Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася в суд з позовом до Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 17.09.1983 вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з громадянином [PERSON]. Вони з чоловіком проживали за адресою [INFO]. Протягом усього подружнього життя вони разом, відкрито, добросовісно та безперервно користувалися даним житловим будинком, власником якого був її чоловік, [PERSON]. Згодом, за життєвими обставинами, вона була змушена виїхати на заробітки до Угорщини. Протягом усього часу її відсутності вона щомісяця висилала чоловіку кошти, він приїздив до неї та вони спільно проживали деякий час в Угорській республіці, однак потім повертався до місця свого постійного проживання в м.Рахів. В листопаді 2014 року вона втратила зв'язок з своїм чоловіком, тому що не могла до нього дозвонитися. Ні чоловік, ні інші члени його родини, на її телефонні дзвінки не відповідали. Згодом, дізналася, що чоловік помер. Про смерть чоловіка позивачка дізналася з телефонної розмови з [PERSON], що є сестрою покійного чоловіка, яка у телефонному режимі запропонувала їй добровільно відмовитись від частини житлового будинку. Заповіту [PERSON] не вчиняв. Вона являється єдним спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом після його смерті. У встановлений законом шестимісячний термін з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка вона до нотаріальної контори не зверталася, тому що не знала про смерть чоловіка, так як знаходилася за кордоном та втратила з ним зв'язок. Просили суд винести рішення, яким надати [PERSON], додатковий двомісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 28.09.2016 до участі у даній справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено [PERSON]. В судовому засіданні представник позивачки - [PERSON], позовні вимоги підтримав,, та показав суду, що [PERSON] перебувала за кордоном з 2011 по 2015 роки. За кордоном вона працювала, оскільки сім'я перебувала у важкому матеріальному становищі, її чоловік [PERSON] ніде не працював. Позивачка постійно надсилала йому кошти. Про те, що чоловік помер, позивачка не знала, а про його смерть дізналася тільки з дзвінка [PERSON], яка повідомила про смерть чоловіка та запропонувала добровільно відмовитись від частини житлового будинку. Даний дзвінок було здійснено вже після шести місяців після смерті [PERSON]. В 2015 році [PERSON] зверталася в Рахівську Держнотконтору із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, та отримала лист Державного нотаріуса, що спадкову справу після смерті [PERSON] вже відкрито. Про те, що [PERSON] зверталася в нотконтору із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], позивачці відомо не було. Вважає, що [PERSON] пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] з поважних причин, так як знаходилась за кордоном, тому просить встановити позивачці додатковий строк два місяці, для прийняття спадщини після сметрі чоловіка. Представник відповідача - Рахівської державної нотаріальної контори в Закарпатській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини його неявки суду невідомі. Представник третьої особи - [PERSON] в судовому засідання зеперечила проти задоволення заявлених вимог та показала суду, що перебування позивачки за кордоном не являється поважною причиною для пропуску строку для прийняття спадщини. Про те, що її чоловік помер, позивачці було відомо раніше, оскільки вона надсилала співчуття, про що надає суду письмовий доказ, а саме нотаріально-засвідчений переклад. Окрім того, навіть перебування за кордоном, не є перешкодою для звернення спадкоємця з заявою при прийняття спадщини, оскільки з такою можливо звернутися до консульської установи України, що знаходиться в країні перебування спадкоємця. Позивачка таким правом не скористалась. Тому, вважає, що не має жодних підстав для задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, прийшов до наступного висновку. Відповідно до положень частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернути до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], перебували в зареєстрованому шлюбі з 11 вересня 1983 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії № І-ФМ № 401937 від 17.09.1983 (а.с.5). З копії закордонного паспорта позивачки вбачається, що вона дійсно тривалий час перебувала за кордоном, а саме в Угорській Республці (а.с.9-10). 28 листопада 2014 року [PERSON] помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФМ №191311 від 14 липня 2015 року. Позивачка [PERSON] та її представник стверджують, що про смерть чоловіка вона дізналася тільки в 2015 році, оскільки перебувала за кордоном, а тому, як спадкоємиць першої черги спадкування за законом (ч.1 ст. 1261 ЦК України), не могла вчасно подати заяву про прийняття нею спадщини після смерті чоловіка [PERSON]. Також, про смерть чоловіка дізналася вже по спливу шестимісячного терміну, встановленого законом для прийняття спадщини. Саме тому вона звернулась до суду з даним позовом. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. З листа завідуючої Рахівською ДНК - [PERSON], що доданий до матеріалів справи представником позивачки, вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] вже була відкрита до їх звернення (а.с.60). Однак, обгрунтовану постанову про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, на ім'я [PERSON] ні позивачкою ні її представником до матеріалів справи не надано. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", також передбачає, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивачка посилається на причину пропуску строку для прийняття спадщини після смерті її чоловіка незнанням про його смкрть в зв'язку з перебуванням нею за кордоном. У правовій позиції ВСУ, яка висловлена при розгляді справи № 6-1486цс15 зазначено таке: "Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічна правова позиція міститься у постанові ВС від 26.09.2012 (справа №6-85цс12). Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших обєктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Такий висновок узгоджується з нормами, викладеними в стст.1222, 1220, 1269,1270, 1272 ЦК, якими регулюються питання порядку прийняття спадщини". Зазначена правова позиція має безпосереднє відношення до вирішення даної справи, оскільки позивачка являлась спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка, як така, що не проживала разом з спадкодавцем, повинна була подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом. Однак цього, у встановлений законом шестимісячний строк вона не зробила. [PERSON] цього, жодного доказу того, що позивачка дізналась про смерть чоловіка в 2015 році нею та її представником не надано, тобто цей факт є непідтверджений: відповідно до ч.2 ст.10 ЦПК України, оскільки кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Про те, суд не бере до уваги додану представником третьої особи копію нотаріально засвідченого перекладу листування за допомогою СМС, про те, що [PERSON] 30.11.2014 надсилала свої співчуття про смерть чоловіка (а.с.61-62), оскільки не має жодних доказів про те, що вказаний номер належав саме [PERSON], що дане СМС написане дійсно нею та якій особі надсилалося повідомлення. Незважаючи на це, всупереч зазначеній нормі права, позивачкою та її представником не доведено жодним доказом наявність таких обставин, які б унеможливлювали подання позивачкою до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Не може бути визнано поважною причиною пропуску строку подання зазначеної заяви перебування позивачки за кордоном а саме в Угорській Республці, оскільки при сучасних засобах сполучення переїзд з місця її перебування до м.Рахова не займає стільки часу, яке б дало підставу для неподання нею заяви про прийняття спадщини протягом двох років: [PERSON] помер в листопаді 2014 р., а звернення до суду з даною позовною заяву відбулось у липні 2016 року. Окрім того, Вищий Сспеціалізований Суд України з розгляду цивільних І кримінальних справ у своєму листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" роз'яснив, що належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК). Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову. В даному випадку позов пред'явлено до Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області. Представник позивача в судовому засіданні стерджував, що про те, що [PERSON], прийняла спадщину після смерті [PERSON] їм не було відомо. Однак, вказана обставина спростовується твердженням позивачки та її представника викладених у позові та у особистих поясненнях даних в ході судового розгляду, про те, що [PERSON] телефонувала позивачці в 2015 році, з пропозицією відмовитись від спадщини після смерті її чоловіка. Окрім того, в матеріалах цивільної справи міститься копія заяви [PERSON] до Рахівської ДНК про прийняття нею спадщини після смерті брата [PERSON]. Однак, ні під час пред'явлення позову до суду, ні під час перебування справи на розгляді, позивачкою та її представником не надано суду клопотання про залучення до участі у розгляді в даній справі як співвідповідача [PERSON], хоча такий обов'язок процесуальним законом покладено саме на позивача. Аналізуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що у позивачки не було перешкод в поданні заяви про прийняття спадщини в установлений законом строк; поважної причини пропуску цього строку не встановлено, окрім того, відсутнє клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача особу яка прийняла спадщину після смерті спадкдавця, а саме [PERSON], що, в своїй сукупності, є підставами для відмови у задоволенні позову. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed