Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

Представник позивача, [PERSON] , адвокат Головань Т.Г. звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до ФОП [PERSON] , третя особа: ТОВ «Корал Тревел» про захист права споживачів, в якому просила суд стягнути з відповідача на користь позивача завдані матеріальні збитки у розмірі 9207,00 грн., неустойку у розмірі 18506,00 грн. та завдану матеріальну шкоду у розмірі 20000,00 грн. та судові витрати. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним, надалі - Турист, та ФОП [PERSON] , надалі - Турагент, що діє за дорученням та від імені туроператора ТОВ «Корал Тревел» був укладений договір № 4373440 на туристичне обслуговування від 18 червня 2019 року. Предметом зазначеного договору є забезпечення й надання туристу й особам, що слідують з ним, комплексу туристичних послуг - поїздки до Туреччини, м. Кемер у готель "Club Marko Polo 5*" з розміщенням і харчуванням standard 2ADL+1CHD Ultra All Inclusive в період з 15.07.2019 року по 24.07.2019 року. Вартість туру на момент укладення договору становила 57900,00 грн., яку [PERSON] сплатив у повному обсязі відповідно до умов договору, що підтверджується товарними чеками №327 від 18 червня 2019 року та №334 від 02 липня 2019 року. Після цього [PERSON] був наданий ваучер № 0004 та квитки. На другий день перебування в Туреччині, співробітники готелю повідомили [PERSON] та особам, які з ним прибули, про виселення і попросили зібрати речі, мотивуючи це тим, що грошові кошти за перебування в готелі не сплачені. [PERSON] намагався вирішити це питання з турагентом, однак позитивного результату не отримав. Турагент, в порушення умов договору та норм діючого законодавства, не врегулював дане питання. [PERSON] навіть довелося звернутись до поліції м. Кемер, щоб запобігти виселенню з готелю. Знаходячись в іншій державі, не маючи змоги самостійно повернутись у місце відправлення, [PERSON] разом з членами родини були змушені самостійно сплачувати своє перебуванні в готелі, оскільки не мали іншого місця проживання у Туреччині на період тривалості оплаченої туристичної подорожі, тобто до дати зворотного авіарейсу до України. Будь-яких дій зі сторони турагента для врегулювання конфлікту вчинено не було. При цьому, туристів було поставлено перед фактом, а не перед вибором альтернативних варіантів, один з яких обов`язково мав бути варіант, пов`язаний з можливістю розірвати договір, у відповідності до ст. 907 ЦК України шляхом односторонньої відмови від договору, оскільки підстави для цього існували. Внаслідок цього, [PERSON] вимушений був сплатити вартість перебування в готелі самостійно за власний кошт в сумі 39207,00 грн. Після тривалих спроб вирішити конфліктну ситуацію та звернення до поліції в Туреччині, 19.07.2019 р. ФОП [PERSON] перерахував на картковий рахунок [PERSON] грошові кошти у сумі 30000,00 грн (5600,00 грн та 24400,00 грн). Після повернення до України, [PERSON] неодноразово звертався до турагента для врегулювання питання щодо повернення суми матеріальних збитків, пов`язаних із невиконанням останнім своїх зобов`язань, однак ФОП [PERSON] категорично відмовився від врегулювання даного питання. Крім того, внаслідок обставин, що склалися після початку туру [PERSON] та його дружина, зазнали сильних душевних хвилювань із цього приводу вимушені були перебувати у безвихідній ситуації відчуваючи на собі відповідальність за малолітню дитину, яка подорожувала разом із ними. Сам відпочинок був зіпсований, було зруйновано всі плани та наміри., оскільки всі гроші, які подружжя планувало витратити на відпочинок, довелося витратити оплату готелю. Ухвалою суду від 02.10.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до ч. 5ст. 279 ЦПК України з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання з повідомленням (викликом) сторін було призначено на 18 листопада 2019 року на 12-00 год. 19.12.2019 р. відповідач через канцелярію суду подав заперечення щодо позовної заяви [PERSON] , у яких він зазначив, що 18 червня 2019 року між ним, (турагент), який діяв від імені та за дорученням Туроператора TOB «Корал Тревел» (туроператор) на підставі агентського договору № 4518 від 24 грудня 2014 року, та [PERSON] (турист) укладено попередній договір на туристичне обслуговування № 4373440, за умовами якого турагент за встановлену договором плату зобов`язується забезпечити надання туристу комплексу туристичних послуг, а турист зобов`язується на умовах даного договору прийняти і оплатити їх на підставі рахунків, які він отримав. Але за цим договором оплата не була проведена. [PERSON] не сплатив рахунок на банківські реквізити ФОП [PERSON] у зв`язку відсутності можливості надати послуги від Туристичного оператора Корал Тревел, тому що готель [PERSON] був на стопі продаж. Так звані товарні чеки, ні якого підтвердження про сплату не несуть. І не мають відношення до [PERSON] . Тоді як останній самостійно знайшов пропозицію від іншого туристичного оператора в якості «відмовного туру» в мережі інтернет, і звернувся до представника ФОП [PERSON] щодо можливості бронювання від іншого туристичного оператора. Таким чином, [PERSON] замовив послуги у туроператора ТОВ «Туроператор Світ Чудес», з яким уклав договір № 15 на туристичне обслуговування від 02.07.2019 р., Додаток № 1 до вказаного договору та особисто сплатив рахунок за реквізитами підприємства. Крім цього, відповідачем було зазначено, що йому відомо про те, що [PERSON] отримав туристичні ваучери компанії № 0004 «Джаз тревел», партнера на той час туроператора ТОВ «Туроператор Світ Чудес», авіаквитки, страховку згідно свого замовлення. В ваучері зазначена коротка назва туроператора ТОВ «Туроператор Світ Чудес» - «SVIT TUR/UKR», що підтверджує належність ваучера до цієї компанії, а не до TOB «Корал Тревел». Враховуючи викладене, відповідач вважає, що ФОП [PERSON] у цій справі не є відповідальним за порушення умов договору. Саме внаслідок винних дій ТОВ «Туроператор Світ Чудес», які полягали у неперерахуванні цим товариством коштів за перебування в отелі «Club Marko Polo» у v. Кемер Туреччина, сплачених [PERSON] , були нібито порушені права позивача та заподіяні йому збитки. [PERSON] особисто перерахував власні кошти [PERSON] 30 000 грн. за його проханням, в якості зворотної фінансової допомоги. У своїх запереченнях ФОП [PERSON] просив суд визнати його неналежним відповідачем та залучити до справи у якості відповідача ТОВ «Туроператор Світ Чудес» (код ЄДРПОУ 36515466, м. Київ, вул. Саксаганського, 64 б. оф.10). На підтвердження своїх заперечень відповідач надав суду копію договору № 15 від 02.07.2019 р., копію квитанцій про сплату, копію додатка № 1 до договору № 15 від 02.07.2019 р. Представник третьої особи ТОВ «Корал Тревел» Резниченко А.Ю. надала суду письмові пояснення, у яких повідомляється, що між ТОВ «Корал Тревел» та ФОП [PERSON] укладено Агентський договір № 4518/2014 від 10.12.2014р., відносини за яким не є монопольними і ФОП [PERSON] має право співпрацювати з іншими туроператорами і реалізовувати їх тури. ТОВ «Корал Тревел» зазначає,що замовлень на тур для позивача, [PERSON] та супроводжуючих його осіб не отримувало та не підтверджувало, рахунків не виставляло, оплат не отримувало. 19.07.2019 р. ТОВ «Корал Тревел» електронним листом б/н звернулося до ФОП [PERSON] з метою отримання пояснень, оскільки в Договорі на туристичне обслуговування № 4373440 від 18.06.2019 р., укладеному з туристами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , було вказано, що ФОП [PERSON] діє від імені та за дорученням ТОВ «Корал Тревел», при цьому ТОВ «Корал Тревел» не отримувало жодних замовлень ані на тур в цілому, ані на окремі його складові. Туристичний ваучер у туристів був іншого туроператора, а саме компанії «ДжазТревел». З пояснень, наданих відповідачем ТОВ «Корал Тревел» вбачається, що шаблон останнього для договору з туристом був використаний відповідачем помилково при оформленні «відмовного туру» туроператора «Джаз тревел» за посередництва ТОВ «Світ чудес» для [PERSON] .. Відповідач також підтверджує, що грошові кошти на оплату туру були передані [PERSON] менеджеру, [PERSON] , яка особисто, але від імені позивача перерахувала їх за платіжними реквізитами туроператора ТОВ «Туроператор Світ Чудес». Крім цього, в поясненнях відповідач підтверджує, що особисто перерахував на платіжну карту [PERSON] частину коштів на оплату готелю для врегулювання конфліктної ситуації. На підтвердження вказаних тверджень третьою особою ТОВ «Корал Тревел» було надано суду копію електронного листа б/н від 19.07.2019 р. з вимогою до ФОП [PERSON] надати пояснення, копію електронного листа б/н від 22.07.2019 р. з поясненнями ФОП [PERSON] 20.12.2019 р. від відповідача, [PERSON] надійшло клопотання, у якому він просить перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні, яке відбулося 03.02.2020 р. позивач та його представник не заперечували проти задоволення даного клопотання. Представник третьої особи ТОВ «Корал Тревел» Резниченко А.Ю., яка діє на підставі довіреності до судового засідання не з`явилась, в матеріалах справи містяться письмові пояснення та заява про розгляд даної справи у її відсутність. Ухвалою суду від 03.02.2020 р. було задоволено клопотання ФОП [PERSON] щодо переходу від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. на 25.03.2020 р. 11.02.2021 р. у підготовчому судовому засіданні представником позивача заявлено клопотання про витребування доказів по справі, а саме просить витребувати з АТ КБ «ПриватБанк» інформацію, щодо того, кому належить банківська картка, з якої був здійснений платіж через Інтернет-банк «Приват24» від імені [PERSON] на користь туроператора «Світ Чудес» за надання туристичних послуг 08.07.2019 о 14.43 год. та 08.07.2019 о 14.46 год., відповідно до чеків. Відповідач, [PERSON] заперечував проти задоволення даного клопотання, посилаючись на його необґрунтованість. 11.02.2021 р. у підготовчому судовому відповідачем було заявлено клопотання у якому просив суд визнати його неналежним відповідачем та залучити до справи у якості відповідача ТОВ «Туроператор Світ Чудес» (код ЄДРПОУ 36515466, м. Київ, вул. Саксаганського, 64 б. оф.10). Представник позивача, [PERSON] заперечувала проти задоволення даного клопотання, посилаючись на його необґрунтованість та невідповідність процесуальним нормам. Суд, вислухав заявлене клопотання та думку представника позивача та на місці ухвалив відмовити у задоволенні клопотання про заміну відповідача, оскільки вказане клопотання не відповідає вимогам законодавства, відповідно до яких заявити таке клопотання може лише позивач (ч. 1 ст. 51 ЦПК України). Ухвалою суду від 11.01.2021 р. було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 02 лютого 2021 року на 15 год. 00хв. Крім цього, було задоволено клопотання представника позивача, адвоката Головань Т.Г. про витребування з Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» відомостей стосовно того, чи здійснювався платіж через Інтернет-банк «Приват24» від імені [PERSON] на користь туроператора «Світ Чудес» за надання туристичних послуг від 08.07.2019 о 14.43 год. та 08.07.2019 о 14.46 год. 26.05.2021 р. судом повторно було направлено АТ КБ «ПриватБанк» ухвалу суду від 11.01.2021 р. про витребування відомостей стосовно того, чи здійснювався платіж через Інтернет-банк «Приват24» від імені [PERSON] на користь туроператора «Світ Чудес» за надання туристичних послуг від 08.07.2019 о 14.43 год. та 08.07.2019 о 14.46 год. 07.06.2021 р. до суду надійшла відповідь на запит суду від АТ КБ «ПриватБанк» за вих. № 20.1.0.0.0/7-210531/6338 від 31.05.2021 р., у якій АТ КБ «ПриватБанк» повідомило, що не може надати запитувану інформацію, оскільки за наданими відомостями не вдалося ідентифікувати вказану у запиті особу. 06.07.2021 р. представник позивача, адвокат Плотнікова А.В. через канцелярію суду подала уточнене клопотання про витребування доказів, у якому зазначила номер паспорту та коду [PERSON] 06.09.2021 р. до суду надійшла відповідь на запит суду від АТ КБ «ПриватБанк» за вих. № 20.1.0.0.0/7-210813/2474 від 13.08..2021 р., у якій АТ КБ «ПриватБанк» повідомило, що не може надати запитувану інформацію, оскільки за наданими відомостями не вдалося ідентифікувати вказану у запиті особу. 01.11.2021 р. представником позивача, адвокатом Савченко О.О., через канцелярію суду було подано клопотання про долучення доказів витрат позивача на правову допомогу. У судове засідання представник позивача не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву, якою просить розглянути справу за її відсутності на підставі наданих доказів, позов підтримала. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач ФОП [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, шляхом направлення рекомендованого листа, а також смс-повідомлення. Причини неявки не відомі. Від представника третьої особи ТОВ «Корал Тревел» в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи приходить до наступного. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Між [PERSON] , надалі - Турист, та ФОП [PERSON] , надалі - Турагент, був укладений договір № 4373440 на туристичне обслуговування від 18 червня 2019 року. Відповідно до п.1.1., 1.2. Договору, його предметом є забезпечення й надання туристу й особам, що слідують з ним, комплексу туристичних послуг - поїздки до Туреччини, м. Кемер у готель "Club Marko Polo 5*" з розміщенням і харчуванням standard 2ADL+1CHD Ultra All Inclusive в період з 15.07.2019 року по 24.07.2019 року. Суд не приймає до уваги твердження відповідача, що та позивачем було укладено договір не з ним, а з туроператором ТОВ «Туроператор Світ Чудес», оскільки Договір № 15 на надання туристичних послуг, нібито укладений між позивачем і туроператора ТОВ «Туроператор Світ Чудес» 02.07.2019 р не містить підпису [PERSON] . За ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Ст. 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Відповідно до ст.. 6 та ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Саме підпис особи на примірнику договору, укладеного в письмовій формі, свідчить про досягнення згоди з усіх істотних умов останнього. Натомість, Договір на туристичне обслуговування № 4373440 від 18.06.2019 р., укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] містить підпис останнього, що свідчить про волевиявлення позивача на укладання саме цього договору та погодження всіх його істотних умов. [PERSON] умови договору були виконані в повному обсязі, про що свідчить той факт, що турагентом був наданий ваучер. Те, що вказаний договір було укладено між ФОП [PERSON] та [PERSON] підтверджено і поясненнями, наданими відповідачем ТОВ «Корал Тревел». Твердження відповідача щодо того, що [PERSON] самостійно замовив послуги у туроператора ТОВ «Туроператор Світ Чудес» не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються поясненнями, які [PERSON] надав ТОВ «Корал Тревел», відповідно до яких шаблон останнього для договору з позивачем, [PERSON] був використаний помилково менеджером при оформленні «відмовного туру» туроператора «Джаз тревел» за посередництва ТОВ «Світ чудес». Відповідачем також підтверджено, що грошові кошти на оплату туру були передані [PERSON] менеджеру, [PERSON] , яка особисто, але від імені [PERSON] перерахувала їх за платіжними реквізитами туроператора ТОВ «Туроператор Світ Чудес». Той факт, що при укладанні договору ФОП [PERSON] помилково вказав туроператора ТОВ «Корал Тревел» не впливає на чинність договору, оскільки за його умовами саме турагент, ФОП [PERSON] бере на себе зобов`язання забезпечити туристу ( [PERSON] ) та особам, що його супроводжують туристичні послуги. Відповідно до п. 3.1. Договору № 4373440 на туристичне обслуговування від 18 червня 2019 року загальна вартість послуг становила 57900,00 грн., предоплата складала 29 000 грн. Відповідно до товарного чеку 327 від 18 червня 2019 року за надання туристичних послуг за заявкою 437344 [PERSON] було сплачено ФОП [PERSON] 29 000,00 грн., що підтверджується печаткою ФОП [PERSON] та підписом менеджера. Відповідно до товарного чеку 334 від 02 липня 2019 року за надання туристичних послуг за заявкою 437344 [PERSON] було сплачено ФОП [PERSON] 28 900,00 грн., що підтверджується печаткою ФОП [PERSON] та підписом менеджера. Отже, позивач оплатив послуги турагента, ФОП [PERSON] в повному обсязі відповідно до умов договору № 4373440 на туристичне обслуговування від 18 червня 2019 року. Після цього [PERSON] був наданий ваучер № 0004 та квитки. Твердження відповідача про те, що вказані товарні чеки ніякого підтвердження оплати не несуть та не мають відношення до позивача, [PERSON] спростовуються наступним. В графі «Найменування» у чеках 327 та 334 вказано: «Туристичні послуги заявка 4373440». Номер заявки співпадає з номером договору № 4373440 від 18 червня 2019 року, який було укладено ФОП [PERSON] саме с [PERSON] . Крім цього, вказані чеки містять печатку ФОП [PERSON] та підпис [PERSON] , яка, відповідно до пояснень відповідача, наданих ТОВ «Корал Тревел», працює у нього менеджером. На другий день перебування в Туреччині, співробітники готелю «Club Marco Polo» повідомили [PERSON] , його дружині та пасинку, про виселення і попросили зібрати речі, мотивуючи це тим, що грошові кошти за перебування в готелі не сплачені. Внаслідок цього, [PERSON] вимушений був сплачувати вартість перебування в готелі самостійно за власний кошт, що підтверджується чеками та випискою по банківській картці [PERSON] . Відповідно до виписки по картці [PERSON] 19.07.2019 р. ним було сплачено на рахунок готелю Marko Polo 4 870, 54 турецьких лір, що в перерахунку на гривню складало 22 345,17 грн. Відповідно до виписки по картці [PERSON] 19.07.2019 р. ним було сплачено на рахунок готелю Marko Polo 1 217, 63 турецьких лір, що в перерахунку на гривню складало 5 579, 37 грн. Відповідно до чеку від 18.07.2019 р. [PERSON] було сплачено на рахунок готелю Marko Polo 1 217, 63 турецьких лір, що в перерахунку на гривню складало 5 579,37 грн. Відповідно до квитанції 0309 від 17.07.2019 р. [PERSON] було сплачено на рахунок готелю Marko Polo 213 доларів США, що в перерахунку на гривню складало 5 703, 09 грн. Всього за перебування в готелі «Club Marco Polo» позивач [PERSON] сплатив власні кошти у розмірі 39 207, 00 грн. 19.07.2019 р. ФОП [PERSON] перерахував на картковий рахунок [PERSON] грошові кошти у сумі 30000,00 грн (5600,00 грн та 24400,00 грн), про що свідчить копія банківської виписки по карті [PERSON] . Доказів того, що відповідачем було сплачено грошові кошти у сумі 9 207,00 грн. суду надано не було. Твердження відповідача про те, що він перерахував [PERSON] власні кошти в якості зворотної фінансової допомоги судом не приймаються до уваги, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що таке прохання надходило від позивача, підстав та умов надання зворотної допомоги, а також порядку її повернення. Крім цього перерахування відповідачем грошових коштів на картковий рахунок позивача саме 19.07.2019 р., тобто під час його перебування у готелі «Club Marco Polo» та вимушеної оплати готелю за власний рахунок, свідчить про визнання відповідачем обставин, які викладені у позовній заяві. Після повернення до України, 05.08.2019 р. [PERSON] вручив відповідачу претензію, у якій просив відшкодувати суми матеріальних та моральних збитків, пов`язаних із невиконанням останнім своїх зобов`язань, однак матеріали справи не містять доказів того, що відповідач, ФОП [PERSON] , врегулював дане питання. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 902 ЦК України: у випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. У договорі на туристичне обслуговування зазначаються істотні умови договору, зокрема: готелі та інші аналогічні засоби розміщення, їх місце розташування, категорія, а також строк і порядок оплати готельного обслуговування. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За змістом ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про туризм» ваучер - форма письмового договору на туристичне або на екскурсійне обслуговування, яка може використовуватися відповідно до цього Закону. Відповідно до п. 2.1.1 Договору Турагент зобов`язаний своєчасно надати замовлені послуги в обсязі і термінах, передбачених даним Договором, уклавши з правомочними контрагентами від імені Туриста і за його рахунок договори на туристичне обслуговування останнього в обсязі, визначеному п. 1.2. Договору. Відповідно до п. 2.4.5. Договору у випадку відмови Турагента від виконання цього договору, Турист має право на відшкодування підтверджених документально збитків, заподіяних внаслідок розірвання цього договору Згідно із ч. 1, 2 ст. 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Ч. 1 ст. 33 Закону України «Про туризм» встановлено, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Ст. 20 Закону України «Про туризм» передбачено що, якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін. Згідно ст.526ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.610ЦК України порушенням зобов`язання є його т або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст.611ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 1ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.1, 2ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 3 цієї статті збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо інше не суперечить суті зобов`язання. Відповідно до ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Згідно ст. 1 Закону України «Про туризм» туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо). Ст. 5 даного Закону визначено,що туристичні оператори(далі-туроператори)-юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту,реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти (далі - турагенти) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм», за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов`язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовується загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов`язання. Ч. 12 ст.20 Закону України «Про туризм» передбачено, що туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь. Відповідно до ч. 15 ст. 20 Закону України «Про туризм» якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Згідно ч. 3 ст. 19-1 Закону України «Про туризм», туроператор (турагент) зобов`язаний додержуватися умов надання комплексу туристичних послуг, про які був поінформований споживач до укладення договору на туристичне обслуговування, крім випадків, коли про зміну таких умов повідомлено споживача до укладення договору або якщо зміни внесено на підставі угоди, укладеної між сторонами договору. Ч. 7 ст. 20 Закону України «Про туризм» визначено, що кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі, погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків. Відповідно до ч. 8 ст. 20 Закону України «Про туризм» туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування. Відповідно до ч. 11 ст. 20 Закону України «Про туризм» якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін. Згідно із ч. 13 ст. 20 Закону України «Про туризм» права й обов`язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором між ними, а також цим Законом. Агентські відносини регулюються главою 31 Господарського кодексу України, відповідно до ч. 1, 2 ст. 297 якого за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (суб`єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб`єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов`язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами. Ст. 33 Закону України «Про туризм» передбачено, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Отже, за змістом ч. 1, 2, 8, 10, 11 ст. 20, ч. 2 ст. 30, ч. ч. 1, 2 ст. 32, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про туризм», ч. 1ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 526, 610, 611, 612, 623, ч. 5 ст. 653, ст. 906 ЦК України майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-42цс13 від 03 липня 2013 року. Згідно ч. 5 ст. 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Згідно із ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, зважаючи на те, що позивач був змушений витратити власні кошти на оплату готелю у розмірі 9 207 (тридцять дев`ять тисяч двісті сім) грн. 00 коп., розмір неустойки на день звернення до суду становить 9 207 ? 3 % ? 67 дні прострочення = 18 506 (вісімнадцять тисяч п`ятсот шість) грн. 00 коп. Ч. 2 ст. 33 Закону України «Про туризм» заподіяна туристу моральна шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб`єктом туристичної діяльності в порядку встановленому законом. Відповідно до частини 2ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Також в Постанові Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди") зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. При визначені розміру моральної шкоди суд враховує положення п 9 вищевказаної постанови Пленуму ВС України, відповідно до якої розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Оскільки протиправними діями відповідача позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає у стресах, душевних хвилюваннях через неможливість відпочинку, зіпсовану відпустку, постійне переживання за стан здоров`я дружини та малолітньої дитини, докладання додаткових зусиль, пов`язаних з поверненням сплачених грошових коштів, суд вважає, справедливим стягнути на користь позивача моральну шкоду у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. Відповідно до ст.. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України позивачем у позовній заяві було подано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести в зв`язку із розглядом справи, та які мали становити 7 000 (сім тисяч) грн. 00 коп. та є витратами на правову допомогу. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права (Рішення, Конституційний Суд, від 30.09.2009, № 23-рп/2009 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу). За змістом ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, включає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, що визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Відповідно до Договору про надання правової допомоги № 27/19 від 31.07.2019 р. [PERSON] доручає, а АО «Плотнікова та Головань» бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу [PERSON] у написанні та пред`явленні претензії у зв`язку з невиконанням умов Договору № 4373440 на туристичне обслуговування від 18 червня 2019 року тур агенту ФОП [PERSON] , складанні позовної заяви майнового характеру про захист прав споживачів, відшкодуванні матеріальної та моральної шкоди, участі у судовому розгляді справи. Додатковою угодою № 1 від 31.07.2019 р. до Договору про надання правової допомоги № 27/19 від 31.07.2019 р. [PERSON] та адвокатським обєднанням було узгоджено перелік послуг та їх вартість. Додатковою угодою № 2 від 21.05.2020 р. до Договору про надання правової допомоги № 27/19 від 31.07.2019 р. було внесено зміни до Договору в частині найменування адвокатського об`єднання, яке змінило назву на АО «Адвокат Арт». Відповідно до Акту виконаних робіт від 29.10.2021 р. за договором про надання правової допомоги № 30/17 від 31.07. 2019 р. Адвокатське обєднання надало, а [PERSON] прийняв та оплатив правові послуги на загальну суму 20 330, 00 грн. Відповідно до меморіального ордеру @2PL643610 від 03.02.2021 р. [PERSON] за Договором про надання правової допомоги № 27/19 від 31.07.2019 р. було сплачено на рахунок АО «Адвокат Арт» 2 830 грн. Відповідно до меморіального ордеру @2PL914432 від 14.05.2021 р . [PERSON] за Договором про надання правової допомоги № 27/19 від 31.07.2019 р. було сплачено на рахунок АО «Адвокат Арт» 9 500 грн. Відповідно до квитанції 0.0.2318210613.1 від 26.10.2021 р. [PERSON] за Договором про надання правової допомоги № 27/19 від 31.07.2019 р. було сплачено на рахунок АО «Адвокат Арт» 8 000 грн. Враховуючи наведене, проаналізувавши норми законодавства та надавши оцінку наявним доказам у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved