Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який в подальшому було уточнено (а.с. 59-60), посилаючись на ту обставину, що є директором TOB "Донбаспромпоставка". Головним бухгалтером TOB "Донбаспромпоставка", на адресу Ленінського РВ ЛМУ ГУМВС України в Луганській області було направлено повідомлення про скоєння злочину, яке було зареєстроване у ЖРЗПЗ за №7160 про те, що 19.07.2011 року певна особа, перебуваючи на території TOB "Донбаспромпоставка" за адресою: м .Луганськ, вул. Фабрична, 1, шахрайським шляхом заволоділа автомобілем МАЗ 5334 (паливозаправник), марки ТЗА 7,5, д/н [NUMBER], яке належить TOB "Донбаспромпоставка", спричинивши при цьому позивачу матеріальну шкоду. Посадові особи Ленінського РВ ЛМУ ГУМВС України в Луганській області повинні були прийняти заяву про злочин та зареєструвати у ЖРЗПЗ, що було зроблено за №7160, у строк до 23.07.2011 року винести постанову про порушення кримінальної справи (або відмову у порушенні кримінальної справи) - чого зроблено не було; почати досудове розслідування - чого також зроблено не було. На одному з майданчиків з приймання металобрухту Артемівського району м. Луганська, 03.08.2011 року, позивач виявив автомобіль МАЗ 5334 (паливозаправник), марки ТЗА 7,5, д/н [NUMBER] та звернувся до ЛМУ ГУМВС України у Луганській області за телефоном "102" з повідомленням про встановлення місцезнаходження вкраденого 19.07.2011 року бензовозу. Проте, передавати позивачу вкрадене майно дільничний відмовився та паливозаправник за вимогою дільничного залишився на майданчику. З серпня по жовтень 2011 року автомобіль знаходився на території пункту прийому металобрухту, у листопаді 2011 року позивач дізнався, що майно, яке набуло статус речового доказу у порушеній кримінальній справі зникло. 14.02.2012 року товариством на ім'я слідчого, в провадженні якого перебувала кримінальна справа, було спрямовано заяву, в якій TOB "Донбаспромпоставка" просило повідомити про те, які заходи були прийняті слідчим для розшуку повторно вкраденого майна, на що було отримано відповідь від 27.02.2012 року про те, що пошук вкраденого майна триває. Згідно відповіді прокуратури Луганської області від 22.08.2013 року, 06.08.2012 року було прийнято рішення про відмову у порушенні кримінальної справи на підставі п.2 ст.6 КПК України. Проте відмова в порушенні кримінальної справи була винесена дільничним за відсутністю складу злочину, передбаченого ст. 296 КК України (хуліганство). Позивач вважає, що посадовими особами Ленінського РВ ЛМУ ГУМВС України в Луганській області та Артемівського РВ ЛМУ ГУМВС України у Луганській області було допущено незаконні дії у вигляді не порушення у відповідний строк кримінальної справи, що спричинило за собою наслідки втрати майна. Наведене спричинило позивачу моральну шкоду, яка полягає у хвилюваннях, яких позивач зазнав внаслідок втрати майна, що в свою чергу погіршило сон позивача. Порушення прав позивача призвело до втрати нормальних стосунків з членами сім`ї. Моральну шкоду позивач оцінив у 10000 грн. Також позивачем було витрачено 1000 грн. на правову допомогу. Посилаючись на наведене, положення Цивільного кодексу України, просив суд стягнути з Відповідача, у якості компенсації майнової шкоди, завданої позивачеві відповідачем, незаконною бездіяльністю (діями) його працівників посадових осіб Ленінського районного відділу Луганського міського управління УМВС України в Луганській області та посадових осіб Артемівського районного відділу Луганського міського управління УМВС України в Луганській області, в частині не забезпечення належного зберігання автомобіля МАЗ 5334 (паливозаправник), марки ТЗА 7,5, д/н [NUMBER], що призвело до його втрати, на користь [PERSON] 41275 грн., у якості компенсації моральної шкоди, 10000 грн., та судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу, у розмірі 1000 грн. В судовому засіданні позивач підтримав доводи уточненої позовної заяви, надав пояснення, аналогічні викладеним письмово та просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач позов не визнав. В судовому засіданні представник відповідача надала пояснення, згідно яких просила в задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи та надані докази в сукупності, суд дійшов наступного. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що 20.07.2011 року від ТОВ «Донбаспромпоставка» в особі Корчік А.І. до Ленінського районного відділу Луганського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області надійшло повідомлення про вчинення злочину в порядку ст.ст. 95,97 КПК України, а саме: крадіжка автомобіля МАЗ 5334 (паливозаправник), марки ТЗА 7,5, д/н [NUMBER], яке належало підприємству (а.с. 3). Актом приймання передачі від 03 серпня 2011 року ТОВ «Донбаспромпоставка» у рахунок погашення заборгованості перед [PERSON] на суму 41200 грн. передано право власності на вантажний автомобіль (паливозаправник) МАЗ 5334 , д/н [NUMBER], шасі [NUMBER] який за актом списання автотранспортних засобів від 17 червня 2011 року знятий з обліку ДАІ у зв`язку з вибраковкою (а.с. 4). Постановою слідчого Ленінського районного відділу Луганського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області [PERSON] від 17 листопада 2011 року порушено кримінальну справу за фактом шахрайства у відношенні ТОВ «Донбаспромпоставка» за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (а.с. 5). Позивач 14.02.2012 року звертався до слідчого СВ Ленінського РВ ЛМУ УМВС України у Луганській області [PERSON] із заявою щодо надання інформації про стан розслідування кримінальної справи № 02/11/1477 (а.с. 6). 07.02.2012 року слідчим [PERSON] [PERSON] повідомлено про кримінальну справу № 02/11/1477, роз'яснено право звернутися до слідчого за отриманням докладної інформації (а.с. 7). Згідно повідомлення від 23.03.2012 року заступника начальника СВ ГУМВСУ у Луганській області, кримінальна справа перебуває в провадженні слідчого [PERSON], за порушення вимог КПК України, слідчий [PERSON] притягнута до дисциплінарної відповідальності (а.с. 8). Згідно відповіді прокуратури Ленінського району м. Луганська від 11.05.2012 року №164 юр-07(568 ж) підстав для проведення перевірки в порядку ст. 97 КПК України стосовно працівників СВ Ленінського РВ ЛМУ ГУМВС України в Луганській області та вжиття заходів прокурорського реагування не вбачається. Крім того, у відповіді зазначено, що досудове слідство у кримінальній справі триває. СВ Ленінського РВ ЛМУ ГУМВС України в Луганській області прийнято заходи щодо встановлення місцезнаходження викраденого майна. Вивченням матеріалів справи порушень КПК України не встановлено (а.с. 9). Згідно повідомлення прокуратури Ленінського району міста Луганська від 16.05.2012 року, звернення [PERSON] з приводу втрати автомобіля МАЗ 5334, який співробітниками Артемівського РВ ЛМУ ГУМВС України у Луганській області передано на зберігання [PERSON] в ході перевірки ЖРЗПЗ № 9502 від 03.08.2011 року, передано до прокуратури Артемівського району міста Луганська (а.с. 78). За зверненням [PERSON] щодо викрадення належного йому автомобіля МАЗ-5334, Артемівським РВ ЛМУ ГУМВС України проведена перевірка в порядку ст. 97 КПК та 06.08.2012 року було прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи, на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (відсутність складу злочину, в редакції 1960 р.), тому підстав для внесення відомостей до ЄРДР не вбачається, про що зазначено у листі прокуратури Луганської області від 22.08.2013 року. З наведеного листа вбачається також, що [PERSON] звертався до Ленінського районного суду м. Луганська із скаргою на дії працівників прокуратури м. Луганська у частині невнесення до ЄРДР заяви від 24.05.2013 та ненадання відповіді на запит від 29.05.2013. За результатами розгляду скарги, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Луганська від 09.06.2013 у її задоволенні відмовлено (а.с. 41). Статтею 56 Конституції України та ст.1174 ЦК України закріплено принцип відповідальності держави або місцевого самоврядування за шкоду, завдану фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, яка відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Таким чином, умовою застосування судом цивільно-правової відповідальності за вказаною правовою нормою, яка поширюється на деліктні правовідносини, є встановлення факту неправомірності рішення, дії чи бездіяльності службової або посадової особи зазначених органів. У відповідності до ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Відшкодування шкоди, завданої органами дізнання, попереднього слідства, прокуратури та суду визначається Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду". Згідно ст. 1 Закону відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність" (2135-12), "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" ( 3341-12 ) та іншими актами законодавства. Як вбачається з позовної заяви, позивач просить відшкодувати шкоду, завдану посадовими особами Ленінського та Артемівського районних відділів Луганського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області відповідача через несвоєчасне порушення кримінальної справи та не вчинення передбачених законом дій, щодо розшуку та зберігання автомобіля МАЗ 5334 (паливозаправник), д/н [NUMBER], що не підпадає під дію положень Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду". Згідно ч. 6 ст. 1176 ЦК України що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Загальний порядок відшкодування шкоди передбачено ст. 1166 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Узагальнюючи судову практику, Верховний Суд України в Постанові Пленуму №6 від 27.03.1992 року з наступними змінами „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" в п.2 рекомендував судам при розгляді позовів про відшкодування шкоди виходити з того, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останніх були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що посадові особи Ленінського та Артемівського районних відділів Луганського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області допустили незаконну бездіяльність під час розслідування порушеної кримінальної справи за фактом втрати транспортного засобу - автомобілю МАЗ 5334 , д/н [NUMBER]. Лише факт притягнення слідчого Ленінського районного відділу Луганського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, про що йдеться у відповіді заступника начальника слідчого управління ГУ МВС України в Луганській області Глазунова В.М. від 23.03.2012 року, не дає підстави для висновку про незаконність дій (незаконну бездіяльність) посадових осіб відповідача, завдання шкоди позивачеві такими діями (бездіяльністю) та наявність причинно-наслідкового зв'язку між діями або бездіяльністю та спричиненою матеріальною шкодою. На підставі вищезазначеного, суд не вбачає підстав для відшкодування заявлених позивачем майнової та моральної шкоди. Також не підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правову допомогу, оскільки у відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати стягуються на користь позивача у разі задоволення позову повністю або частково.

Outcome: dismissed