Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить визнати за ним право особистої приватної власності на житловий будинок та господарчі споруди по вул. Водопровідна, 12-а м. Роздільна Одеської області, загальною площею 30,10 кв.м., в тому числі житловою 32,60 кв.м. Свої вимоги мотивував, тим що він є власником житлового будинку з господарчими будівлями і спорудами по вул.. Водопровідній, 12-а м. Роздільна Одеської області. Вважає, вказаний будинок є його особистою власністю, так як був ним успадкований після смерті [PERSON], яка померла 14.12.2015 року та належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.08.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Однак дане його право на будинок не визнається дружиною [PERSON], яка вважає його спільною сумісною власністю подружжя, так як за час спільного проживання вони разом доглядали за спадкодавцем [PERSON] На даний час шлюбні відносини між ним та відповідачем погіршилися, в результаті чого дружина предявила йому претензію, що має право на 1/2 частину вказаного будинку, і вона має право змінити статус майна з особистої власності чоловіка на їх спільну сумісну власність. Просить визнати за ним право особистої приватної власності на житловий будинок з господарчими спорудами по вул.. Водопровідна, 12-а м. Роздільна Одеської області, який складається з: літ. «А» - житловий будинок з прибудовою літ."а", загальною площею 60,10 кв.м, в тому числі житловою 32,60 кв.м, та господарчих споруд : «№1-2» - огорожа, ворота. Житловий будинок та господарчі споруди розташовані на земельній ділянці площею 0.0594, кадастровий номер 5123910100:02:016:0097, яка належить йому. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, також просив справу розглядати у відсутність його та представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнала, не заперечувала проти визнання за позивачем права особистої приватної власності на вказаний будинок. Просила суд винести рішення в підготовчому судовому засіданні. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, на підставі наданих доказів по справі, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини. Позивачу [PERSON] належить на праві власності житловий будинок №12-а вул.. Водопровідна в м. Роздільна Одеської області відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НВХ 059300, посвідченим 08.08.2016 року приватним нотаріусом [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за №1627. (а.с.4) Реєстрація видачі свідоцтва про право на спадщину за законом підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 08.08.2016 року №44702818. (а.с.5) Наявність житлового будинку підтверджується технічним паспортом, згідно якого вказаний житловий будинок складається з літ. «А» - житловий будинок з прибудовою літ."а", загальною площею 60,10 кв.м, в тому числі житловою 32,60 кв.м, та господарчих споруд : «№1-2» - огорожа, ворота.(а.с.7) Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.08.2016 року вартість спірного будинку складає 89616,00 грн, також зазначено що вказаний будинок розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 5123910100:02:016:0097 площею 0,0508 га. (а.с.4) Відповідно до довідки субєкту господарювання ПП [PERSON] житловий будинок по вул. Водопровідна, 12-а м. Роздільна Одеської області згідно архівних матеріалів дійсно належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.08.2016 року, станом на 17.10.2017 року складається з літ. «А» - житловий будинок з прибудовою літ."а", загальною площею 60,10 кв.м, в тому числі житловою 32,60 кв.м, та господарчих споруд : «№1-2» - огорожа, ворота, а також зазначено, що самочинного будівництва після 05.08.1992 року під час проведення технічної інвентаризації від 17.10.2017 року не виявлено. (а.с.12) [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-ЖД №158647, виданим повторно 19.04.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, на підставі актового запису №235. (а.с.14) Таким чином в період перебування [PERSON] та [PERSON] в шлюбі позивач отримав спірний будинок в спадщину та оформив на власне ім"я. Просить в суді підтвердити, що даний будинок залишився його особистою приватною власністю. Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права \~ \~ \~ \~ У відповідності до ч.1 ст.\~55\~Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 1 ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1 )майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею. ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею. ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно ч. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадку і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 325 ЦК України субєктами права приватної власності є фізичні особи та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Згідно ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 41 Конституції України , кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17.07.1997 року №475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 року), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином спірний будинок по вул. Водопровідна, 12-а м. Роздільна Одеської області отриманий позивачем у спадщину, а тому є його особистою приватною власністю, так як не придбаний за спільні кошти подружжя, хоч у в період перебування сторін в шлюбі, і такий висновок суду повністю узгоджується з вимогами ст.57 СК України. Тому суд вважає, що житловий будинок з господарчими спорудами по вул.. Водопровідна, 12-а м. Роздільна Одеської області, який складається з: літ. «А» - житловий будинок з прибудовою літ."а", загальною площею 60,10 кв.м, в тому числі житловою 32,60 кв.м, та господарчих споруд : «№1-2» - огорожа, ворота не є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], а є особистою приватною власністю позивача згідно отриманих ним документів, що підтверджують право на спадщину. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Оскільки право позивача вільно розпоряджатися нерухомими майном, яке є його особистою приватною власністю, не визнавалось, він правомірно звернувся до суду за захистом не визнаних прав і суд відповідно до норм діючого законодавства, вважає, що його право підлягає захисту шляхом визнання за позивачем право особистої приватної власності на успадковане в період шлюбу майно.

Outcome: approved