Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

27.08.2021 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - 04.10.2021 року позивач [PERSON] подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на : - квартиру [ADDRESS] , - автомобіль «JEEP Grand Cherokee», д.н.з. [NUMBER] . Також заборонити посадовим особам Територіального сервісного центру МВС України 7341 та будь -яким іншим представникам, які діють за довіреністю та в інтересах [PERSON] , [INFO] , громадянин України, паспорт [NUMBER] виданий 25 січня 2005 року Шевченківським РВ УМВС України в Чернівецькій області, реєстраційний номер платника податків [NUMBER] , мешканець [ADDRESS] здійснювати будь-які дії щодо зняття з обліку, відчужування в будь якій спосіб автомобіль «JEEP Grand Cherokee», д.н.з. [NUMBER] . Заяву обґрунтовує тим, що постановою Шевченківського районного суду від 02.11.2021 року встановлено факт вчинення відповідачем [PERSON] дорожньо - транспортної пригоди , внаслідок якої пошкоджено власний автмобіль позивача BMW528i д.н.з [NUMBER] та сума спричинених збитків складає 308 362-16 грн. , яку в добровільному порядку відповідач позивачу не відшкодував. Вказує, що відповідач є власником нерухомого та рухомого майна, яке може бути в подальшому використано органами виконавчої служби для примусового виконання рішення, а отже є предметами на які необхідно накласти арешт відповідні обтяження з метою належного виконання судового рішення в сумі 308 362-16 грн. Питання забезпечення позову врегульовано главою 10 ЦПК України. Відповідно до положень ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. На підставі вимог ч.1, 2 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь в справі, може вжити заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Пункт 1 частини 1 ст.150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Згідно з ч.1 п.2 ст.150 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом. Згідно із положеннями ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду. Згідно із п.п.4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Як зазначає Пленум Верховного Суду України у постанові N 9 від 22.12.2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими. Наведене узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду України (постанови від 25.05.2016 року по справі № 6-605цс16 (№ в ЄДРСРУ 57933051). Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі"Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31 липня 2003 року у справі"Дорани проти Ірландії"Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що предметом і підставою позову є відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Таким чином, аналізуючи надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що заява про вжиття заходів забезпечення позову підлягає частковому задоволенню. Суд вважає, що накладення заборони на відчуження транспортного засібу марки «JEEP Grand Cherokee», д.н.з. [NUMBER] , без заборони користування ним, буде заходом забезпечення позову, який в достатній мірі забезпечить виконання рішення суду в разі ймовірного задоволення позову. Заява в частині про накладення арешту на належну відповідачу квартиру задоволенню не підлягає, оскільки є заходом, очевидно не співмірним з сумою нанесених позивачу збитків .

Outcome: partial