Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Представник позивача ПРА ОМР 10.10.2013 року звернувся до суду з позовною заявою, яку уточнив 13.11.2013 року (а.с.18-20), до [PERSON] про приведення приміщення в первісний стан, відповідно до технічної документації, а саме: квартири [ADDRESS], за власні кошти. В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що відповідачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], самовільно виконала роботи з реконструкції вказаної квартири з улаштуванням прибудови (балкону) в міжбудинковому просторі, чим було значно погіршено технічний стан будинку та житлово-побутових умов мешканців суміжних квартир. Відповідачці були вручені приписи про приведення вказаної квартири в первинний стан, на які вона не реагує. У зв'язку з цим, позивачем було прийнято розпорядження № 442 від 13.08.2013 року "Про приведення самовільно реконструйованої квартири в первинний стан", однак воно відповідачкою також не виконано. Здійснення робіт без відповідного дозволу на їх виконання вважаються самовільним і тягне за собою відповідальність до діючого законодавства. 28.01.2014р. по даній справі Приморським районним судом м.Одеси було винесено заочне рішення, яким позов був задоволений, проте на підставі заяви відповідача ухвалою суду від 05.05.2014р. зазначене рішення суду було скасовано та справа призначена до нового розгляду. В судове засідання з'явилася представник позивача ПРА ОМР - Маркіна С.І. (діє на підставі довіреності від 29.04.2014р.), яка підтримала позов, просила його задовольнити. При цьому пояснила, що позивачка самовільно реконструювала квартиру з улаштуванням балкону, про що свідчить акти перевірки та обстеження з фотофіксацією. Відповідно до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №1308 від 25.12.2009 року був затверджений порядок взаємодії органів міської ради та комунальних підприємств з вирішення питань, пов'язаних із самочинним будівництвом у місті Одесі та відповідно п.2 цього порядку, виявлення фактів самочинного будівництва входить в повноваження Райадміністрація, тому вони діють в межах та на підставі затвердженого порядку та Положення про Приморську районну адміністрацію. В судове засідання відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 27.02.2014 року, не з'явилися, хоча про час, дату і місце судового засідання були повідомлені належним чином у встановленому порядку, поважних причин неявки суду не представили. Заяви про розгляд справи за її відсутністю суду не надано. В минулих судових засіданнях представник відповідача [PERSON] позов не визнала, просила у задоволенні позову відмовити і підтримала свої письмові заперечення на позов.(а.с.66-67). При цьому пояснила, що [PERSON] ніякого балкону, про який зазначеного в позові ПРА, в міжбудинковому просторі не будувала а разом з іншими сусідами за власні кошти провели ремонтні роботи з укріплення стін будинку, які ні в якому разі не можуть слугувати балконами та чимось іншим. Будинок [ADDRESS], в якому розташована квартира [PERSON] та її сусідів руйнується вже не перший рік. У 2006 році у будинку впала стіна. Неодноразові звернення [PERSON] та її сусідів до КП "ЖКС "Порто-Франківський" щодо ремонту їх будинку осталися без розгляду. Від незадовільного стану будинку у куті квартири [PERSON] утворився нахил 15-25 градусів про що свідчать додані фотоматеріали. Крім того, позов ПРА ОМР базується на порушенні прав інших мешканців вказаного будинку, що не відповідає дійсності. Ніякого перепланування квартири чи будинку [PERSON] разом з сусідами не проводять, а проводять лише заходи по збереженню будинку від подальшої руйнації, які по своїй суті відносяться до КП "ЖКС "Порто-Франківський", яке в свою чергу не виконує своїх зобов'язань по належному утриманню їх будинку. Більш того, КП "ЖКС "Порто-Франківський" разом з ПРА ОМР лише заважають мешканцям будинку в їх прагненні зберегти своє житло шляхом подання позовів та винесення приписів. З наданих позивачем фото не вбачається вихід з приміщення квартири до укріплень, а ні кухня, ані інші житлові приміщення не сполучені з укріпленням. При цьому представник відповідача наголошував, що відповідачем проведено заходи по збереженню будинку від подальшої руйнації, він не будував балкон та не проводив реконструкцію квартири. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та додані до неї документи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на 4-му поверсі, аг площею 87,8 кв.м., житл. пл. 65,1 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу від 04.09.2002 року та договором дарування від 12.04.2000 року (а.с.7-8). З підстав позову вбачається, що [PERSON] самовільно реконструювала зазначену квартиру та прибудувала до неї балкон, без затвердженої у встановленому законом порядку проектної та дозвільної документації. Зазначений балкон збудований в міжбудинковому просторі , чим було значно погіршено технічний стан будинку та житлово-побутових умов мешканців суміжних квартир, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією технічного плану будинку [ADDRESS] (а.с.13). Приписами (актами) КП ЖКС "Порто-Франковський" від 17.07.2013 року, 20.06.2012 року, [PERSON] було вказано на призупинення реконструкційно-будівельних робіт та надання проектно-технічної документації її квартири (а.с.9-11). З Акту обстеження від 26.07.2014р. майстрів дільниці №8 КП «ЖКС «Порто-Франківський» вбачається про облаштування [PERSON] самовільно без дозвільних документів балкону в між будинкову просторі площею приблизно 2 кв.м.(а.с.12). У зв'язку з зазначеним вище, Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради було видано та затверджено розпорядження № 442 від 13.08.2013 року, яким було зобов'язано [PERSON] до 16.08.2013 року, привести в первинний стан самовільно реконструйовану квартиру [ADDRESS] на четвертому поверсі чотирьохповерхового будинку(а.с.5). При цьому вказано, що вона виконала реконструкцію квартири з улаштуванням прибудови(балкону) в між домовому просторі, чим значно погіршила житлово-побутові умови мешканців суміжних квартир та технічний стан будинку. Вказаним розпорядженням відповідачку було попереджено, що у разі невиконання нею розпорядження, позивач буде звертатися до суду з відповідним позовом. Однак, відповідачка вимоги розпорядження не виконала та реконструйовану квартиру не привела до стану згідно технічної документації. Згідно листа КП «ЖКС «Порто-Форанківський» від 14.08.2014 року та акту обстеження працівників ділянки № 8 КП «ЖКС «Порто-Франківський» від 13.08.2014 року, гр.[PERSON] не виконала розпорядження райадміністрації, демонтаж самовільно збудованого в міжбудинковому просторі балкону не провела.(а.с.82,83). Відповідно до п. 2.9. рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 1308 від 25.12.2009 року "Про затвердження порядку взаємодії виконавчих органів міської ради та комунальних підприємств з вирішення питань, пов'язаних із самочинним будівництвом у місті Одесі" вбачається, що : "Районні адміністрації Одеської міської ради та управління архітектури та містобудування Одеської міської ради звертаються з відповідними позовами до суду при: проведенні внутрішньої реконструкції квартир та нежилих приміщень у багатоквартирних будинках, реконструкції приміщень з прибудовою балконів від другого поверху та вище, облаштування огорож, встановлення металевих гаражів без відповідних дозвільних документів, при проведенні будівництва або реконструкції будівель (жилих або нежилих), що здійснюється на земельних ділянках, наданих (переданих) юридичним або фізичним особам у встановленому законом порядку". Згідно ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування" в Україні акти органів місцевого самоврядування є обов'язковими до виконання усіма підприємствами, установами, організаціями і громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Відносини у сфері містобудівної діяльності регулюються Конституцією України, Цивільним, Господарським і Земельним кодексами України, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Законами України "Про Генеральну схему планування території України", "Про основи містобудування", "Про архітектурну діяльність", "Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду", "Про землеустрій", іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону N 3038-VI). Державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Статтею 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" передбачено, що будівництво (реконструкція) об'єкта здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил. Згідно зі ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані, реконструюються або будуються без належного дозволу або належно затвердженого проекту, або зі значними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, що здійснила самочинне будівництво не набуває права власності на нього. Відповідно до абзацу першого частини сьомої статті 376 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Частиною 1 статті 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що проектна документація на будівництво об'єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, державних будівельних норм, стандартів і правил та затверджується замовником. Згідно ст. 29 Закону України "Про планування та забудову територій" здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законодавством. Згідно ст. 152 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадиться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Згідно з підпунктом 3 пункту "б" частини першої статті 31 Закону України від 21 травня 1997 року N 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон N 280/97-ВР) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій, зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоду навколишньому природному середовищу. Відповідно до п.п. 5.5.-5.6. «Положення про порядок реконструкції збудованих, вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень в м. Одесі", затвердженого рішенням Одеської міської ради № 2153-ХХШ від 17.04.2001 року, реконструкція приміщень, що була розпочата або проводиться без реєстрації в інспекції ДАБК і без дозволу на виконання будівельних робіт, вважається самочинною і не допускається всіма суб'єктами містобудування, органами державного управління, а також організаціями і підприємствами, що забезпечують фінансування. Отже, реконструкція - це зміна функціонального призначення будівель і споруд, вдосконалення планувальних рішень і прибудова елементів, споруд на тлі забудови, що склалася. Згідно ч.2 ст. 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування та будівництва об'єктів. Згідно ст. 5 Закону України "Про основи містобудування" при плануванні та забудові територій здійснення містобудівної діяльності повинно бути забезпечено з урахуванням державних та громадських інтересів а також з урахуванням законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України», вирішуючи позови про знесення самовільно збудованих (прибудованих, надбудованих) балконів, мансард, горищ тощо у багатоповерхових багатоквартирних будинках, суди повинні враховувати, що положення статті 376 ЦК до цих правовідносин не застосовуються. У відповідності до ч. 3 п. 22 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України», під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність. Належних доказів щодо погіршення технічного стану будинку та порушення житлово-побутових прав мешканців суміжних з відповідачем квартир, та яких саме, представником позивача суду не надано. У необхідних випадках для з'ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами статті 143 ЦПК. проте сторони не скористались наданими ЦПК процесуальним правами щодо заявлення відповідних клопотань. Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові, при цьому факт відхилення від проекту та порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка пред'явила позов про знесення самочинного будівництва (частина сьома статті 376 ЦК, частина перша статті 60 ЦПК). В інших випадках суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може на підставі частини сьомої статті 376 ЦК зобов'язати забудовника здійснити перебудову житлового будинку, будівлі, споруди або іншого об'єкта нерухомості, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотним порушенням основних будівельних норм і правил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову. (пункт 13, 22, 23 Постанови Пленуму ВССУУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України»). З пояснень представник відповідача, що також не було спростовано представником позивача, в судовому засіданні було встановлено, що будинок [ADDRESS] нахиляється, стіни потріскані, у зв'язку з чим мешканцями будинку з метою збереження будинку від подальшої руйнації були проведені наступні дії: проведена стяжка між стінами, яка здійснена на першому, другому та третьому поверсі міжбудинкового простору, а саме між двома стінами одна проти одної, для того щоб одна половина будинку не нахилялася до іншої. Як вбачається з наданих позивачем та представником відповідача фотознімків та плану (а.с. 52,55,84), у міжбудинковому просторі будинку на рівні четвертого поверху наявна укріплювала стяжка між несучими стінами будинку , без облаштування дверного пройому в квартиру відповідача. Будь-яких інших укріплень, які б були схожі на улаштування балкону, а саме огороджений парапетом, балюстрадою або гратами невеликий майданчик на фасаді або в інтер'єрі будинку, що виступає вище першого поверху, підтримується консолями, кронштейнами чи колонами та сполучається з приміщеннями, судом не виявлено. Разом із тим суд зазначає, що облаштування балкону, не пов'язане з використанням земельної ділянки, підпадає під ознаки перепланування, тому при вирішенні таких спорів слід керуватися нормами статті 383 ЦК. При цьому суду слід враховувати наявність технічного висновку про відповідність виконаних робіт будівельним нормам і правилам, висновку про відповідність перепланування санітарно-епідеміологічним вимогам, правилам пожежної безпеки, наявність даних про порушення прав власників інших квартир та правил експлуатації будинку. Проте таких доказів суду не надано. Згідно з додатком "Б" до ДБН В.2.2-15-2005 "Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення", затверджених наказом Держбуду України N 80 від 18 травня 2005 року, та Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженого Наказом Держбуд України, від 24.05.2001, № 127 (зі змінами), Балкон - виступаюча з площини стіни фасаду огороджена площадка, яка слугує для відпочинку в літню пору року. Відповідно до ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 383 ЦК України, на яку саме і посилається позивач у своєму позові, власник квартири може за своїм розсудом виконувати ремонт та зміни у квартирі, надані йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що зміни не тягнуть порушень прав власників інших квартир в багатоквартирному житловому будинку та не порушують санітарно-технічних вимог та правил експлуатації будинку. Суд бере до уваги, що умови і порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих приміщень у житлових будинках встановлені Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року N 76. Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. N 572) передбачено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку (п. 4). Згідно роз'яснення Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 01.07.2006 року «Щодо трактування понять «реконструкція приміщень» та «прибудова», у додатку Б «Терміни та визначення» ДБН А.2.2-3-2004 «Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва» подається визначення терміну «реконструкція»- перебудова існуючих об'єктів виробничого та цивільного призначення, пов'язана з удосконаленням виробництва, підвищенням його техніко-економічного рівня та якості вироблюваної продукції, поліпшення умов експлуатації та проживання, якості послуг, зміною основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність, функціональне призначення, геометричні розміри)». Також судам слід брати до уваги, що умови і порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих приміщень у житлових будинках встановлені Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року N 76 та зареєстрованих у Мінюсті 25.08.2005 р. за №927/11207. Цими Правилами визначено що, реконструкція житлового будинку - комплекс будівельних робіт, спрямованих на поліпшення будинку шляхом їх перепланування та переобладнання, надбудови, вбудови, прибудови з одночасним приведення їх показників відповідно до нормативно-технічних вимог». Згідно з пунктом 1.4.1 цього наказу переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих приміщень у будинках дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради. Цими ж правилами надається визначення таких понять, як переобладнання і перепланування. Разом з тим слід враховувати, що нормативними правовими актами визначено переобладнання, які не належать до самочинного будівництва і, відповідно, не потребують дозволу на їх проведення. Так, згідно з п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна (затверджено наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 р. N 127; зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10 липня 2001 р. за N 582/5773), не є самочинним будівництвом, зокрема: - для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків: зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд, навісів, альтанок, теплиць, вбиралень, погребів та ін.; - для квартир багатоквартирних житлових будинків, гуртожитків: перепланування, пов'язані зі збільшенням житлової або підсобної площі за рахунок демонтажу перегородок без порушення капітальних несучих стін, несучих конструкцій, опор, балок за рахунок площ коридорів та допоміжних приміщень, влаштування чи закриття дверних (віконних) прорізів у внутрішніх некапітальних стінах; демонтування або влаштування шаф, антресолей, комор тощо. Як вбачається з пояснень представника відповідача, ніякого балкону відповідачка не улаштовувала та реконструкцію квартири не проводила, всі її дії та дії мешканців направлені на захист будинку від руйнації. Відповідно до наданих представником відповідача суду знімків (а.с. 53,56) вбачається нахил підлоги від перпендикулярного рівня з різних боків до нижньої точки. В 2007 році даний будинок вже зазнав руйнації, обвалилася стіна будинку, мешканці побоюються нової руйнації будинку, тому на трьох поверхах, знизу та зверху власними силами та за власний кошти укріплені стіни будинку. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка не здійснювала реконструкцію або перепланування квартири, не будувала балкон, не порушували капітальні несучі стіни та конструкції будинку, та не змінювала його фасад. Позивачем не надано суду належних доказів що відповідачкою здійснено роботи по реконструкції квартири з улаштуванням балкону. У зв'язку з наведеним суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed