Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду про визначення місця проживання дітей , посилаючись на те що мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] року народження.Обґрунтовує свої позовні вимоги з батьком тим, що він матеріально забезпечує дітей, створює усі умови для їхнього розвитку, має власне житло, а [PERSON] створила нову сім'ю, не приділяє уваги дітям і не виконує свої батьківські обов'язки.В судовому засіданні позивач, представник позивача позов підтримали, просили задовольнити, в задоволенні зустрічного позову відмовити. Відповідачка [PERSON], представники відповідачки проти позову [PERSON] заперечувала, звернулася до суду з зустрічним позовом про визначення місця проживання дітей з матір'ю, оскільки без її згоди змінив місце проживання доньки , син навчається за кордоном для найкращого забезпечення їхніх інтересів мають проживати з нею, а визначення місця проживання дітей з батьком завдасть непоправної шкоди їхньому здоров'ю. 3-тя особа -Орган опіки і піклування Печерської районної у м. Києві державної адміністрації надав суду висновок, відповідно до якого рекомендує суду визначити місце проживання дітей з батьком. В судовому засіданні представник висновок підтримала. Суд , заслухавши пояснення сторін, третьої особи Служби у справах дітей Печерської районної у місті Києві державної адміністрації, покази свідків, дослідивши письмові докази, приходить до слідуючого. В судовому засіданні встановлено , що сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з березня 2004 року, 25 березня 2006 року вони зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 13 жовтня 2015р. шлюб між стронами розірвано. Встановлено , що неповнолітній син навчається за кордоном , з березня 2015р. донька мешкає з позивачем . [PERSON] з народження дітей займалася доглядом за ними, при цьому виконувала усі обов'язки з організації домашнього побуту, займалася ремонтом та облаштуванням квартири [ADDRESS] та заміського будинку в с. Крехаїв. [PERSON] самостійно займалася розвитком дітей, відвідувала з ними заняття з англійської мови, малювання, розвиваючі школи, приділяла увагу фізичному вихованню дітей. Вони відвідували регулярно басейн, [PERSON] також займався футболом. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов"язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір"ю. Судом встановлено факт самочинної зміни місця проживання доньки з боку позивача- батька дитини, спілкування з матір"ю є незначним, що для дитини даного віку є суттєвим. Свідок [PERSON], який працював в сім'ї репетитором не надав показів щодо стосунків між [PERSON] та [PERSON], та до кого більш прихильні діти. Свідок [PERSON] також не надав показів щодо стосунків у сім'ї і ставлення сторін до дітей. Зазначив, що [PERSON] знає з 1991 року, а [PERSON] - з 2004 року, але вона йому ніколи не подобалась, а зараз тим більше, оскільки розлучається з [PERSON] Свідок [PERSON] надав покази, що знає сторін з 2002 року. Часто бував у них вдома, вони разом святкували різні свята, їздили відпочивати. Характеризує позитивно як [PERSON], так і [PERSON] щодо їхнього ставлення до дітей. Не заперечує, що [PERSON] добра господиня і хороша мати. Свідки [PERSON] і [PERSON] не повідомили суду, де знаходиться дочка [PERSON], хоча їм відомо, що вона знаходиться з батьком. У той же час, свідок [PERSON] повідомив суду, що з березня 2015 року і до теперішнього часу він їздить у с. Крехаїв для надання уроків [PERSON], що спростовує твердження [PERSON] і висновок органу опіки про те, що діти проживають з [PERSON] у [ADDRESS]. У судовому засіданні дані свідки Позивача,не вказали суду обставин які б давали підстави дійти висновку про можливість розлучення дітей з матір"ю. Також в судовому засіданні були допитані свідки відповідачки. Свідок [PERSON] дала покази, що з 2006 року як педіатр надавала медичні послуги малолітнім дітям. [PERSON] була завжди особисто присутня, коли її викликали для огляду дітей, [PERSON] погоджувала з лікарем призначення лікування. Свідок позитивно характеризує стосунки [PERSON] з дітьми, зокрема, що дочку [PERSON] вона могла оглянути тільки тоді, коли [PERSON] тримала її на руках. Також характеризує [PERSON] як чуйну людину, зокрема, вона надала допомогу і придбала інгалятори для дитячої лікарні міста Києва. Свідок [PERSON], яка працювала в сім'ї хатньою робітницею з 2006 року до березня 2015 року, дала покази щодо ставлення [PERSON] до дітей та її участі в житті сім'ї. Характеризувала [PERSON] як дуже хорошу матір, яка весь час приділяла дітям і їхньому розвитку, самостійно відводила їх до школи раннього розвитку та басейну. Вдома весь час спілкувалася з дітьми, грала в різні ігри, привчала дітей до дисципліни. Крім того, [PERSON] самостійно повністю організовувала ведення господарства в с. Крехаїв (підсобне сільське господарство), домашнього господарства у [ADDRESS], яка є дворівневою, а також займалась ремонтом у квартирах, будинку в с Крехаїв та їхнім облаштуванням. Свідок [PERSON] показала суду, що знайома з [PERSON] з 2007 року, вони дружили сім'ями. [PERSON] багато часу приділяла дітям, їхньому вихованню та розвитку, вони разом відвідували з дітьми різні дитячі студії розвитку, спортивні секції, святкували дитячі та сімейні свята. Організацією свят завжди займалась [PERSON] Дала покази, що вона приділяла багато уваги отриманню нових знань з виховання дітей - відвідувала тематичні семінари, читала багато літератури, присвяченої вихованню дітей. Організацією домашнього господарства, ремонтом квартир і будівництвом заміського будинку займалась [PERSON] Також вона приділяла багато уваги здоров'ю дітей. Свідок характеризувала [PERSON] як чуйну, добру людину. [PERSON] багато часу приділяла вихованню дочки [PERSON] від першого шлюбу. Орган опіки і піклування Печерської районної у м. Києві державної адміністрації надав суду висновок від 13.07.2015р. № 105/01-2198/В-12 (153-154 т.2), відповідно до якого рекомендує суду визначити місце проживання дітей з батьком, однак судом не може бути прийнятий до уваги , оскільки в висновку , не зазначено виключних обставин, які б давали підстави дійти висновку про можливість розлучення дітей з матір"ю, чим порушується принцип 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частини 7,8 ст. 7 СК при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно до ч. З ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Твердження [PERSON] про те, що [PERSON] не має можливості забезпечувати дітей матеріально, не має власного житла, є безпідставними. Обов'язком батьків у відповідності до положень СК України є утримання та забезпечення дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. П. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. На підтвердження того факту, що діти начебто прихильні до батька більше, ніж до матері, [PERSON] надано висновок психолога (а.с. 124-126), який є суб"єктивною думкою психолога. У ході розгляду справи було встановлено, що відповідачка має постійне місце проживання, має постійне місце роботи та джерело існування, створені всі умови для проживання, виховання та розвитку дітей. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Судом під час розгляду справи не було встановлено виключних обставин у розумінні положень ст. 161 СК України які б свідчили про неможливість визначення місця проживання дітей разом з матірю. П ри цьому суд також враховує, що саме мати в найбільшій мірі може сприяти більш гармонійному розвитку неповнолітніх дітей. З огляду на встановлені у справі обставини та враховуючи інтереси дітей, суд вважає необхідним визначити місце проживання разом з матір»ю, тому позов [PERSON], з огляду на наведені обставини, задоволенню не підлягає, а зустрічний позов підлягає задоволенню. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved