридцять девять) гривень 92 копійки. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» просить, визнати Договір фінансового лізингу, який складається з Заяви про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № ZRZ2AX0000277059 від 23 серпня 2011 року, Умов та правила надання банківських послуг, а також Тарифів дійсним; Стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором фінансового лізингу № ZRZ2AX0000277059 від 23 серпня 2011 року у розмірі 140339 (сто сорок тисяч триста тридцять девять) гривень 92 копійки та судовий збір у розмірі 3705 (три тисячі сімсот пять) гривень 10 копійок. [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «Приватбанк» про встановлення нікчемності договору фінансового лізингу, посилається на те, що в основу первісного позову, ПАТ КБ «ПриватБанк» покладено вимогу про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу, укладеного між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк». [PERSON] вважає, що вказаний договір фінансового лізингу є нікчемним, виходячи з наступного. Відносини, що виникають із договору фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України, про лізинг, найм (оренду), купівлю продаж та положеннями Закону України «Про фінансовий лізинг». За своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі продажу поставки. За загальним правилом, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі та якщо сторона у цьому договорі виступає фізична особа, то договір підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню. У разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. В звязку з тим, що договір фінансового лізингу на підставі якого Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» предявлена вимога є нікчемним, а тому відсутні підстави для виникнення цивільних прав та обовязків. На підставі чого, [PERSON] просить, встановити, що договір фінансового лізингу № ZRZ2AX0000277059 від 23 серпня 2011 року укладений з ПАТ КБ «ПриватБанк» є нікчемний. Первісний Позивач в судове засідання не зявився надіслав до суду заяву в якій просив справу слухати за відсутності їх представника, первісний позов підтримують в повному обсязі, проти зустрічного позову надали до суду письмові заперечення, зважаючи на наступне. Вважають правомірним використання простої письмової форми при укладанні договору фінансового лізингу. Законом України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Додатково до загальновідомого принципу спеціальної норми права перед нормою загальної, самим Законом про фінансовий лізинг прямо і недвозначно передбачено, що встановлені ним особливості повинні враховуватися при регулюванні правовідносин фінансового лізингу загальними нормами цивільного права, які присвячені суміжним правовідносинам. Крім того, немає ніяких законних підстав визнавати договір фінансового лізингу недійсним за ознакою недодержання нотаріальної форми, оскільки Цивільним кодексом України передбачена нікчемність «ненотарільного» договору тільки в тому випадку, якщо вимога про нотаріальну форму встановлено Законом. Враховуючи вищевикладене, вважають відсутність підстав встановлення нікчемності договору фінансового лізингу. Представник [PERSON], в судовому засіданні підтримав зустрічну позовну заяву, просив її задовольнити, проти задоволення зустрічного позову просив відмовити з підстав викладених в позовній заяві. Суд, заслухавши представника [PERSON], дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що в задоволенні первісних позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про визнання договору дійсним, стягнення заборгованості слід відмовити, та задовольнити зустрічні позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про встановлення нікчемності договору фінансового лізингу, виходячи з наступного. Відповідно до\~статті 13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано\~статтею 55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною першою статті б Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, і відповідно до\~статті 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною першою статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права, як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін\~одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. В силу\~статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(Рим, 4 листопада 1950 p., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), кожна людина, права і свободи якої викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Стаття 26 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ратифікованої Указом Президії Верховної Ради Української PCP N 2148-VIII від 19.10.73 року; статті 7, 17 декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 А (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, визначають, що всі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] своєю заявою про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № ZRZ2AX0000277059 виразив бажання щодо приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на веб сайті www.privatbank.ua.\~ Заява про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, додатки до неї, Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи, які знаходяться в матеріалах справи, разом складають Договір фінансового лізингу. Відповідно до приписів статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Згідно умов Договору [PERSON], отримав від Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» у платне користування автомобіль марки «CHERY», модель: М 11, рік випуску: 2011, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: LVVDC11B0BD198935, реєстраційний номер: АА 8649 ОМ та зобов'язався сплачувати щомісячні платежі, повязані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 Графік лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Вказаний автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк». Вказаний автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ААС 895102, належить на праві власності Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк». Згідно специфікації та акта прийому-передачі [PERSON] було передано у платне користування автомобіль марки «CHERY», модель: М 11, рік випуску: 2011, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: LVVDC11B0BD198935, реєстраційний номер: АА 8649 ОМ та він зобов'язався сплачувати щомісячні платежі, пов'язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 Графіку лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Додаток №2 до договору лізинку вказує на строки та розмір цих платежів. Відповідно до вимог передбачених статті 6 Закону України "Про фінансовий лізинг" істотними умовами договору є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строклізингу); розмір лізингових платежів; Інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, а стаття 16 ЗУ "Про фінансовий лізинг" встановлено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Пунктом 3 частини другої статті 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено обовязок лізингоодержувача своєчасно сплачувати лізингові платежі. Відповідно до пунктів 2.9.4.8.2.1. Умов та правил надання банківських послуг, у разі настання Події Дефолту Лізингодавець надає Лізингоодержувачу письмове повідомлення про настання Події Дефолту (надалі «Повідомлення про Дефолт») та повернення Предмета лізингу. У Повідомленні про Дефолт, окрім зазначеної інформації, Лізингодавець ставить вимогу про повернення заборгованості за фактичний строк користування Предметом лізингу та виконання в повному обсязі усіх інших грошових зобов'язань за цим Договором. Повернення Предмета лізингу здійснюється за адресою, вказаною у Повідомленні про Дефолт. Відповідно до письмового повідомлення від 16 грудня 2015 року № 11W, [PERSON] був повідомлений про наявність заборгованості перед банком та додатково повідомлений, що умовами та правилами надання банківських послуг, у разі невиконання даної вимоги, передбачений обовязок Відповідача щодо повернення предмету лізингу лізингодавцю та повної сплати заборгованості, що залишиться на момент повернення предмету лізингу. Направлення Відповідачу вищезазначеного повідомлення підтверджується також реєстром № 5275 групових поштових відправлень рекомендованих листів від 21 грудня 2015 року, під № 38 зазначений [PERSON]. Пунктами 2.9.4.8.2.4. Договору передбачено, що якщо протягом календарних днів з моменту отримання Повідомлення про Дефолт. Лізингоодержувач не усунув Подію Дефолту, Лізингоодержувач зобов'язаний негайно повернути в повному обсязі Заборгованість за цим Договором, яка відповідно розділу 2.9.4.1. «Визначення термінів та тлумачення» означає залежно від контексту грошові зобовязання Лізингоодержувача перед Лізиигодавцем, строк сплати за якими настав або (і) суму коштів за такими грошовими зобовязаннями. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на Публічне акціонерне товариство «Приватбанк" (надалі - Банк), про що зазначено у пункті 1.1. Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк". 17 липня 2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 12241050038006727). Довідкою АА № 241170 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, Банківською ліцензією № 22 від 05 жовтня 2011 року, Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А 01 № 054809 та Статутом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» передбачено, що вищевказаний банк є юридичною особою зареєстрованою в передбаченому Законом порядку. Відповідно до Розрахунку заборгованості за договором лізингу № ZRZ2AX0000277059 від 23 серпня 2012 року, Відповідач станом на 25 січня 2016 року має заборгованість перед банком у розмірі 140339 (сто сорок тисяч триста тридцять девять) гривень 92 копійки, яка складається з: - заборгованості залишок вартості предмету лізингу 77628 гривень 26 копійок; в тому числі: - несплачене відшкодування частини вартості предмету лізингу за фактичний строк користування 59799 гривень 36 копійок; - заборгованості за винагородою за користування предметом лізингу 14802 гривні 02 копійки; в тому числі: - простроченої винагороди за користування предметом лізингу за фактичний строк користування 14686 гривень 55 копійок; - заборгованості винагороди за проведення моніторингу предмету лізингу 2172 гривні 48 копійок; в тому числі: - простроченої винагороди за проведення моніторингу предмету лізингу 2172 гривні 48 копійок; - заборгованості по пені - 45737 гривень 16 копійок. В частині першій\~статті 2 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~визначено, що відносини, які виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положенням\~ЦК України\~про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей що встановлюються цим Законом. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. При тому у частині другій статті 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. В силу частини першої статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Статтею 806 Цивільного кодексу України, а також частиною другою статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що За договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Аналогічно у частині другій статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника)відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). В силу положень частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. \~\~\~\~ Ці положення не суперечать також частині другій статті 2 Закону України «Про фінансовий лізинг», відповідно до якої відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу,\~регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. \~\~\~\~ Тож, виходячи з аналізу норм чинного законодавства, договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи як договору оренди (найму), так і договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України. За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування. Частинами першою та третьою статті 760 ЦК України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні. Особливості найму окремих видів майна встановлюється цим Кодексом та іншими законами. Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 УК України. Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі, а договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 2766 цс15, постанові Верховного Суду України, висловленої у справі №6-648цс16. Нікчемний договір не породжує тих прав і обовязків, настання яких бажали сторони, і визнання такого договору недійсним судом не вимагається. Правові підстави недійсності договору передбачені статтею 216 ЦК України. Отже аналізуючи усі вказані правові акти суд приходить до висновку, що оспорюваний договір фінансового лізингу, укладений між сторонами, нотаріально посвідчено не було, що суперечить у сукупності положенням статей 806 та 799 ЦК України, тому він є нікчемним правочином. Саме укладений між сторонами договір фінансового лізингу підлягав нотаріальному посвідченню, так як за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) транспортного засобу. І жодних перешкод щодо нотаріального посвідчення договору фінансового лізингу у сторін не виникало. Порядок нотаріального посвідчення договору лізингу транспортних засобів за участю фізичної особи передбачений також п. 3.12 Глави 5 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року № 296/5. Також не заслуговують на увагу і доводи ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що підлягають застосуванню лише положення статті 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» щодо письмової форми договору, як спеціального закону, а не положення ЦК України, норми якого є загальними у порівнянні з нормами Закону України «Про фінансовий лізинг», оскільки частина друга статті 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» (норма спеціального закону) відсилає до норм Цивільного кодексу України про найм (оренду), які, враховуючи специфіку предмету договору фінансового лізингу (транспортний засіб), підлягають застосуванню у даному випадку. Згідно з пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності до нікчемного правочину. Тому враховуючи вказану правову позицію слід зазначити, що оспорюваний [PERSON] договір не підлягає визнанню недійсним, а є нікчемним. У даному випадку можуть бути застосовані лише наслідки недійсності правочину. Таким чином, згідно положень статті\~220, частини другої статті\~799, статті\~806 ЦК України, правової позиції Верховного Суду України, висловленої у справі №6-648цс16, укладений між сторонами договір лізингу є нікчемним, у звязку із чим застосовуються правові наслідки недійсності правочину, передбачені\~статтею 216 ЦК України. Відповідно до\~статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Статтею 216 ЦК України\~передбачено, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. За правилами\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих\~Кодексом випадках. Статтями\~12\~та\~81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~Згідно вимог\~статті 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до\~статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Оскільки первісний позов, ПАТ КБ «ПриватБанк» та зустрічна позовна заява [PERSON] є взаємоповязаними, так як вони виникають з одних правовідносин, а саме договору фінансового лізингу № ZRZ2AX0000277059 від 23 серпня 2011 року, тому задовольняючи зустрічну позовну заяву, виключено задоволення первісного позову. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved