Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON], в якому просить припинити право власності останнього на 1/4 частки квартири [ADDRESS] та визнати право власності на цю частку нерухомого майна за нею після сплати компенсації її вартості відповідачу. Заявлені вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з відповідачем [PERSON] вони перебували у шлюбі з січня 1984 року, який у вересні 2011 року був розірваний. Від шлюбу мають двоє дітей: дочку [PERSON] та сина [PERSON]. У 2008 році відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" їхньою сім"єю з чотирьох осіб приватизовано квартиру [ADDRESS]. 20.12.2012 року рішенням Володимир-Волинського міського суду кожному зі співвласників квартири, що перебувала у спільній сумісній власності, виділено по 1/4 частини вказаної квартири. 09.08.2013 року було укладено договір дарування, відповідно до якого дочка та син подарували їй належні їм на праві приватної власності 2/4 частки квартири. Таким чином, їй на праві приватної власності стало належати 3/4 частини квартири [ADDRESS]. Відповідачу належить 1/4 частина вказаної квартири. Дана квартира належить їм на праві спільної часткової власності, складається з двох кімнат житловою площею 25,9 кв.м. Загальна площа квартири складає 49,0 кв.м. Вона постійно проживала і проживає у цій квартирі. Відповідач фактично не проживає за даною адресою більше 12 років. Він залишив сім"ю і ще задовго до розірвання шлюбу переїхав у Чехію, де проживає і зараз. Там вдруге одружився, має іншу сім"ю, має роботу. Наміру повертатися у спірну квартиру на постійне смісце проживання він не має. Участі в утриманні квартири відповідач не несе. Під час розгляду судом справи про розірвання шлюбу відповідач обіцяв знятися з реєстрації у даній квартирі, однак не зробив цього. Спільне проживання та користування нерухомим майном є неможливим, частка відповідача є незначною та не може бути виділена в натурі, відповідач має постійне місце проживання, не пов'язане із спірним майном, а тому просить припинити право власності відповідача на частку в спільному майні на підставі ст. 365 ЦК України. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав вище вказаних, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] для участі у розгляді справи повторно не з»явився, будучи належним чином повідомлений про явку до суду за місцем фактичного проживання, а тому, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності та ухвалити заочне рішення, проти чого позивачка не заперечує. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про підставність і обґрунтованість заявленого позову, який підлягає до задоволення. Як вбачається з висновку про вартість об"єкта оцінки, квартира [ADDRESS] складається з двох кімнат, має загальну площу 49,0 м.кв., житлову площу 25,9 м.кв. Також з даного висновку вбачається, що вартість 1/4 частки даної квартири складає 22618,00 грн. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло № 184, виданого 22.04.2008 року, квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності. Згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20.12.2012 року кожному зі співвласників квартири, що перебувала у спільній сумісній власності, виділено по 1/4 частини вказаної квартири. Як вбачається з договору дарування квартири, [PERSON] та [PERSON] подарували позивачці [PERSON] 2/4 частки даної квартири. З копії рішенн Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 29.07.2011 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Частиною першою статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Указаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року № 6-81ск11 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім'ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. При цьому за змістом ст. 365 ЦК України згоди особи, право якої на частку у спільному майні припиняється, на отримання компенсації за його частку не вимагається, позивачу лише необхідно внести вартість частки, право на яку припиняється, на депозитний рахунок суду. Як встановлено судом, відповідачу належить 1/4 частки в квартирі [ADDRESS]. Згідно висновку про вартість об"єкта оцінки на частку відповідача приходиться 12,25 кв.м. загальної площі квартири, а житлової лише 6,48 кв.м. Отже, часка відповідача є незначною, оскільки є в три рази мешою, аніж частка, яка належить позивачці. Також частка відповідача не може бути виділена в натурі, а квартитра не може бути поділена між ними, як співвласниками, відповідно до розмірів належних часток. Вирішуючи питання про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику у разі припинення права власності на частку в спірному майні, суд виходить з наступного: Відповідач за даною адресою не проживає понад 12 років, не бере участі в утриманні квартири, не цікавиться її станом, має інше постійне місце проживання за кордоном. Таким чином, відповідач не ставиться до спірного помешкання як до єдиного місця проживання, забезпечений житлом, яке є для нього постійним місцем проживання. За вказаних обставин, припинення права власності відповідача на 1/4 квартири [ADDRESS] не завдасть істотної шкоди його інтересам. Дійсна вартість частки, на яку припиняється право власності, становить 22618,00 грн. Згідно квитанції № 24 від 24.12.2015 року позивачем внесено на депозитний рахунок Територіального упраління Державної судової адміністрації України у Волинській області вартість частки в розмірі 22618,00 грн. Таким чином, враховуючи виконання позивачем обов'язку щодо внесення вартості частки на депозитний рахунок суду, суд вважає можливим припинити право власності відповідача на 1/4 частку квартири [ADDRESS] на підставі ст. 365 ЦК України, як на незначну частку, яка не може бути виділена в натурі. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved