Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

У серпні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до Закритого акціонерного товариства " Українська Будівельна компанія " про стягнення пені у зв'язку з порушенням договірного зобов'язання, свої вимоги мотивуючи тим, що 08 квітня 2014 року між ЗАТ «Українська будівельна компанія» та [PERSON] укладено договір купівлі - продажу майнових - прав на квартиру [ADDRESS] Сторони погодили, що ЗАТ « Українська будівельна компанія » продає клієнту майнові права на квартиру [ADDRESS] позначеному на схемі генерального плану за № 4. Вартість майнових прав становить 315 000 ( триста п'ятнадцять тисяч ) гривень, включаючи ПДВ. 08 квітня 2014 року сторонами укладено додаткову угоду № 1 / 2014 до Договору № 4 - 2 - 15 купівлі - продажу майнових прав на квартиру від 08 квітня 2014 року, відповідно до п . 1. 4. якої Договір викладено у новій редакції такого змісту: « характеристики квартири: номер квартири - 15, загальна проектна площа ( кв. м. ) - 37, 00, житлова проектна площа ( кв. м. ) - 23, 60, номер поверху - 2, кількість кімнат - 1. » 23 червня 2016 року шляхом укладення додаткової угоди № 1 / 2 до Договору № 4 - 2 - 15 купівлі - продажу майнових прав на квартиру від 08 квітня 2014 року сторонами внесено зміни щодо характеристик квартири. Клієнт свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, сплативши повну вартість майнових прав у сумі 315 000 грн., що підтверджується відповідною довідкою виданою ЗАТ « Українська будівельна компанія » 09 квітня 2014 року. Згідно вимог п. 1. 7. Договору, ЗАТ « Українська будівельна компанія » зобов'язалася здати будинок в експлуатацію не пізніше першого кварталу 2015 року, тобто 31 березня 2015 року. Проте ЗАТ « Українська будівельна компанія » своїх зобов'язань за п. 1. 7. Договору не виконало, адже в зазначений термін будинок прийнятий в експлуатацію не був. Так, будинок був прийнятий в експлуатацію 29 жовтня 2015 року, про що був отриманий Сертифікат ІУ 165153020243 від 29 жовтня 2015 року, копія якого розміщена на сайті житлового комплексу « Грюнвальд » ( маркетингова назва будівництва за адресою [ADDRESS] ). Згідно пункту 4. 6. Договору ЗАТ « Українська будівельна компанія » у випадку порушення зобов'язань за п. 1. 7. Договору щодо строків введення будинку в експлуатацію більше аніж на 120 календарних днів сплачує [PERSON] пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від загальної оплаченої суми [PERSON] за Договором. Таким чином, згідно пункту 4. 6. Договору, пеня має бути сплачена за період з 30 липня 2015 року по 29 жовтня 2015 року. Загальна сума пені за весь цей період складає 40 065 гривень 75 копійок ( сорок тисяч шістдесят п'ять гривень сімдесят п'ять копійок ), що визначено шляхом наступних розрахунків: 1.В період з 30 липня 2015 року по 27 серпня 2015 року ( всього 28 днів ) облікова ставка НБУ складала 30 %. Таким чином, подвійна ставка НБУ від загальної оплаченої суми ( 315 000 гривень ) за 1 календарний день складала 517 гривень 80 копійок. Загальна сума за період: 14 498 гривень 40 копійок. 2.В період з 28 серпня 2015 року по 24 вересня 2015 року ( всього 27 днів ) облікова ставка НБУ складала 27 %. Таким чином, подвійна ставка НБУ від загальної оплаченої суми ( 315 000 гривень ) за 1 календарний день складала 466 гривень 02 копійки. Загальна сума за період: 12 656 гривень 70 копійок. 3.В період з 25 вересня 2015 року по 29 жовтня 2015 року ( всього 34 дня ) облікова ставка НБУ складала 22 %. Таким чином, подвійна ставка НБУ від загальної оплаченої суми (315 000 гривень ) за 1 календарний день складала 379 гривень 72 копійок . Загальна сума за період: 12 910 гривень 68 копійок. У зв'язку із неналежним виконанням умов Договору ЗАТ « Українська будівельна компанія », щодо введення будинку в експлуатацію, [PERSON], згідно п. 12. 3 Договору, 14 липня 2015 року відправила на адресу ЗАТ «Українська будівельна компанія» лист-вимогу про сплату пені, в якому запропонувала виплатити усю суму пені у термін до 01 серпня 2016 року. У відповідь на вищезазначений лист 16 серпня 2016 року, ЗАТ « Українська будівельна компанія » направило лист [PERSON], в якому було відмовлено у виконанні умов п. 4. 6. Договору, а саме щодо сплати пені, зазначивши, що не вбачає достатніх правових підстав для задоволення вимоги [PERSON] Таке рішення товариство обґрунтувало тим, що « зобов'язання з прийняття будинку в експлуатацію не є грошовим за своєю правовою природою, не виражається і не може виражатися через сплату грошових коштів будь - кому, а відтак, за несвоєчасне виконання такого зобов'язання не може нараховуватися пеня ». В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з"явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 01 листопада 2017 року за вх. № 52683 та вх. № 52691 до суду від позивача та її представника надійшли заяви в яки просять проводити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, та просять задовольнити заявлені позовні вимоги. Згідно ст. 158 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Закритого акціонерного товариства " Українська Будівельна компанія " - [PERSON], що діє на підставі довіреності від 29 червня 2017 року ( а. с. 100 ) в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечила проти їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо. Ст. 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. СУдом встановлено, що 08 квітня 2014 року між ЗАТ «Українська будівельна компанія» та [PERSON] укладено договір купівлі - продажу майнових - прав на квартиру [ADDRESS] Сторони погодили, що ЗАТ « Українська будівельна компанія » продає клієнту майнові права на квартиру [ADDRESS] позначеному на схемі генерального плану за № 4. Вартість майнових прав становить 315 000 ( триста п'ятнадцять тисяч ) гривень, включаючи ПДВ. 08 квітня 2014 року сторонами укладено додаткову угоду № 1 / 2014 до Договору № 4 - 2 - 15 купівлі - продажу майнових прав на квартиру від 08 квітня 2014 року, відповідно до п . 1. 4. якої Договір викладено у новій редакції такого змісту: « характеристики квартири: номер квартири - 15, загальна проектна площа ( кв. м. ) - 37, 00, житлова проектна площа ( кв. м. ) - 23, 60, номер поверху - 2, кількість кімнат - 1. » 23 червня 2016 року шляхом укладення додаткової угоди № 1 / 2 до Договору № 4 - 2 - 15 купівлі - продажу майнових прав на квартиру від 08 квітня 2014 року сторонами внесено зміни щодо характеристик квартири. Клієнт свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, сплативши повну вартість майнових прав у сумі 315 000 грн., що підтверджується відповідною довідкою виданою ЗАТ « Українська будівельна компанія » 09 квітня 2014 року. Згідно вимог п. 1. 7. Договору, ЗАТ « Українська будівельна компанія » зобов'язалася здати будинок в експлуатацію не пізніше першого кварталу 2015 року, тобто 31 березня 2015 року. Проте ЗАТ « Українська будівельна компанія » своїх зобов'язань за п. 1. 7. Договору не виконало, адже в зазначений термін будинок прийнятий в експлуатацію не був. Так, згідно п.1 4.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона ( боржник ) зобов'язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо ) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою ( штрафом, пенею ) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк/термін. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Прострочення ЗАТ « Українська будівельна компанія » виконання зобов'язання з введення будинку в експлуатацію є порушенням норм статей 526 та 530 ЦК. Отже, ЗАТ « Українська будівельна компанія », внаслідок неналежного виконання своїх зобов'язань, зобов'язана сплатити [PERSON] пеню у розмірі 40 065 гривень 75 копійок ( сорок тисяч шістдесят п'ять гривень сімдесят п'ять копійок ). Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом статті 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.79 ЦПК України витрати на правовому допомогу входять до складу судових витрат. Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути на витрати правову допомогу у розмірі 1000 ( одна тисяча) гривень 00 копійок. Також в силу ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 551 гривень 00 копійок. На підставі вищевикладеного та ст. ст. З, 11, 16, 509, 525, 526, 529, 530, 546, 610 ЦК України і

Outcome: approved