Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

03.07.2018 [PERSON] звернувся з позовом до Житомирської міської ради, в якому просить визнати за ним право постійного користування квартирою [ADDRESS], яка складається з кімнати 1-5 площею 10,2 кв.м., кімнати 1-4 площею 8,9 кв.м., коридора 1-3 площею 8,9 кв.м., кухні 1-2 площею 8,0 кв.м., веранди 1-1 площею 4,8 кв.м. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в орієнтовно в 1964 [PERSON] надано квартиру [ADDRESS] для її проживання та проживання членів її родини. [INFO] бабуся позивача - [PERSON] померла. Після її смерті, на підставі рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №417 від 04.05.2017 особовий рахунок переоформлено на позивача. [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS] з 05.03.1997 року до 05.11.1997 року та з 30.03.2000 року по теперішній час. Посилаючись на те, що він є наймачем вказаного житлового приміщення, регулярно сплачує комунальні послуги, здійснює ремонт вказаного приміщення, іншого житла, окрім спірної квартири у позивача не має, тому звернувся до суду за захистом свої прав і законних інтересів. Ухвалою судді від 12.07.2018 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, у задоволенні позову просить відмовити, оскільки відсутній ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане жиле приміщення. На підставі ч.3 ст.211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. З довідки "КП ВЖРЕП №11" Житомирської міської ради №1142 про виписку з домової книги про склад сім'ї та прописку вбачається, що у квартирі [ADDRESS] були прописані та проживали: наймач - [PERSON], її дочка [PERSON] та онуки [PERSON] та [PERSON] Відповідно до довідки "КП ВЖРЕП №9" Житомирської міської ради №740 від 20.06.2018 позивач [PERSON] зареєстрований у квартирі [ADDRESS] з 05.03.1997 року до 05.11.1997 року та з 30.03.2000 року по теперішній час. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. [INFO] померла [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Як вбачається з довідки "КП ВЖРЕП №11" Житомирської міської ради №171 від 12.12.2017 особовий рахунок переоформлено на [PERSON] на підставі рішення Житомирської міської ради №417 від 04.05.2017 року. Згідно копії технічного паспорта квартири [ADDRESS] загальна площа квартири складає 40,8 кв.м. З листа Управління житлового господарства Житомирської міської ради №3-733 від 20.06.2018 року позивача повідомлено, що законних підстав для оформлення документів з приватизації немає, оскільки ордер про надання жилої площі на квартиру [ADDRESS] позивачеві не надавався. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 6 Житлового кодексу Української РСР жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється. У відповідності до ч.ч. 1, 4, 5 ст. 9 Житлового кодексу Української РСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. У відповідності до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно ст.61 Житлового кодексу Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається письмово. Недотримання письмової форми договору не тягне за собою його недійсність. Умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сім'ї є недійсними. Враховуючи те, що [PERSON] постійно проживає в спірній квартирі, дбає про житло, регулярно сплачує комунальні послуги, є користувачем вказаної квартири, суд приходить до висновку, що позивач згідно ст.9 Житловий кодекс Української РСР не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням і набув права постійного користування квартирою [ADDRESS], на умовах житлового найму, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved