Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

В червні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] . Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що реєстрація місця проживання дитини здійснена за адресою позивача, однак фактично проживає дитина з [PERSON] . За місцем проживання позивача наявна кімната, облаштована всім необхідним для життя та повноцінного розвитку дитини. Позивач зазначає, що офіційно працевлаштований, що дає змогу забезпечувати повноцінне приживання з ним сина. Також вказує на перешкоджання відповідача вільному спілкуванню позивача з дитиною, відсутність можливості врегулювання питання про визначення порядку спілкування позивача з сином в позасудовому порядку. У зв`язку з чим, позивач просить суд , зобов`язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди в зустрічах, спілкуванні та побаченнях з сином [PERSON] , [INFO] , забезпечити регулярні побачення батька з дитиною у час визначений судом, визнання таких способів участі батька [PERSON] у вихованні з сином [PERSON] , [INFO] : побачення з дитиною щосуботи та щонеділі з 11:00 до 20:00 год., кожну другу та четверту в місяці суботу та неділю з правом відвідування культурних та розважальних заходів, а також з правом забирати дитину до місця свого проживання та залишатися із ночівлею за місцем проживання батька, без супроводу матері; відвідування дитиною під час зустрічей окремого місця проживання батька, навчальних та дитячих розважальних закладів, дитячих розважальних заходів, кінотеатрів, театрів, гуртків, спортивних секцій; забирати або заводити дитину, за домовленістю з мати, до навчальних закладів кожного дня; під час літніх, зимніх, осінніх та весінніх шкільних канікул, без присутності матері, без обмеження місця зустрічей та з правом поїздок по території України, а також за межі території України на період не менш 15 днів, а також, судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 25.06.2020р. у справі відкрито провадження, яке постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві Державної адміністрації, подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 21.10.2020р. на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить суд встановити позивачу такі способи участі у вихованні та спілкуванні з дитиною: кожної суботи з 10:00 до 19:00 год. без присутності матері дитини з правом відвідування культурних та дитячих розважальних закладів, дитячих розважальних заходів, кінотеатрів, театрів, гуртків, спортивних секцій; кожного понеділку з 16:00 до 18:00 год. без присутності матері дитини; кожної середи з 16:00 до 18:00 год. без присутності матері дитини. У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує перешкоджання вільному спілкуванню позивача з дитиною, вказує на фактичне місце проживання позивача на території АР Крим та наявність зустрічей сина з позивачем. Окрім того, звертає увагу суду на диспансерний облік [PERSON] . Представник позивача 06.11.2020р. на адресу суду скерував відповідь на відзив, у якому вказує на відсутність можливості у позивача кожного дня спілкуватися з сином та обмеження відповідачем позивача у спілкуванні з дитиною, шляхом заборони сину користування засобами зв`язку. Також у відповіді на відзив представник позивача повторно зазначає про відсутність можливості врегулювання питання про визначення порядку спілкування позивача з сином в позасудовому порядку. Ухвалою суду від 16.12.2020р. підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені у позові, та просила їх задовольнити. Наголошувала, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом, перш за все, в інтересах дитини, оскільки бажає приймати достатню участь у вихованні дитини та побоюється втратити зв`язок з дитиною, оскільки проживає окремо від дитини. Вказувала, що доданий до матеріалів справи висновок психолога свідчить про наявність певних ускладнень у спілкуванні сина з батьком, які з часом можуть поглиблюватись. Зазначала, що побоювання матері дитини відносно можливості безпечного перебування сина за місцем реєстрації батька не підтверджені відповідними доказами, при цьому, у вказаній квартирі також поживає мати позивача, яка також хоче мати можливість безперешкодного спілкування з онуком. Позов просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні щодо позовних вимог заперечувала. Вказувала, що під час підготовки висновку служби у справах дітей, сторони дійшли згоди на умови, запропоновані у висновку, проте, враховуючи, що в судовому засіданні позивач наголошує на задоволенні позовних вимог в первісній редакції, вона наголошує на своїх аргументах, викладених у відзиві. Зокрема, зазначає, що не перешкоджає позивачу у спілкуванні з сином, навпаки, сама пропонує позивачу зустрітись з сином, коли він перебуває в місті. Зауважує на нестабільний характер допомоги, яку надає позивач на утримання дитини, що змусило її звернутись з позовом про стягнення аліментів до суду. Вказує, що син володіє власним мобільним телефоном та планшетом, що дає змогу батьку безперешкодно спілкуватись з дитиною. Зазначає, що турбується про створення належних умов для виховання сина, у тому числі, з огляду на стан здоров`я дитини, вказує на те, що за висновком фахівця між батьком і дитиною відсутній стійкий психологічний зв`язок. Наголошує, що за висновком спеціаліста вказано, що син відчуває страх і не хоче відвідувати місце проживання свого батька за адресою: [ADDRESS] де дитина також зареєстрована, однак, ніколи не проживала. Пояснює це тим, що у вказаній квартирі проживають два брати позивача які мають безстрокову інвалідність через психічні захворювання. Заперечувала проти задоволення позовних вимог, викладених у редакції позову. Представник третьої особи - Служба у справах дітей Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, просив про розглядати цивільну справу без присутності представника служби. Суд, заслухавши сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що згідно зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, [PERSON] народився [INFO] в м. Київ, про що в Книзі реєстрації народжень 2010 року липня місяця 15 числа зроблено відповідний актовий запис №2043. Батько [PERSON] - [PERSON] , мати - [PERSON] . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14.03.2014р. позовні вимоги позивача [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено, шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу позивачу відновлено дівоче прізвище « [PERSON] ». Відповідно до довідки Житлово-будівельного кооперативу «Медик» №106 від 16 жовтня 2020 р., [PERSON] з сином [PERSON] з липня 2019 року проживають за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.10.2019 року у справі №759/18410/19 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. У відзиві на позовну заяву про стягнення аліментів від 03.11.2019 року. у справі №759/18410/19, [PERSON] зазначає, що працює в АР Крим, має труднощі щодо перерахування коштів. На утриманні [PERSON] перебувають його два брати інваліди: [PERSON] , 1972 року народження, який має безстрокову інвалідність другої групи (з дитинства), що підтверджується довідками серії [NUMBER] , [PERSON] , який має безстрокову інвалідність другої групи (при проходженні військової служби), що підтверджується довідкою серії [NUMBER] . Окрім того вказує, що він працевлаштований, має мінливий та різний щомісячний заробіток, що підтверджується довідкою про доходи. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 07.07.2020 року у справі №759/18410/19 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково, стягнуто з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі 5000,00 грн щомісячно. За даними Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою Київського апеляційного суду від 04.11.2020, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, зменшено розмір аліментів до 3500,00 грн. На підтвердження наявності у дитини частих захворювань, відповідачем було надано лист Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Святошинського району м. Києва №1448 від 27.12.2019р, згідно з яким. [PERSON] за 2019 рік переніс захворювання та був оглянутий лікарем-педіатором: 11.03.2019 -13.03.2019, діагноз: гострий фарингіт; 21.03.2019-27.03.2019, діагноз: гостра респіраторна вірусна інфекція; 17.10.2019, діагноз: функціональний розлад шлунково-кишкового тракту; 06.11.2019 - 19.11.2019, діагноз: гостра респіраторна вірусна інфекція. Відповідно до висновку експериментально-психологічного обстеження [PERSON] , здійсненого практичним психологом, к. психолог.н. [PERSON] , за асоціативною методикою незакінчених речень, спостерігається проекція особистих переживань: "Боюся … що я піду до тата додому, до його братів. Вони мені нічого поганого не робили - просто вони мамі погане робили", "Сподіваюся на … то, що мама виграє суд. Не хочу з татом зустрічатись"; розповідає про батька: " З татом спілкувався, начебто, в цьому році. Зазвичай іноді він пише, іноді я… Я не проти з ним спілкуватися, тільки їздити до них не хочу через двох дядьків… Коли мама була молодою, вона чимось одного дядька роздратувала, і він ударив її пляшкою по голові…". За колірним тестом відносин КТВ демонструє позитивне ставлення до матері, батька ("мама-зелений", "тато-синій"), позитивне ставлення до місць проживання, різних містах і осіб, з ними пов`язаними ("квартира наймана в Криму - синій, квартира з двома дядьками - червоний", "квартира, де вони проживають з мамою - жовта, Київ - жовтий - позитивний, Ялта - зелена, селище Малий маяк (біля Алушти, там живуть мамині батьки) - жовтий, мама тата (бабуся по батькові) - синій", і на фоні всього цього позитиву виділяється явно негативне ставлення до двох дядьків по лінії батька (" [PERSON] сірий , другий брат - сірий"). У висновку [PERSON] зазначає, що [PERSON] виявляє тісну, надійну й позитивну прихильність до матері, яку чітко пов`язує з відчуттям захищеності та безпеки, й нестійкий психологічний зв`язок з батьком. Рекомендовано враховувати думку дитини при вирішенні питання місця його проживання, оскільки вона носить ознаки її особистих вражень і переконань і не є результатом навіювання або маніпулювання її свідомістю. Згідно з копіями довідок про реєстрацію місця проживання особи, доданих до відзиву відповідачем, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . За наданими документами, обидва брати позивача є інвалідами з дитинства. Проживання [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] позивачем не спростовувалось. При цьому, матеріалами справи не підтверджуються твердження відповідача про агресивну поведінку або соціальну небезпеку братів позивача, які проживають з ним за місцем його реєстрації. Відповідно до висновку про визначення способів участі громадянина [PERSON] у вихованні малолітнього [PERSON] від 30.11.2020р. №107-40/7894 батько дитини, громадянин [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає на тимчасово окупованій території України АР Крим у місті Сімферополі. Житлово-побутові умови проживання батька за місцем його реєстрації є задовільним, про що працівники служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації склали відповідний акт. Громадянка [PERSON] разом із сином [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . Житлово-побутові умови проживання дитини створено належним чином, дитина забезпечена всім необхідним для розвитку та виховання, про що працівники служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації склали відповідний акт. Під час проведення оцінки потреб батьків фахівці Святошинського районного у м. Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді встановили, що дитина забезпечена всім необхідним для проживання та розвитку, батьківський потенціал матері належний. Встановити здатність батька виконувати свої батьківські обов`язки фахівцям не вдалося, оскільки він проживає в АР Крим. 26.11.2020р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації рекомендовано визначити способи участі громадянина [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , а саме: ІІ, ІV субота з 10 год 00 хв до 19 год 00 хв; II, IV неділя з 10 год 00 хв до 19 год 00 хв; один місяць під час літніх шкільних канікул; осінні шкільні канікули. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Згідно приписів ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 Сімейного кодексу України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Перш за все суд звертає увагу на те, що у сімейних відносинах, які склалися між сторонами цієї справи, дійсно наявний спір про порядок участі батька у спілкуванні та вихованні сина, адже позивач бажає спілкуватися із дитиною за тим графіком, який визначений в позовних вимогах, в той час як відповідач (мати дитини) не погоджується із таким порядком спілкування, зокрема категорично заперечує проти відвідування дитиною під час зустрічей окремого місця проживання батька. Позивач, як батько малолітнього [PERSON] , [INFO] , має рівні з матір`ю дитини права та обов`язки щодо сина незалежно від того, що позивач проживає окремо від дитини. Таке рівне право на спілкування з обома батьками має й дитина. Позивач визнає свій обов`язок щодо участі у вихованні дитини та її розвитку та має намір активно приймати участь у вихованні дитини. Відповідачем не надано доказів того, що спілкування батька з сином суперечить інтересам дитини та є обмеженим законом. Службою у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації складено відповідні висновки щодо встановлення порядку участі батька [PERSON] у вихованні [PERSON] . Таким чином, враховуючи те, що для забезпечення інтересів дитини, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку по вихованню сина та здійснення його права на особисте спілкування з ним, необхідно визначити спосіб участі позивача у вихованні сина, беручи при цьому до уваги висновок Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації. Частиною шостою статті 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Як встановлено в судовому засіданні, питання, у якому сторони не можуть дійти згоди полягає у запереченнях відповідача проти перебування позивача за місцем реєстрації батька і наполяганні позивача на вказаних вимогах. Відтак, з метою уникнення ускладнень при виконанні судового рішення, суд вважає за можливе залишити графік зустрічей дитини з батьком, запропонований у висновку служби, деталізувавши, право на відвідування культурних, навчальних та розважальних закладів, дитячих розважальних заходів, кінотеатрів, театрів, гуртків, спортивних секцій. При цьому, вирішуючи основне конфліктне питання щодо перебування дитини за місцем реєстрації позивача, суд вважає за необхідне виходити з найкращого забезпечення інтересів дитини. Ухвалюючи рішення в справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Відповідно до наявного в матеріалах справи висновку експериментально-психологічного обстеження вбачається, що у дитини не має бажання відвідувати місце реєстрації батька, з викладеного у висновку чітко вбачається, що дитина має негативне відношення до таких відвідувань. У даному випадку, судом не оцінюються і не встановлюються наявність чи відсутність підстав для такого відношення дитини, а лише констатується факт, що з наданих документів вбачається, що аргументи відповідача про небажання дитини відвідувати місце проживання батька мають місце. Суд бере до уваги, що при прийнятті рішення, судом оцінюються правовідносини сторін та встановлюються обставини, які мають місце на момент розгляду. Водночас, рішення суду буде діяти і на майбутнє. Тому суд вважає за необхідне, з метою забезпечення розвитку дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі надати позивачу право на відвідування під час зустрічей з сином інших місць, у тому числі, місце свого проживання за адресою: [ADDRESS] - виключно за бажанням дитини та за домовленістю з матір`ю дитини, що відповідатиме встановленим обставинам і враховуватиме можливі зміни відношення дитини в подальшому. Вимоги позивача надати можливість забирати або заводити дитину за домовленістю з матір`ю до навчальних закладів, суд вважає за можливе задовольнити шляхом визначення можливості бачитись батька з дитиною у будь-який інший день (період) року за бажанням дитини та за домовленістю з матір`ю дитини, що відповідатиме інтересам дитини та забезпечить спільну участь батьків у вихованні дитини. Щодо позовних вимог відносно перебування батька з дитиною під час літніх, зимніх, осінніх та весінніх шкільних канікул, без присутності матері, без обмеження місця зустрічей та з правом поїздок по території України, а також за межі території України на період не менш 15 днів, слід зазначити про таке. Відповідно до ч.2 ст.147 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з ч.5 ст. 147 Сімейного кодексу України той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі. Той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк до одного місяця та більше з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, у чітко визначених випадках. При цьому, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, не має заборгованості зі сплати аліментів, звертається рекомендованим листом із повідомленням про вручення до того з батьків, з яким проживає дитина, за наданням згоди на виїзд дитини за межі України з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі в складі організованої групи дітей. У разі ненадання тим із батьків, з яким проживає дитина, нотаріально посвідченої згоди на виїзд дитини за кордон із зазначеною метою, у десятиденний строк з моменту повідомлення про вручення рекомендованого листа, той із батьків, хто проживає окремо від дитини та у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів, має право звернутися до суду із заявою про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків. Відтак, чинне законодавство передбачає порядок тимчасового виїзду дитини за межі України з безумовним дотриманням встановлених вимог. У зв`язку з чим, вимоги в частині дозволу поїздок за межі території України задоволенню не підлягають. Розглядаючи питання щодо проведення дитиною часу з батьком під час канікул, відповідач зазначала, що вона не заперечує проти визначення одного місяця під час літніх шкільних канікул та осінні шкільні канікули, проте заперечує відносно канікул в іншу пору року з підстав можливих захворювань дитини. Проте такі захворювання не виключені і в іншій період року, тому суд критично ставиться до висловлених аргументів. З цього приводу, слід зазначити, що будь-яка участь батьків у вихованні дитини має бути спрямована на забезпечення інтересів дитини, з урахуванням потреб дитини, стану здоров`я, дотриманням режиму дня, правил безпеки тощо. Відтак, для забезпечення спільної участі у вихованні дитини, враховуючи, що більшу свого часу, дитина проводить з матір`ю, суд вважає за можливе відійти від варіанту запропонованого службою у справах дітей і надати батьку право проводити час з дитиною під час половини всіх канікул. При цьому, конкретний час відпочинку сина з батьком має бути обраний з урахуванням найкращих інтересів дитини, стану його здоров`я та відповідних потреб, що за сумлінного відношення батька до виконання свого обов`язку, буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання сина. Враховуючи вищенаведене, оцінивши усі наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною підлягають задоволенню в частині визначення [PERSON] спосіб участі у вихованні сина [PERSON] , наступним чином: II та IV субота з 10 год 00 хв до 19 год 00 хв з правом відвідування культурних, навчальних та розважальних закладів, дитячих розважальних заходів, кінотеатрів, театрів, гуртків, спортивних секцій, а також, з правом відвідування інших місць - за бажанням дитини та за домовленістю з матір`ю дитини; II та IV неділя з 10 год 00 хв до 19 год 00 хв з правом відвідування культурних, навчальних та розважальних закладів, дитячих розважальних заходів, кінотеатрів, театрів, гуртків, спортивних секцій, а також, з правом відвідування інших місць - за бажанням дитини та за домовленістю з матір`ю дитини; половина всіх канікул; у будь-який інший день (період) року за бажанням дитини та за домовленістю з матір`ю дитини.

Outcome: partial