Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

17 грудня 2018 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання їхнього спільного сина [PERSON], з 01 червня 2002року народження, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а ткаож призупинити дію рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 14 березня 2003 року про стягненн з нього аліментів на користь [PERSON]Ф . Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем перебував в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 19 серпня 2009 року. Від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син проживав разом з матір'ю [PERSON], а відповідно до рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 14 березня 2003 року з нього на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], 01 червня 2002 року народженян, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 14 березня 2003 року і до досягнення дитиною повноліття. Аліменти відповідно до даного рішення суду він сплачує про даний час, хоча з травня 2018 року їхній спільний з відповідачем син проживає разом з ним в смт. Рудниця Піщанського району Вінницької області, вул. Подільська, 100 та повністю перебуває на його утриманні. За цей період відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання сина не надавала. Вважає, що оскільки відповідач є працездатною особою, працює та отримує дохід, а тому може приймати участь у матеріальному утриманні сина. В подальшому з урахуванням уточнення позовних вимог просив визнати виконавчий лист виданий на виконання рішення Бершадського районного суду Вінницького області від 14 березня 2003 року таким, що не підлягає виконання. В підготовче засідання 12 березня 2019 року позивач [PERSON] не з'явився, проте від нього на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та про підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання 12 березня 2019 року не з'явилася, проте на адресу суду від неї надійшло клопотання, відповідно до якого вона просить суд розгляд справи провести без її участі та визнає позовні вимоги. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Відповідно до ч.1. ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В частині четвертій ст. 206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 19 серпня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-АМ № 054638, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Піщанського районного управління юстиції Вінницької області 19 серпня 2009 року (а.с.5). Позивач та відповідач являються батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії !-АМ № 160543 (а.с.4). Відповідно до рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 14 березня 2003 року в цивільній справі № 2-320 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], на користь [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 14 березня 2003 року і до досягнення дитиною повноліття(а.с.6). На виконання вказаного рішення суду Бершадським районним судом Вінницької області 18 березня 2003 року було видано виконавчий лист, який був прийнятий до виконання Управлінням юстиції Піщанського району Вінницької області 07 квітня 2003 року. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Рудницької селищної ради Піщанського району Вінницької області № 691 від 17 вересня 2018 року, на утриманні [PERSON] знаходиться неповнолітній син [PERSON], [INFO] (а.с.7). Згідно довідки виконавчого комітету Рудницької селищної ради Піщанського району Вінницької області № 697 від 20 вересня 2018 року, [PERSON], [INFO], проживає в [INFO], з 25 травня 2018 року по даний час. (а.с.8). З довідки виданої ВП "Подільська дистанція сигналізації та зв'язку" РФ "Одеська залізниця" АТ "Укрзалізниця" за вих. № 1114-06/111 від 25 січня 2019 року вбачається, що [PERSON] працює в ВП "Подільська дистанція сигналізації та зв'язку" з 16 грудня 1997 року, розмір його заробітної плати належний до виплати за 2018 рік становив 64407,33 гривень, з них сума утриманих аліментів складала 23302,18 гривень, які були утриманні, в тому числі, з травня по грудень 2018 року. Таким чином, під час розгляду справи доведений факт проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON] в смт. Рудниця Піщанського району Вінницької області, вул. Подільська, 100, та встановлено, що мати дитини - [PERSON] проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання сина позивачу не надає. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині визнання виконавчого листа виданого Бершадським районним судом Вінницької області 18 березня 2003 року на виконання рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 14 березня 2003 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, яким з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], на користь [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 14 березня 2003 року і до досягнення дитиною повноліття, підлягають задоволенню, оскільки змінилися обставини, які впливали на сплату аліментів [PERSON]. на користь [PERSON], а саме неповнолітній син став проживати разом з ним та повністю знаходиться на його утриманні. Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною першою ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В положеннях ст.184 СК України зазначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2019 рік", для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум в розмірі 2027 гривень. Згідно положень абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України). Отже, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. При визначенні способу стягнення аліментів, суд вважає, що він повинен бути визначений у частці від доходу відповідача за вибором позивача, з яким проживає неповнолітня дитина, в силу вимог ч.3 ст.181 СК України. На підставі викладеного, враховуючи беззаперечне визнання позовних вимог відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі, та стягнення із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів на утримання їхнього неповнолітнього сина сухини [PERSON], 01 чеврня [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, оскільки аліменти в даному розмірі будуть необхідними та достатніми для забезпечення потреб неповнолітньої дитини . При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ст.4, 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому у порядку ст.141 ЦПК України, враховуючи, ціну позову, яка у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 704 гривні 80 копійок, який підлягав сплаті на день звернення до суду з вказаними позовом.

Outcome: approved