Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

14.12.2017 року позивач ПАТ «Криворіжгаз» (надалі Позивач) звернувся з позовом до відповідача [PERSON] в якому просив: стягнути з [PERSON] заборгованість на користь ПАТ «Криворіжгаз» в сумі 120 086,31 грн., з подальшим перерахуванням на рахунок №2600308422 у АБ «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ», МФО 300647, ЄДРПОУ 03341397; стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Криворіжгаз» судовий збір 1600,00 грн., з подальшим перераховуванням на рахунок №2600308422 у АБ «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ», МФО 300647, ЄДРПОУ 03341397. В обґрунтування позову зазначено, що постановою НКРЕКП №1274 від 16.04.2015 року про видачу ліцензії на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ ПАТ «Криворіжгаз», видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території м. Кривий Ріг (крім житлового масиву Інгулець Інґулецького району в місті [PERSON] Ріг) та Криворізького району Дніпропетровської області в зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні ПАТ «Криворіжгаз». Відповідно до Кодексу газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 року (далі Кодекс ГРС), Позивач є оператором газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) який на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Відповідач [PERSON] є споживачем природного газу за адресою: вул. Граве, 8, м. Кривий Ріг, згідно п. 2. глави 1 Розділу 6 та п. 4 глави 3 Розділу 6 Кодексу Кодексу ГРС. 29.08.2017 року за адресою Відповідача [PERSON] представниками ПАТ «Криворіжгаз» було складено акт про порушення №3, відповідно до якого було встановлено порушення Кодексу ГРМ, а саме: несанкціонований відбір природного газу на обєкті споживача шляхом наявного несанкціонованого газопроводу, а саме: самовільно підєднаного стального газопроводу відводу діаметром 25 мм до ввідного газопроводу, замурованого у стіні перед лічильником. Не допущено до огляду фактично підключеного газового обладнання, яке ймовірно знаходиться у суміжних приміщеннях з літньою кухнею, де встановлено лічильник. Гільза в стіні не суцільна, підєднана частина газопроводу, не виймається зі стіни. Згідно підпункту 1 п. 1 гл. 2 Розділу XI Кодексу ГРМ, вказане порушення кваліфікується як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих обємів (обсягів) природного газу, належать, зокрема, наявність несанкціонованого газопроводу. Відповідач [PERSON] відмовився від підписання акта про порушення, що підтверджується відеозйомкою, тому вказаний акт є дійсним відповідно до п. 4 гл. 5 Розділу XI Кодексу ГРМ. 26.10.2017 року вищезазначений акт про порушення було задоволено. У відповідності до п. 1 ч. З Розділу 11 та п. 9 гл. З Розділу XI Кодексу ГРС здійснено нарахування недооблікованого (донарахованого) обєму та обсягу природного газу з урахуванням проміжку часу, за який необхідно визначити обєм необлікованого природного газу, помноженого на коефіцієнт сезонності (коефіцієнт сезонності приймається рівним 0,5 в опалювальний період та рівним 1 у міжопалювальний період) та на величину обємної максимальної секундної витрати газу. Отже, за період з 29.08.2015 року до 29.08.2017 року (24 місяці) заборгованість за недооблікований (донарахований) обєм природного газу склав 120 086,31грн. Відповідач в установленому порядку попереджений про існування боргу шляхом направлення супровідним листом від 01.11.2017 року позивачу рахунку на оплату недооблікованого (донарахованого) обєму та обсягу природного газу і його вартості від 26.10.2017 року. Оплату боргу відповідачем [PERSON] не здійснено. Ухвалою Жовтневого районного суду міста [PERSON] від 15 січня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 26.02.2018 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Криворіжгаз», в якому просив суд усунути [PERSON] перешкоди у користуванні природним газом шляхом: визнання незаконними дій ПАТ «Криворіжгаз» (ідентифікаційний код юридичної особи 03341397) по припиненню газопостачання в будинок №8 по вул. Граве в м. Кривий Ріг та зобовязання ПАТ «Криворіжгаз» (ідентифікаційний код юридичної особи 03341397) відновити газопостачання в будинок №8 по вул. Граве в м. Кривий Ріг. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтував наступним. 3 18.03.1996 року [PERSON] зареєстрований в [INFO]. 29.08.2017 року за адресою: м. Кривий ріг, вул. Граве будинок №8, представниками ПАТ «Криворіжгаз» було складено акт про порушення №3, в звязку з тим, що начебто мав місце несанкціонований відбір природного газу шляхом наявного несанкціонованого газопроводу: несанкціоноване підєднання стального газопроводу діаметром 25 мм. до ввідного газопроводу замурованого в стіні перед лічильником; не допущено до огляду фактично підключеного газового обладнання, яке ймовірно знаходиться в суміжних приміщеннях з літньою кухнею, де встановлено лічильник; гільза в стіні не суцільна, приєднана частина газопроводу не виймається зі стіни. Відключення від газопостачання відбулося з порушенням діючого законодавства України, а тому підлягає відновленню. 29.08.2017 року представниками ПАТ «Криворіжгаз» [PERSON] та [PERSON] був складений [PERSON] про демонтаж засобу вимірювальної техніки, в якому замість [PERSON] був вказаний як споживач [PERSON] Відповідно до вказаного акту був демонтований прилад обліку газу, що підтверджується копією цього акту. Припинення газопостачання відбулося з порушенням Позивачем п. 1, п. 2 Глави 7 Розділу VI Кодексу ГРС, оскільки оператор ГРМ повинен був надати споживачу повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу побутовому споживачу не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу). При цьому в повідомленні мають бути зазначені підстави та дата припинення газопостачання (розподілу природного газу). Ухвалою Жовтневого районного суду міста [PERSON] від 26.02.2018 року поновлено [PERSON] строк для подання зустрічної позовної заяви та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду міста [PERSON] від 26.02.2018 року зустрічний позов [PERSON] залишено без руху та надано час для усунення недоліків. Ухвалою Жовтневого районного суду міста [PERSON] від 26.02.2018 року прийнято зустрічну позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Об'єднано справи в одне провадження. 19.03.2018 року відповідач [PERSON] через свого представника адвоката [PERSON] надав відзив на позов в якому позовні вимоги ПАТ «Криворіжгаз» не визнав та вказав, що позовні вимоги не підлягають задоволенню і крім підстав доводів щодо незаконності дій Позивача навів додатково наступні підстави щодо необхідності відмови у задоволенні позову. Факт складання 29.08.2017 року акту про порушення №3 за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Граве будинок №8, представниками ПАТ «Криворіжгаз» у відношенні [PERSON] не оспорював. Відповідач [PERSON] вважає, що складання актів та відключення від газопостачання відбулося з порушенням діючого законодавства України, а нарахування заборгованості за начебто недооблікований газ не відповідає вимогам законодавства та суперечить обставинам справи і правовідносинам, які мають місце між [PERSON] та ПАТ «Криворіжгаз». Крім того, зазначає, що позивачем не надано акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, зокрема по обєктах побутових споживачів, що передбачено п. 3. Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про затвердження кодексу газопостачальних систем» від 30.09.2015 року №2494, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1379/27824, яка набрала законної сили 27.11.2015 року, (надалі за текстом Постанова №2494). Також споживачем та власником наземного газопроводу низького тиску Арх.вн.6744, рік введення в експлуатацію 1998, та внутрішньобудинкової системи газопостачання з газовикористовуючим обладнанням ВОГ G-6 МКМ, а отже і споживачем послуг з транспортування та газопостачання є не він [PERSON], а його мати [PERSON] ПАТ «Криворіжгаз» не є постачальником та власником природного газу, а отже не має права звертатися з позовом про стягнення вартості недооблікованого газу, а також не має права вимагати від [PERSON] оплати такого газу, оскільки останній не є споживачем природного газу. Відповідач [PERSON] повністю не згоден з правовою оцінкою обставин, наданою позивачем, та не визнає обставини: щодо наявності самовільного підключення до газорозподільних систем, необлікованого відбору природного газу, щодо статусу [PERSON] як споживача, наявності письмової згоди споживача на відключення від ГРС, наявності будь-яких правових підстав для подальшого перерахування грошових коштів за недооблікований природний газ на рахунки АБ «Криліринговий дім», оскільки такі підстави відсутні. Власником вказаного будинку є мати [PERSON] - [PERSON], [INFO]. [PERSON] зареєстрована у вказаному будинку з 21.10.1968 року по 01.02.1975 року та з 13.10.1997 року по теперішній час. 06.08.2013 року між ПАТ «Криворіжгаз» та [PERSON] був укладений договір №3019612 «Про надання населенню послуг з газопостачання». Вказаний Договір був чинним до 06.08.2014 року Згідно п. 25. Договору [PERSON] та її чоловік [PERSON], [INFO], мали пільги з оплати природного газу у розмірі 25% кожен. Вказані пільги батьки отримували як діти війни на підставі п. 7 ст. 5 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни». Статус дітей війни [PERSON] та [PERSON] підтверджується копіями їх паспортів, оскільки відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. 28.06.2015 року [PERSON] та ПАТ «Криворіжгаз» був складений безномерний [PERSON] зняття/встановлення побутового газового лічильника (на держповірку/після держповірки), відповідно до якого [PERSON] є абонентом,. 10.07.2015 року [PERSON] та ПАТ «Криворіжгаз» був складений [PERSON] на встановлення/зняття охоронної пломби на ПГЛ (зєднання) відповідно до якого відповідальною за збереження пломб є [PERSON] Таким чином, споживачем та власником наземного газопроводу низького тиску Арх.вн.6744, рік введення в експлуатацію 1998, та внутрішньобудинкової системи газопостачання з газовикористовуючим обладнанням ВОГ G-6 МКМ, а отже і споживачем послуг з транспортування та газопостачання є [PERSON], а не [PERSON] 29.08.2017 року представниками ПАТ «Криворіжгаз» [PERSON] та [PERSON] був складений [PERSON] про демонтаж засобу вимірювальної техніки, в якому замість [PERSON] як споживач був вказаний [PERSON] Відповідно до вказаного акту був демонтований прилад обліку газу. В 2017 році між [PERSON] та ПАТ «Криворіжгаз» був складений [PERSON] розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін між оператором ГРМ та споживачем без дати. Відповідно до п. 1.2. зазначеного акту та схеми до нього наземний газопровід низького тиску Арх.вн.6744, рік введення в експлуатацію 1998, та внутрішньобудинкова система газопостачання з газовикористовуючим обладнанням ВОГ G-6 МКМ належать [PERSON] 03.04.2018 року Позивач ПАТ «Криворіжгаз» надав відповідь на відзив відповідача [PERSON] в якій зазначив, що ПАТ «Криворіжгаз» має ліцензію на розподіл природного газу і є оператором ГРМ, а [PERSON] є несанкціонованим споживачем. Також Позивач ПАТ «Криворіжгаз» визнав, що не є постачальником природного газу, а надає послуги з розподілу природного газу на підставі типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498, а також визнав, що договір на постачання природного газу від 06.08.2013 року втратив свою чинність. У відповіді на відзив зазначено, що розрахунок заборгованості зроблений на підставі п. 9 Глави 3 Розділу ХІ Кодексу ГРС, наведена відповідна формула та цифрові значення відповідні кожному елементу формули. 12.04.2018 року позивач ПАТ «Криворіжгаз» подав відзив на зустрічний позов відповідача [PERSON] в якому зазначив, що зустрічний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. З метою забезпечення усунення виявленого порушення у відповідності до п. 7 Глави 5 Розділу ХІ та п. 7 Глави 9 Розділу Х Кодексу ГРС було відключено газопостачання шляхом демонтажу несанкціонованого газопроводу, на що Позивач ПАТ «Криворіжгаз» мав право відповідно до п. 11 Глави 7 Розділу VI Кодексу ГРС. Відновлення газопостачання [PERSON] можливе лише за умови усунення останнім порушення, відшкодування ним витрат на припинення та відновлення газопостачання, а також за наявності його відповідного письмового звернення. В іншому випадку відсутні законні підстави для відновлення газопостачання. Ухвалою Жовтневого районного суду міста [PERSON] від 08 травня 2018 року задоволено клопотання Позивача ПАТ «Криворіжгаз» та залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] 01.06.2018 року Позивач за первинним позовом ПАТ Криворіжгаз звернувся до суду з позовом в новій редакції до відповідачів [PERSON] та [PERSON] в кому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ Криворіжгаз заборгованість в сумі 120086,31 грн. та судові витрати по справі з подальшим перерахуванням на рахунок №2600308422 у АБ Клірінговий дім МФО 300647. В обґрунтування позовних вимог Позивач ПАТ «Криворіжгаз» навів ті ж самі обставини та підстави для задоволення свого позову, зазначені ним в відповіді на відзив [PERSON], відзову на зустрічний позов останнього та що з тих самих підстав [PERSON] також є споживачем природного газу. Додатково в новій редакції позову Позивач ПАТ «Криворіжгаз» зазначив наступне. Пунктом 2 глави 1 Розділу 6 Кодексу передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до газорозподільної мережі (далі - ГРМ) для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498. Відповідно до п. 3 глави 3 Розділу 6 Кодексу договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. В пункті 7 глави 3 Розділу 6 Кодексу зазначено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Під час складання акту про порушення був встановлений діаметр несанкціонованого газового відводу, котрий дорівнює 25 мм. Також додатково Позивач ПАТ «Криворіжгаз» вказав, що [PERSON] про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення (п.8 розд. 5 Глави XI Кодексу). В п. 8 [PERSON] про порушення Відповідачу повідомлено, що комісія Оператора ГРМ з розгляду цього [PERSON] буде проводити засідання 21.09.2017 року за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Металургів, 1. З супровідним листом від 06.09.2017 року Відповідачу [PERSON] було направлено другий примірник акту про порушення №3 від 29.08.2017 року, який отримано ним 09.09.2017 року, що підтверджується курєрською накладною. Таким чином. Відповідача [PERSON] було повідомлено щодо місцезнаходження комісії з розгляду актів про порушення та дату засідання. Вартість необлікованого (донарахованого) обєму природного газу, яка предявляється до сплати споживачу (несанкціонованому споживачу) в результаті задоволення акта про порушення, зазначається в окремому платіжному рахунку Оператора ГРМ, який надається під особистий підпис споживача (несанкціонованого споживача) або надсилається йому рекомендованим поштовим відправленням разом із супровідним листом, що оформлюється у довільній формі (п. 12 розд. 5 глави XI Кодексу). 21.09.2017 року на засіданні комісії ПАТ «Криворіжгаз» з розгляду актів про порушення прийнято рішення про перенесення розгляду акту про порушення №3 від 29.08.2017 року про що Відповідач 1 був повідомлений. На підставі вищевикладеного та протоколу № 86 від 26.10.2017, за участі Відповідача 1, прийнято рішення про задоволення акту про порушення та здійснити донарахування і складено акт-розрахунок недооблікованого (донарахованого) обєму та обсягу природного газу та його вартості за період з 29.08.2015 по 29.08.2017 року (за 24 місяці з дня виявлення порушення) в розмірі 120 086,31 грн. Відповідно до п. 11 Глави 5 Розділу XI Кодексу ГРС, враховуючи прийняття рішення комісії про задоволення акту, відповідачу [PERSON] було виставлено рахунок на оплату недооблікованого (донарахованого) обєму та обсягу природного газу і його вартості від 26.10.2017 року за період з 29.08.2015 по 29.08.2017 року (за 24 місяці з дня виявлення порушення) в розмірі 120 086,31 грн. 18.06.2018 року [PERSON] через свого представника адвоката [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Криворіжгаз» в я кому просила усунути [PERSON] перешкоди у користуванні природним газом шляхом: визнання незаконними дій ПАТ «Криворіжгаз» (ідентифікаційний код юридичної особи 03341397) по припиненню газопостачання в будинок №8 по вул. Граве в м. Кривий Ріг та зобовязання ПАТ «Криворіжгаз» (ідентифікаційний код юридичної особи 03341397) відновити газопостачання в будинок №8 по вул. Граве в м. Кривий Ріг. В обґрунтування позову зазначила наступне. 29.08.2017 року за адресою: м. Кривий ріг, вул. Граве будинок №8, представниками ПАТ «Криворіжгаз» було складено акт про порушення №3, в звязку з тим, що начебто мав місце несанкціонований відбір природного газу шляхом наявного несанкціонованого газопроводу: несанкціоноване підєднання стального газопроводу діаметром 25 мм. до ввідного газопроводу замурованого в стіні перед лічильником; не допущено до огляду фактично підключеного газового обладнання, яке ймовірно знаходиться в суміжних приміщеннях з літньою кухнею, де встановлено лічильник; гільза в стіні не суцільна, приєднана частина газопроводу не виймається зі стіни. Відключення від газопостачання відбулося з порушенням діючого законодавства України, а тому підлягає відновленню. З 18.03.1996 року [PERSON] лише зареєстрований в [INFO], що підтверджується копією витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №1227-1014482-2017 від 09.11.2017 року (копія додається, оригінал знаходиться у мене). Власником вказаного будинку є [PERSON] [PERSON] зареєстрована у вказаному будинку з 21.10.1968 року по 01.02.1975 року та з 13.10.1997 року по теперішній час. 06.08.2013 року між ПАТ «Криворіжгаз» та [PERSON] був укладений договір №3019612 «Про надання населенню послуг з газопостачання». Згідно п. 25. Договору [PERSON] та її чоловік [PERSON], [INFO], мали пільги з оплати природного газу у розмірі 25% кожен. Вказані пільги батьки отримували як діти війни на підставі п. 7 ст. 5 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни». Статус дітей війни [PERSON] та [PERSON] підтверджується копіями їх паспортів, оскільки відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Пунктом 42. Договору встановлено термін дії договору в 1 рік з автоматичним продовженням терміну його дії за відсутності заяв сторін про його розірвання або перегляд. Такі заяви сторонами Договору не подавалися. Отже вказаний Договір був чинним до 06.08.2014 року. Пунктом 3. Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про затвердження кодексу газопостачальних систем» від 30.09.2015 року №2494, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1379/27824, яка набрала законної сили 27.11.2015 року, (надалі за текстом Постанова №2494) встановлено, що оператор газорозподільної системи забезпечує укладення актів розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, зокрема по обєктах побутових споживачів протягом двох років з дня набрання чинності цією постановою. Зазначений акт ПАТ «Криворіжгаз» не наданий. Проте [PERSON] та ПАТ «Криворіжгаз» був складений [PERSON] розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін між оператором ГРМ та споживачем без дати. Відповідно до п. 1.2. зазначеного акту та схеми до нього наземний газопровід низького тиску Арх.вн.6744, рік введення в експлуатацію 1998, та внутрішньобудинкова система газопостачання з газовикористовуючим обладнанням ВОГ G-6 МКМ належать [PERSON] 28.06.2015 року [PERSON] та ПАТ «Криворіжгаз» був складений без номера [PERSON] зняття/встановлення побутового газового лічильника (на держповірку/після держповірки), відповідно до якого [PERSON] є абонентом, що підтверджується копією вказаного акту. 10.07.2015 року [PERSON] та ПАТ «Криворіжгаз» був складений [PERSON] на встановлення/зняття охоронної пломби на ПГЛ (зєднання) відповідно до якого відповідальною за збереження пломб є [PERSON], що підтверджується цим актом (копія додається, оригінал знаходиться у [PERSON], другий примірник акту перебуває у позивача за первинним позовом). Таким чином, споживачем та власником наземного газопроводу низького тиску Арх.вн.6744, рік введення в експлуатацію 1998, та внутрішньобудинкової системи газопостачання з газовикористовуючим обладнанням ВОГ G-6 МКМ, а отже і споживачем послуг з транспортування та газопостачання є [PERSON] 29.08.2017 року представниками ПАТ «Криворіжгаз» [PERSON] та [PERSON] був складений [PERSON] про демонтаж засобу вимірювальної техніки, в якому замість [PERSON] я бу вказаний як споживач. Відповідно до вказаного акту був демонтований прилад обліку газу, що підтверджується копією цього акту. Припинення газопостачання відбулося з порушенням Позивачем п. 1, п. 2 Глави 7 Розділу VI Кодексу ГРС, оскільки оператор ГРМ повинен був надати споживачу повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу побутовому споживачу не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу). При цьому в повідомленні мають бути зазначені підстави та дата припинення газопостачання (розподілу природного газу). 18.06.2018 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду відзив на позов ПАТ «Криворіжгаз» в новій редакції, в якому зазначили, що позовні вимоги ПАТ «Криворіжгаз» не підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач ПАТ «Криворжгаз» просить стягнути заборгованість виходячи з питомого обсягу газу за 2015-2017 роки, і обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на норми матеріального права, які набрали чинності пізніше ніж виникла частина обставин на які посилається позивач, зокрема, щодо правових підстав застосування, наведеного в позовній заяві розрахунку розміру позовних вимог та використаних в розрахунку похідних даних. В позовній заяві позивач навів наступні правові підстави для звернення з позовом та його задоволення: -постанову НКРЕКП №1274 від 16.04.2015 року про видачу ліцензії на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ ПАТ «Криворіжгаз», на підставі якої Позивачу видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території м. Кривий Ріг (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району в місті [PERSON] Ріг) та Криворізького району Дніпропетровської області в зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні ПАТ «Криворіжгаз». -Закон України «Про ринок природного газу», введеного в дію з 01.10.2015 року, -ліцензійні умови провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджені постановою НКРЕКП від 16.02.2017 року №201, які набрали чинності з 26.03.2017 року, затверджені постановою НКРЕКП від 16.02.2017 року № 201; -Кодексі газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 року (далі - Кодекс). Звертають увагу, що, як зазначив сам позивач, ліцензія ПАТ Криворіжгаз була видана лише після 16.04.2015 року. Сама ліцензія суду не надана. Закон України Про ринок природного газу введений в дію лише з 01.10.2015 року, а Кодекс газорозподільних систем затверджений 30.09.2015 року. Також позивачем за первинним позовом не доведено право на звернення з позовом про стягнення заборгованості. Крім того, позивач послався на п. 2 глави 1 Розділу 6 Кодексу, яким передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до газорозподільної мережі (далі - ГРМ) для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498. Відповідно до п. 3 глави 3 Розділу 6 Кодексу договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. В пункті 7 глави 3 Розділу 6 Кодексу зазначено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Такі документи суду не надані. Однак, зазначені обставини не свідчать про факт укладення договору, а лише про бажання приєднатися до договору розподілу природного газу. При цьому позивач не врахував, що відповідно до п. 5 Глави 3 Розділу 6 Кодексу обовязок забезпечення приєднання фактично підключеного до ГРМ споживача покладається саме на оператора ГРМ, тобто на позивача. Так,\~п.\~5\~Глави 3\~Розділу 6\~Кодексу передбачено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) Оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його обєкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) або додатка 2 (для споживачів, що не є побутовими) до типового договору розподілу природного газу. Наведених вимог Позивач ПАТ «Криворіжгаз» не дотримався. Відповідач [PERSON] не заперечує, що вона фактично підключена до ГРМ та сплачувала за спожитий газ. Проте, це не свідчить про те, що на теперішній час договір між [PERSON] та ПАТ «Криворіжгаз» є укладеним, оскільки, останній не вжив передбачених законодавством України дій для укладення в належній формі договору про приєднання до ГРМ. Також, ПАТ «Криворіжгаз» в позові зазначив, що відповідно до п. 3 глави 3 Розділу 6 Кодексу договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. ПАТ «Криворіжгаз» не враховано, що відповідно до абзацу 2-го п. 3 глави 3 Розділу 6 Кодексу оператор ГРМ зобовязаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та розяснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу. Доказів виконання зазначених вимог Кодексу ПВАТ «Криворіжгаз» не надано. В порушення вимог п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України в позовній заяві не наведений обґрунтований розрахунок сум, що стягуються. Такий розрахунок в позовній заяві відсутній, а використані при визначенні ціни позову похідні дані нічим не підтверджені. Так, в позовній заяві ПАТ «Криворіжгаз» зазначені лише загальна формула та максимально можливий період, за який можливо здійснити стягнення за недорахований газ. Не зазначений розрахунок по періодам (опалювальний та неопалювальний). Крім того, висновок ПАТ «Криворіжгаз» про наявність самовільного підключення газопроводу ґрунтується лише на припущеннях, оскільки не встановлена причина, з якої газопровід не виймався зі стіни, відсутні будь-які документи на підтвердження того коли та яким чином був взагалі підключений будинок до ГРМ, а отже неможливо порівняти, чи відбулися будь-які зміни в підключенні внутрішньо будинкової газової мережі до ГРМ оператора ГРМ. Також, відсутні докази того, що будь-хто з відповідачів був запрошений на засідання комісії оператора ГРМ з розгляду акту про порушення, яке відбулося 26.10.2017 року. Не надані будь-які докази того, з яких причин акт про порушення був направлений доопрацювання, і яке доопрацювання було проведене та в звязку з чим. До того ж в позові зазначено, що при визначенні суми позову були використані наступні значення: Рх (Тиск газу в газопроводі) = 0,0240 кг/м"2; Ui (питомий обсяг газу) за 2015 рік в середньому = 1,383, за 2016 - 1,406, за 2017 - 1,426. Проте не надано доказів того, яким чином зазначені показники були визначені та якими доказами підтверджується їх відповідність дійсним показникам, які мали місце. Також в позовній заяві не враховані норми законодавства України: Глави 1 Розділу 1. «Кодексу газопостачальних систем», затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2494, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1379/27824, який набрав чинності 06.05.2016 року (надалі за текстом Кодекс ГРС), ч. 1 ст.1, ст. 19, до п. 1 ч. 3 ст. 20, п. 3 ч. 2 ст. 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Відповідачі повністю не згоден з правовою оцінкою обставин, наданою позивачем, та не визнає обставини: щодо наявності самовільного підключення до газорозподільних систем, необлікованого відбору природного газу, щодо статусу [PERSON] як споживача, наявності письмової згоди споживача на відключення від ГРС, наявності будь-яких правових підстав для подальшого перерахування грошових коштів за недооблікований природний газ на рахунки АБ «Криліринговий дім», оскільки такі підстави відсутні. Ухвалою Жовтневого районного суду міста [PERSON] від 10.07.2018 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до розгляду. Об'єднано справи в одне провадження. 23.07.2018 року Позивач ПАТ «Криворіжгаз» надав суду відзив на позовну заяву [PERSON], [PERSON] в якому навів ті ж самі аргументи щодо необхідності відмови в зустрічному позові, які зазначені Позивачем ПАТ «Криворіжгаз» в його відповіді на відзив та відзові на позви. Ухвалою Жовтневого районного суду міста [PERSON] від 29.11.2018 року закрито підготовче провадження у справі та справа призначена до судового розгляду по суті. 23.01.2019 року та 13.03.2019 року Позивачем ПАТ «Криворіжгаз» надані до суду письмові додатками пояснення з додатками на 5 та 8 аркушах відповідно. В судовому засіданні представник позивача ПАТ Криворіжгаз» [PERSON] позовні вимоги ПАТ «Криворіжгаз» підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити та надала суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, відзиву на зустрічний позов та у відповіді на відзив відповідачів [PERSON] та [PERSON] Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] адвокат [PERSON] проти задовлення позову ПАТ «Криворіжгаз» заперечував, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підтримав повністю, просив зустрічні позови задовольнити та надав суду пояснення аналогічні викладеним в позовних заявах, відзовах на позов. Представники сторін кожен окремо не заперечували щодо належності та допустимості письмових доказів, наданих сторонами. Представник відповідачів за первинним позовом [PERSON] та [PERSON] адвокат [PERSON] заявив про недопустимість електронного доказу наданого ПАТ «Криворіжгаз» CD-диску з відеозаписом подій які відбулися 21.06.2017 року в звязку з невідповідністю цього доказу вимогам ч. 2 та ч. 4 ст. 100 ЦПК України. Судом встановлені наступні обставини. Власником будинку №8 по вул. Граве в м. Кривий Ріг є мати [PERSON] - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на споруду від 19.05.1984 року, виданого районним відділом комунального господарства Виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу, на підставі рішення Жовтневої районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу від 01.12.1978 року №482, зареєстрованого в реєстрову книгу «202 стор. №275 запис №44485. Вказаний доказ є належним, відповідає формі встановленій законом та містить в собі відомості, які підтверджують право власності [PERSON] на домоволодіння. Тому суд вважає вказаний доказ допустимим і таким, що стосується предмету спору, враховуючи позицію відповідачів за первинним позовом [PERSON] та [PERSON], стосовно того, що останній не є споживачем, а факт порушення Кодексу ГРС [PERSON] не фіксувався. З 18.03.1996 року [PERSON] зареєстрований в [INFO], що підтверджується копією витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №1227-1014482-2017 від 09.11.2017 року. Вказаний доказ є належним, відповідає формі встановленій законом та містить в собі відомості, які підтверджують місце реєстрації сторони у справі на час виникнення та існування спірних правовідносин. Зазначений доказ є допустимим і таким, що стосується предмету спору, оскільки підтверджує факт реєстрації місця проживання [PERSON] в домоволодінні, котре належить [PERSON] [PERSON] зареєстрована у вказаному будинку з 21.10.1968 року по 01.02.1975 року та з 13.10.1997 року по теперішній час, що підтверджується копією домової книги. Вказаний доказ є належним, відповідає формі встановленій законом та містить в собі відомості, які підтверджують факт реєстрації місця проживання в домоволодінні [PERSON], а тому є допустимим доказом і таким, що стосується предмету спору, а тому є допустимим доказом. 06.08.2013 року між ПАТ «Криворіжгаз» та [PERSON] був укладений договір №3019612 «Про надання населенню послуг з газопостачання» (надалі Договір №3019612), що підтверджується копією примірника договору. Вказаний Договір був чинним до 06.08.2014 року. Вказаний доказ є належним, відповідає формі встановленій законом та містить в собі відомості, які стосуються фактичних обставин справи, є допустимим доказом і таким, що стосується предмету спору, оскільки підтверджує той факт, що власником будинку та споживачем комунальних послуг з газопостачання та газорозподілу є [PERSON] Відповідно до п. 1 Договору №3019612 предметом договору є забезпечення виконавцем на платній основі безперервного надання споживачу та членам його сімї та іншим особам, зареєстрованим у будинку, послуги з постачання природного газу. Пунктом 5 Договору №3019612 встановлений 5-річний період повірки лічильника №0016147. Згідно п. 25. Договору №3019612 [PERSON] та її чоловік [PERSON], [INFO], мали пільги з оплати природного газу у розмірі 25% кожен. Вказані пільги зазначені особи отримували як діти війни на підставі п. 7 ст. 5 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни». Статус дітей війни [PERSON] та [PERSON] підтверджується копіями їх паспортів, оскільки відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років (копії паспортів додаються, оригінали знаходяться у [PERSON] та [PERSON]І.). Пунктом 42. Договору №3019612 встановлено термін дії договору в 1 рік з автоматичним продовженням терміну його дії за відсутності заяв сторін про його розірвання або перегляд. Такі заяви сторонами Договору не подавалися. Отже вказаний Договір був чинним до 06.08.2014 року. 28.06.2015 року [PERSON] та ПАТ «Криворіжгаз» був складений безномерний [PERSON] зняття/встановлення побутового газового лічильника №16147 (на держповірку/після держповірки), в якому зазначено, що [PERSON] є абонентом, що підтверджується копією вказаного акту. Цей доказ є належним, відповідає формі встановленій законом, є допустимим доказом і таким, що стосується предмету спору, та містить в собі відомості, які підтверджують факт наявності правовідносин між [PERSON] як абонентом та ПАТ «Криворіжгаз» як постачальником комунальної послуги з газорозподілу та обліку природного газу, а тому є допустимим доказом і таким, що стосується предмету спору. 10.07.2015 року [PERSON] та ПАТ «Криворіжгаз» був складений [PERSON] №3019612на встановлення/зняття охоронної пломби на ПГЛ №16147 (зєднання) відповідно до якого відповідальною за збереження пломб є [PERSON], що підтверджується цим актом. Цей доказ є належним, відповідає формі встановленій законом, є допустимим доказом і таким, що стосується предмету спору, та містить в собі відомості, які підтверджують факт наявності правовідносин між [PERSON] як абонентом та ПАТ «Криворіжгаз» як постачальником комунальної послуги з газорозподілу та обліку природного газу. Власником надземного розподільного газопроводу низького тиску Арх.вн.6744, рік введення в експлуатацію 1998, та внутрішньобудинкової системи газопостачання з газовикористовуючим обладнанням ВОГ G-6 МКМ. Вказана обставина підтверджується [PERSON] розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін між Оператором ГРМ (ПАТ «Криворіжгаз» та споживачем ([PERSON]І.). Вказаний доказ є належним, відповідає формі встановленій законом, є допустимим доказом і таким, що стосується предмету спору, та містить в собі відомості, які підтверджують факт наявності правовідносин між [PERSON] як споживачем та ПАТ «Криворіжгаз» як постачальником комунальної послуги з газорозподілу та обліку природного газу, наявність права власності та відповідальності у сторін спору тому щодо газових мереж. Відповідно до п. 2.2. Споживач забезпечує експлуатацію газових мереж від межі експлуатаційної відповідальності разом з газовикористовуючим обладнанням, які перебувають на балансі споживача. Згідно примітки до вказаного акту останній складений на підставі п. 1 Глави 5 Розділу ІІІ Кодексу газорозподільчих мереж та п. 3.4. Глави 3 Розділу V Правил безпеки систем газопостачання (надалі ПБСГ), затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 року. Вказаний акт є невід'ємною частиною договору розподілу природного газу між оператором ГРМ і споживачем. Також сторони зобов'язалися утримувати кожний свою частину системи газопостачання у технічно справному стані та експлуатувати її у відповідності до ПБСГ. 29.08.2017 року за адресою: м. Кривий ріг, вул. Граве будинок №8, представниками ПАТ «Криворіжгаз» [PERSON] .Н.М., [PERSON], [PERSON], [PERSON],, [PERSON], [PERSON] було складено акт про порушення №3. В п. 2 вказаного акту зазначено: «Несанкціонований відбір природного газу споживача шляхом наявного несанкціонованого газопроводу, а саме самовільно самовільне підєднаного стального газового відводу, діаметром 25 мм. до ввідного газопроводу замурованого в стіні перед лічильником. Не допущено до огляду фактично підключеного газового обладнання, яке ймовірно знаходиться в суміжних приміщеннях з літньою кухнею, де встановлено лічильник. Гільза в стіні не суцільна, відєднана частина газопроводу не виймається зі стіни». Згідно п. 4 та п. 6 [PERSON] про порушення №3 порушення не усунуто, припинено газопостачання за згодою споживача шляхом механічного відєднання. В п. 8 [PERSON] про порушення Відповідачу [PERSON] повідомлено, що комісія Оператора ГРМ з розгляду цього [PERSON] буде проводити засідання 21.09.2017 року за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Металургів, 1. Вказаний акт [PERSON] та [PERSON] не підписаний, мається відмітка про відмову останнього від підпису на акті. В акті відсутні відомості про демонтаж лічильника природного газу. Вказаний доказ є належним, відповідає формі встановленій законом, є допустимим доказом і таким, що стосується предмету спору, та містить в собі відомості, які підтверджують факт складання цього акту щодо [PERSON], містить відомості, щодо змісту порушення Кодексу ГРС, які виклали в акті представники позивача ПАТ Криворіжгаз, а також підтверджує факт фізичного відключення будинку від газопостачання. 29.08.2017 року представниками ПАТ «Криворіжгаз» [PERSON] та [PERSON] був складений [PERSON] про демонтаж засобу вимірювальної техніки, в якому замість [PERSON] як споживач був вказаний [PERSON] Відповідно до вказаного акту був демонтований прилад обліку газу, що підтверджується копією цього акту. Підпис [PERSON] в зазначену акті відсутній, відмітка про відмову [PERSON] від підпису акту відсутній. Оскільки сторони не оспорювали відомості, викладені в цьому акті, щодо демонтажу лічильника та його дати, суд вважає вказаний акт є належним і допустимим доказом, таким, що відповідає формі встановленій законом, і таким, що стосується предмету спору, та містить в собі відомості, які підтверджують факт демонтажу приладу обліку природного газу. В 2017 році між [PERSON] та ПАТ «Криворіжгаз» в особі [PERSON] був складений [PERSON] розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін між оператором ГРМ та споживачем без дати. Відповідно до п. 1.2. зазначеного акту та схеми до нього наземний газопровід низького тиску Арх.вн.6744, рік введення в експлуатацію 1998, та внутрішньобудинкова система газопостачання з газовикористовуючим обладнанням ВОГ G-6 МКМ належать [PERSON], що підтверджується копією цього акту. Вказаний акт є належним і допустимим доказом, таким, що відповідає формі встановленій законом, і таким, що стосується предмету спору, та містить в собі відомості, які підтверджують факт наявності правовідносин між ПАТ Криворіжгаз та [PERSON] щодо природного газу надання та отримання послуг з розподілення природного газу. Відсутність дати складання цього акту на думку суду не свідчить про недопустимість вказаного доказу. З супровідним листом від 06.09.2017 року Відповідачу [PERSON] було направлено другий примірник акту про порушення №3 від 29.08.2017 року, який отримано ним 09.09.2017 року, що підтверджується курєрською накладною. Вказаний доказ є належним і допустимим та таким, що відповідає формі встановленій законом, і стосується предмету спору, та містить в собі відомості, які підтверджують факт отримання [PERSON] примірника акта про порушення №3. Таким чином. Відповідача [PERSON] було повідомлено щодо місцезнаходження комісії з розгляду актів про порушення та дату її засідання. 21.09.2017 року на засіданні комісії ПАТ «Криворіжгаз» з розгляду актів про порушення без [PERSON] та [PERSON] прийнято рішення про перенесення розгляду акту про порушення №3 від 29.08.2017 року про що [PERSON] був повідомлений листом. Вказана обставина підтверджується протоколом №76 від 21.09.2017 року засідання діючої комісії ПАТ Криворіжгаз з додатками (реєстрами розглянутих адрес). Вказаний доказ є належним і допустимим та таким, що відповідає формі встановленій законом, і стосується предмету спору, та містить в собі відомості, які підтверджують факт отримання [PERSON] примірника акта про порушення №3. Відомості про участь в засіданні комісії без [PERSON] та [PERSON] в протоколі відсутні. 26.09.207 року працівниками ПАТ «Криворіжгаз» [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в присутності [PERSON] був складений акт про усунення порушення. Вказаний доказ є належним і допустимим та таким, що відповідає формі встановленій законом, і стосується предмету спору, та містить в собі відомості, які підтверджують факт демонтажу лічильника та в якому зазначено, що було частково усунуто порушення згідно акта про порушення №3. Зокрема у зазначеному акті про усунення порушення наведено, що на часа перевірки виявлено, що газопровід діаметром 25 мм. вийнято з футляра, останній не демонтований; труба, яка демонтована зі зварювальним швом, що є порушенням БПСР, У приміщенні коло футляра свіжі сліди забілювання. При вставленні в фуіляр труби зі зварним швом останній знаходиться у стіні. 26.10.2017 року на засіданні комісії ПАТ «Криворіжгаз» з розгляду актів про порушення без участі [PERSON] та [PERSON] прийнято рішення про перенесення розгляду акту про порушення №3 від 29.08.2017 року про що [PERSON] був повідомлений листом. Згідно вказаного протоколу та реєстру акт про порушення №3 щодо [PERSON] був направлений для дорахування обсягів недоврахованого природного газу. Вказана обставина підтверджується протоколом №86 від 26.10.2017 року засідання діючої комісії ПАТ Криворіжгаз з додатками (реєстрами розглянутих адрес). Вказаний доказ є належним і допустимим та таким, що відповідає формі встановленій законом, і стосується предмету спору, та містить в собі відомості, які підтверджують факт прийняття рішення ПАТ Криворіжгаз щодо акта про порушення №3 від 29.08.2017 року. Відомості про участь в засіданні комісії без [PERSON] та [PERSON] в протоколі відсутні. На підставі протоколу № 86 від 26.10.2017 року, без участі [PERSON] та [PERSON] прийнято рішення про задоволення акту про порушення та здійснити донарахування і 26.10.2017 року складено розрахунок недооблікованого (донарахованого) обєму та обсягу природного газу та його вартості за період з 29.08.2015 по 29.08.2017 року (за 24 місяці з дня виявлення порушення) в розмірі 120 086,31 грн. за платіжним рахунком №0330273049 та запропоновано [PERSON] впродовж 15 днів сплатити вказану суму грошових коштів. Згідно змісту вказаного документу відомості про те, яким чином на підставі яких вихідних даних були визначені суми та обсяг недоврахованого природного газу. Вказаний доказ є належним і допустимим та таким, що відповідає формі встановленій законом, і стосується предмету спору, та містить в собі відомості, які підтверджують факт проведення засідання комісії з розгляду акту про порушення №3 від 29.08.2017 року. Згідно розрахунку без дати складання недооблікованого (донарахованого) обєму та обсягу природного газу та його вартості за період з 29.08.2015 по 29.08.2017 року (за 24 місяці з дня виявлення порушення) за особовим рахунком №0330273049 [PERSON] донараховано 15232,7 м. кубічних природного газу вартістю 120 086,31 грн. Вказаний доказ є належним і допустимим та таким, що відповідає формі встановленій законом, і стосується предмету спору, та містить в собі відомості, які підтверджують підстави з яких позивач визначив суму позову. Так, в зазначеному розрахунку наведені наступні похідні дані: площа отвору 25 мм., прискорення вільного падіння g9.8 м/с2, показник адіабати 1,4, тиск газу в газопроводі 0,0240кг/м2, питомий обсяг газу за 2015 рік - 1,383, 2016 рік - 1,406, за 2017 рік - 1,426. Надана ПАТ «Криворіжгаз» «Інформація про зареєстрованих осіб» за адресою м. Кривий Ріг вул. Граве від 25.11.2017 року в якій наявні відомості про реєстрацію кількість зареєстрованих в домоволодінні осіб в кількості 6 осіб, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є неналежним та недопустимим доказом, оскільки не відповідає вимогам законодавства України щодо документів, які засвідчують реєстрацію місце проживання особи. Натомість на підставі копій паспортів громадянина України на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON], в яких містяться передбачені законодавством України штампи про реєстрацію місця проживання, судом встановлено, що в зазначеному домоволодінні на час існування спірних правовідносин були зареєстровані перелічені особи. Вказані докази є належними та допустимими, оскільки відповідають формі встановленій законом та підтверджують факт реєстрації місця проживання перелічених осіб, що має значення при визначенні розміру недооблікованого природного газу. Належних та допустимих доказів реєстрації місця проживання у вказаному домоволодінні [PERSON] та [PERSON] суду не надано. Відомості щодо складання акта про порушення щодо відповідача [PERSON], щодо повідомлення її про складання вказаного акту та щодо запрошення на засідання комісії з розгляду акта про порушення від 29.08.2017 року сторонами суду не надавалися. Наведені обставини сторони представник ПАТ «Криворіжгаз» [PERSON] не оспорювала вважала докази, надані на їх підтвердження ПАТ «Криворіжгаз» достатніми для задоволення позову та встановлення фактичних обставин справи. Представник [PERSON] та [PERSON] адвокат [PERSON] заперечував про наявність зазначеного у акті №3 порушення Кодексу ГРС, висновки, зроблені в акті про усунення порушення від 26.09.2018 року про демонтаж прихованого в стіні газопроводу, вважає безпідставними, оскільки висновки у цих актах зроблені на припущеннях і не відображають дійсні обставини. Розрахунок недорахованого газу зроблений неправильно та безпідставно. Вважає докази, надані ПАТ «Криворіжгаз» на підтвердження наявності порушення недостатніми для задоволення позову та недостатніми для встановлення фактичних обставин справи. Інші обставини представник відповідачів [PERSON] не оспорював. Оцінюючи кожен окремо з наведених доказів з точки зору їх допустимості та належності суд виходив з наступного. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2 цієї ж статті предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За приписами ч. 4 вказаної статті суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Вимогами ч. 1 ст. 78 КПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Частиною 2 вказаної статті визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наведені вище докази, кожен окремо, окрім наданої ПАТ «Криворіжгаз» інформації про зареєстрованих осіб від 25.11.2017 року, на думку суду відповідають критеріям визначеним у наведених нормах ЦПК України щодо належності та допустимості доказів. На підставі викладених фактичних обставин справи встановлених судом, наведених допустимий та належних доказів та вступних промов представників сторін, судом встановлено, що між ПАТ «Криворіжгаз» та [PERSON] відсутні правовідносини як між постачальником послуг з розподілу природного газу та споживачем таких послуг, але фактично мали місце відносини щодо складання вілповідних документів у сфері цих правовідносин. В свою чергу між ПАТ Криворіжгаз та [PERSON] існували правовідносини як між постачальником комунальної послуги щодо розподілу природного газу та споживачем вказаної послуги. Зазначені правовідносини між сторонами справи регулюються нормами наступних законодавчих, підзаконних та нормативних актів України: - ст. 8, 9, 13, 19, 30 Конституція України - Глави 1 Розділу І Книги першої, Глави 16, Розділу ІV Книги першої, Розділом і Книги третьої, Глави 47, 48, 51 Розділу І, Главами 52, 53, Розділу ІІ, §1, §2, §3, §5, Глави 63 Підрозділу І Розділу ІІІ Книги пятої, Цивільного Кодексу України, - Законом України Про захист прав споживачів, - Законом України «Про комунальні послуги», - Законом України «Про соціальний захист дітей війни», - Законом України Про ринок природного газу, - Законом України «Про засади функціонування ринку природного газу» (втрата чинності 01.10.2015 року); - Законом України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності»; - ЗУ «Про демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»; - Порядок ведення Єдиного державного демографічного реєстру та надання з нього інформації, взаємодії між уповноваженими субєктами, а також здійснення ідентифікації та верифікаці, затверджений постановою КМУ від 18.10.21017 року №784; - Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - Положенням про паспорт громадянина України, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-XII - Указ Президента України від 10 вересня 2014 р. № 715 «Про затвердження Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (далі Указ № 715); - Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі НКРЕКП) «Про затвердження кодексу газопостачальних систем» від 30.09.2015 року №2494, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1379/27824, яка набрала законної сили 27.11.2015 року, - Правила безпеки систем газопостачання (надалі ПБСГ), затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 року, - Постановою НКРЕКП №1274 від 16.04.2015 року про видачу ліцензії на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ ПАТ «Криворіжгаз», на підставі якої Позивачу видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території м. Кривий Ріг (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району в місті [PERSON] Ріг) та Криворізького району Дніпропетровської області в зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні ПАТ «Криворіжгаз», - «Порядком встановлення роздрібних цін на природний газ для населення», затвердженим постановою НКРЕ України від 30.03.2011 року №466 (втрата чинності 18.12.2015 року), - Постановою НКРЕКП від 24.09.2015 року №2383 «Про встановлення загального тарифу на транспортування природного газу, тарифів на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами (втрата чинності 01.01.2016 року), - «Положенням про покладання спеціальних обовязків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загально суспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)», затвердженим постановою КМУ від 01.10.2015 року №758 (втрата чинності 01.11.2018 року), - Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу, - Постановою КМУ від 26.04.2017 року №296 «Деякі питання розрахунків за спожитий природний газ»; - Порядком відкриття (закриття) поточних рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ», затвердженим постановою КМУ від 30.09.2015 року №792; - ліцензійними умовами провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджені постановою НКРЕКП від 16.02.2017 року №201, які набрали чинності з 26.03.2017 року, затверджені постановою НКРЕКП від 16.02.2017 року №201. Наведені норми права підлягають застосуванню з наступних мотивів. Норми ЦПК України визначають правовідносини, які регулюються цивільним законодавством, визначає коло його учасників, загальні засади цивільного законодавства та регулюють правовідносини щодо правочинів, договірних правовідносин та наслідків їх неналежного виконання. Оскільки сторонами у справі є ПАТ «Криворіжгаз» ,як постачальник комунальної послуги з розподілу природного газу, [PERSON], як споживач такої комунальної послуги, а [PERSON] як член сімї споживача, то до цих правовідносин підлягають застосуванню відповідні положення ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про комунальні послуги», а для встановлення кола осіб зареєстрованих за місцем проживання у домоволодінні положення законодавства щодо реєстрації місця проживання особи. Приймаючи до уваги, що предметом комунальної послуги є саме розподіл природного газу побутовому споживачу (абоненту), слід прийти до висновку, що при вирішенні спірних правовідносин повинні бути застосовані норми наявні у вище перелічених законодавчих та підзаконних нормативних актах, оскільки вони регулюють правовідносини у сфері газопостачання та газорозподілу, які існують на території України. В свою чергу ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» підлягає застосуванню до спірних правовідносин в частині визначення розміру грошового стягнення, оскільки [PERSON] та її чоловік [PERSON] є дітьми війни, що впливає на розмір стягнення за спожитий газ. Оцінюючи кожен доказ окремо та всі докази в їх сукупності, враховуючи положення норм права, які підлягають застосуванню для вирішення встановлених судом правовідносин між сторонами у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ Криворіжгаз до [PERSON] та [PERSON] про стягнення солідарно з останній на користь ПАТ Криворіжгаз заборгованості в сумі 120086,31 грн. та судові витрати по справі з подальшим перерахуванням на рахунок №2600308422 у АБ Клірінговий дім МФО 300647, та позовні вимоги [PERSON] до ПАТ Криворіжгаз про визнання незаконним припинення газопостачання та зобов'язання відновити газопостачання, не підлягають задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Криворіжгаз» про визнання незаконним відключення від газопостачання та щодо зобовязання ПАТ «Криворіжгаз» відновити газопостачання в домоволодіння №8 по вул. Гравє в м. Кривий Ріг підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Положеннями ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. У відповідності до ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є зокрема: верховенство права; змагальність\~сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до\~Конституції України, цього Кодексу,\~Закону України\~"Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ч. 3 цієї ж статті провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За приписами ч. 2 вказаної статті у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Положеннями ч. 1 ст. 10 ЦПК України встановлено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Норми ч. 2 цієї ж статті визначають, що суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені\~Конституцією\~та законами України. Частиною 4 вказаної статті визначено, що суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, повязаних із відповідними процесуальними діями, тощо. За приписами ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. У ч. 2 вказаної статті встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Положеннями ч. 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 цієї ж статті кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В свою чергу у відповідності до положень ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами викладеними в ч. 2 цієї ж статті збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За приписами ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно ч. 2 ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Норми ч 3 цієї ж статті передбачають що судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. У відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи наведене суд вирішує справу на підставі тих доказів, які були надані сторонами на підтвердження своїх аргументів, наявності чи відсутності наведених ними в їх письмових заявах обставин, з врахуванням норм процесуального та матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні даного спору. Відповідно до ч. 1 ст. 79 КПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Положеннями ч. 2 цієї ж статті визначено, що питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. У відповідності до ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи надані сторонами докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що надані ПАТ «Криворіжгаз» докази не є достатніми для підтвердження викладених в позові обставин, не доводять наявність прихованого газопроводу в домоволодінні та наявність обовязку у [PERSON] та [PERSON] сплати заборгованість та її розмір, відсутній її належний розрахунок та в резулятивній частині позову відсутня конкретизація того, яку саме заборгованість просить стягнути ПАТ Криворіжгаз» на свою користь, а також відсутні достатні докази підстав такого стягнення з перерахуванням саме на рахунок №2600308422 у АБ Клірінговий дім МФО 300647. Крім того, свої позовні вимоги ПАТ «Криворіжгаз» частково обґрунтував нормами матеріального права, які не діяли на час виникнення і дії спірних правовідносин у тому числі і в проміжок часу, за який ПАТ «Криворіжгаз» донараховав плату за недооблікований газ. Тому судом відхилені наступні докази та аргументи, надані позивачем ПАТ «Криворіжгаз» на підтвердження викладених у письмових заявах останнього обставин та підстав для задоволення позову, та відмови в задоволенні зустрічних позовів. Зокрема суд відхиляє аргумент ПАТ «Криворіжгаз» щодо наявності у останнього права вимоги до [PERSON] та [PERSON], а також відхиляє аргументи [PERSON] щодо наявності у останнього права звернення з вимогою про усунення порушення його прав як споживача послуг з газопостачання та газорозподілу, з наступних мотивів. Так, відповідно до преамбули ЗУ «Про ринок природного газу» цей Закон визначає правові засади функціонування ринку природного газу України. В п. 6 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону надано визначення газорозподільної системи, як технологічний комплекс, що складається з організаційно і технологічно повязаних між собою обєктів, призначених для розподілу природного газу від газорозподільних станцій безпосередньо споживачам. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону визначено, що доступ, це право користування потужністю обєкта газової інфраструктури в обсязі та на умовах, встановлених у договорі про надання послуг транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору) природного газу або послуг установки LNG; В свою чергу в п. 9 як замовник визначена фізична або юридична особа, яка на підставі договору замовляє надання однієї чи кількох із таких послуг: приєднання до газотранспортної або газорозподільної системи; транспортування природного газу; розподіл природного газу; зберігання (закачування, відбір) природного газу; послуги установки LNG. За визначенням, наданим в п. 17 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи, це субєкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників). Натомість за\~приписами п.\~27\~ч.\~1\~ст.\~1\~зазначеного Закону\~постачальник природного\~газу (далі\~-\~постачальник)\~-\~субєкт господарювання,\~який на\~підставі ліцензії\~здійснює діяльність\~із постачання\~природного газу,\~а господарська\~діяльність,\~що підлягає\~ліцензуванню і\~полягає в\~реалізації природного\~газу безпосередньо\~споживачам на\~підставі укладених\~з ними\~договорів є постачанням природного газу згідно п. 28 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону. Відповідно до п. 39 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про ринок природного газу» субєктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач. Отже законодавець розділив поняття газорозподілу та газопостачання, а також розділив за даною ознакою і субєктів ринку природного газу, якими є різні особи, котрі здійснюють надання господарську діяльність або з газопостачання, або з газороподілу. Визначення побутового споживача надано в п. 23 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про ринок природного газу», як фізичної особи, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Тобто, згідно зазначеного Закону побутовим споживачем є не будь-яка особа, а лише та особа, яка придбаває (купує) природний газ для власних потреб, а не використовує для тих же цілей природний газ придбаний іншою особою. За визначенням, наданим в п. 32 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про ринок природного газу» регулятор на ринку природного газу, це національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, яка відповідно до ч. 1 ст. 4 вказаного Закону здівйснює державне регулювання ринку природного газу у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. До вказаних повноважень Регулятора, крім іншого, у відповідності до п. 1, п. 2., п. 3 п. 6, п. 17 ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про ринок природного газу» належить: до компетенції Регулятора на ринку природного газу належать: видача ліцензій на право провадження видів діяльності на ринку природного газу, що підлягають ліцензуванню з урахуванням положень\~статті 9\~цього Закону,\~та нагляд\~за дотриманням\~ліцензійних умов\~ліцензіатами; прийняття рішення про сертифікацію операторів газотранспортних систем або відмову у сертифікації; затвердження та оприлюднення у встановленому порядку методології визначення тарифів на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу, методологій\~визначення тарифів на послуги розподілу,\~зберігання (закачування, відбору) природного газу щодо газосховищ, до яких застосовується режим регульованого доступувідповідно до\~статті 48\~цього Закону,\~на послуги\~установки LNG\~та встановлення\~тарифів,\~які повинні\~забезпечити необхідні\~інвестиції в\~газотранспортні та\~газорозподільні системи,\~газосховища,\~а також\~установку LNG;\~ встановлення плати за приєднання до газотранспортних і газорозподільних систем згідно із затвердженою Регулятором\~методологією; затвердження кодексів газотранспортних систем, кодексу газорозподільних систем, кодексів газосховищ та кодексу установки LNG, затвердження\~правил\~постачання природного газу. За приписами ч. 1 ст. 9 цього ж Закону господарська діяльність на ринку природного газу, повязана з його транспортуванням, розподілом, зберіганням, наданням послуг установки LNG, постачанням природного газу, провадиться за умови отримання відповідної ліцензії. Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» та Указу Президента України від 10 вересня 2014р. № 715 «Про затвердження Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (далі Указ Президента віл 10 вересня 2014 р. № 715) - Національна комісія, що здійснює державне регулювання сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП), своєю Постановою від 21 травня 2015р. № 1587 «Про анулювання ліцензій на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, виданих ПАТ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ», ПАТ «ДНІПРОГАЗ», ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ», ПАТ «КИЇВОБЛГАЗ», ПАТ «ХАРКІВГАЗ», ПАТ «ХАРКІВМІСЬКГАЗ» та ПАТ «ВІННИЦЯГАЗ» - постановила анулювати на підставі заяв ліцензіатів ліцензії на право провадження господарської діяльності на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом з 01 липня 2015р. Отже, НКРЕКП своєю Постановою від 21 травня 2015р. № 1587 анулювало в т.ч. - й ліцензію серії АЕ № 642460, видану ПАТ «Криворіжгаз» (код ЄДРПОУ 03341397, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, проспект Металургів, 1) на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом. Таким чином, на підставі вищевикладеного, у звязку з анулюванням вищевказаної ліцензії серії АЕ № 642460, виданої ПАТ «Криворіжгаз» - ПАТ «Криворіжгаз» з 01 липня 2015р. повністю втратило право - на надання послуг з постачання природного газу побутовим споживачам (населенню) у м. Кривому Розі, на нарахування вартості таких послуг побутовим споживачам (населенню) у м. Кривому Розі та на отримання від побутових споживачів (населення) оплати за такі послуги. Крім того, ПАТ «Криворіжгаз» не має жодних обґрунтованих на законі підстав з 01.07.2015р. вести абонентські рахунки побутових споживачів (населення) у м. Кривому Розі та відображати на таких абонентських рахунках будь-які операції з нарахування вартості за спожитий природний газ, відображати перерахунки по таким абонентським рахункам, вносити відомості по абонентським рахункам про нараховані субсидії, пільги і їх розмір, відображати інформацію на абонентських рахунках про суми, сплачені побутовими споживачами (населенням) на користь ТОВ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ ЗБУТ» за послуги з постачання природного газу. З 01 липня 2015р. гарантованим постачальником природного газу для побутових споживачів (населення) у Дніпропетровській області, в т.ч. - й у м. Кривому Розі, визначено ТОВ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ ЗБУТ», яке здійснює свою господарську діяльність з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом та на підставі виданої відповідної ліцензії. Відповідно до статті 21 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» та Указу Президента України від 10 вересня 2014р. № 715 НКРЕКП своєю Постановою від 01.09.2015р. № 2247 «Про переоформлення ліцензій на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, виданих ТОВ "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ ЗБУТ", ТОВ "ЗАКАРПАТГАЗ ЗБУТ", ТОВ "ВОЛИНЬГАЗ ЗБУТ", ТОВ "ВІННИЦЯГАЗ ЗБУТ", ТОВ "ХМЕЛЬНИЦЬКГАЗ ЗБУТ", ТОВ "СУМИГАЗ ЗБУТ" та ТОВ "ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ" постановила переоформити за заявою ТОВ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ ЗБУТ» ліцензію серії АЕ № 642499, видану ТОВ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ ЗБУТ» (код ЄДРПОУ 39572642, м. Дніпропетровськ, вул. Шевченка, буд.2) на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на безстрокову. Таким чином, починаючи з 01 липня 2015р. і по теперішній час - постачальником природного газу побутовим споживачам (населенню) у м. Кривому Розі є саме ТОВ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ ЗБУТ», яке здійснює свою господарську діяльність з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом та на підставі виданої вищевказаної та переоформленої на безстрокову ліцензії серії АЕ № 642499. Крім того, ТОВ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ ЗБУТ», є постачальником природного газу, а ПАТ «Критворіжгаз» - оператором газотранспортної системи з розподілу природного газу, на яких покладено спеціальні обов'язки. Так, у відповідності до ч. 1 ст. 11 ЗУ Про ринок природного газу» з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на субєктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися\~спеціальні обовязки\~в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства. Зокрема згідно п. 2 та п. 3 ч. 4 цієї ж статті рішення Кабінету\~Міністрів України\~про покладання\~спеціальних обовязків\~на субєктів\~ринку природного\~газу має\~визначати,\~окрім іншого:\~ обсяг спеціальних обовязків; коло субєктів ринку природного газу, на яких покладаються спеціальні обовязки. \~Відповідно до ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про ринок природного газу» для проведення розрахунків за спожитий природний газ постачальники природного газу, на яких покладені спеціальні обовязки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, їх структурні підрозділи, а також оптові продавці, що здійснюють продаж природного газу таким постачальникам на виконання спеціальних обовязків, покладених на таких продавців, відкривають в установах уповноважених банків поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за спожитий природний газ від споживачів. Уповноважені банки, що обслуговують поточні рахунки із спеціальним режимом використання, визначаються Кабінетом Міністрів України. Порядок\~відкриття (закриття) поточних рахунків із спеціальним режимом використання та\~порядок\~проведення розрахунків за спожитий природний газ затверджуються Кабінетом Міністрів України. Забороняється зарахування на інші рахунки коштів за спожитий природний газ, який постачається постачальниками природного газу на виконання спеціальних обовязків, покладених на них Кабінетом Міністрів України. Постачальники природного газу, на яких покладені спеціальні обовязки, та їх структурні підрозділи передбачають у відповідному договорі про відкриття банківського рахунку право банку на договірне списання (перерахування) з поточних рахунків із спеціальним режимом використання коштів, що надходять як плата за спожитий природний газ. Перелік поточних рахунків із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обовязки, та їх структурних підрозділів, а також оптових продавців, що здійснюють продаж природного газу таким постачальникам на виконання спеціальних обовязків, покладених на таких продавців, подається уповноваженим банком до Регулятора на затвердження та доводиться до відома всіх учасників розрахунків. Постачальники природного газу, на яких покладені спеціальні обовязки, протягом 10 робочих днів інформують споживачів про відкриті в уповноваженому банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання. Постачальники природного газу, на яких покладені спеціальні обовязки, та їх структурні підрозділи у двомісячний строк укладають із споживачами нові договори (додаткові угоди) із зазначенням відповідного поточного рахунку із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, виключно на такий рахунок. Споживачі оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкритий в установах уповноваженого банку постачальниками природного газу, на яких покладені спеціальні обовязки, та їх структурними підрозділами. Кошти перераховуються з поточних рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкритих в установах уповноваженого банку постачальниками природного газу, на яких покладені спеціальні обовязки, та їх структурними підрозділами згідно з\~алгоритмом розподілу коштів, затвердженим Регулятором, виключно на: 1) поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового продавця, що здійснює продаж природного газу такому постачальнику на виконання спеціальних обовязків, покладених на такого продавця; 2) поточний рахунок оператора газотранспортної системи; 3) поточний рахунок оператора газорозподільної системи; 4) поточний рахунок постачальника природного газу, на якого покладено спеціальні обовязки. Частиною 1 ст. 12 ЗУ «Про ринок природного газу» встановлено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобовязується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобовязується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі\~типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Відповідно до ч. 8 ст. 19 вказаного Закону методологія визначення тарифів на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу, методології визначення тарифів на послуги розподілу, зберігання (закачування, відбору) природного газу та послуги установки LNG, а також тарифи на послуги транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору) природного газу та послуги установки LNG затверджуються Регулятором. За приписами ч. 2 ст. 37 ЗУ «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи провадить діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, що видається Регулятором. Відповідно до ч. 1 ст. 40 вказаного Закону розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобовязується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобовязується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Згідно ч. 2 цієї ж статті\~типовий договір\~розподілу природного газу затверджується Регулятором. Частиною 1 ст. 41 ЗУ «Про ринок природного газу» визначено, що Регулятор затверджує кодекс газорозподільних систем за результатами консультацій із субєктами ринку природного газу. Оператор газорозподільної системи розміщує кодекс газорозподільних систем на своєму веб-сайті. Підрозділом 1 Розділу 1. «Кодексу газопостачальних систем», затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2494, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1379/27824, який набрав чинності 06.05.2016 року (надалі за текстом Кодекс ГРС), встановлено наступне: 1. Цей Кодекс розроблений відповідно до\~Закону України\~«Про ринок природного газу». 2. Цей Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із субєктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, зокрема умови забезпечення: 1) надійної і безпечної експлуатації газорозподільних систем та гарантованого рівня розподілу (переміщення) природного газу до/від суміжних субєктів ринку природного газу відповідної якості; 3) доступу замовників до газорозподільної системи для приєднання до неї їх обєктів будівництва або існуючих обєктів (умови технічного доступу); 4) доступу субєктів ринку природного газу до газорозподільної системи для фактичної передачі (розподілу/споживання) належного їм природного газу до/з газорозподільної системи (умови комерційного доступу); 5) механізмів взаємодії оператора газорозподільної системи з операторами суміжних систем та з іншими субєктами ринку природного газу. Порядок взаємовідносин оператора газорозподільної системи з оператором газотранспортної системи, у тому числі повязаних з прийманням-передачею природного газу в точках виходу з газотранспортної системи до газорозподільної системи, зокрема щодо якості та обліку природного газу (у тому числі приладового), а також з обміном даних щодо заявлених і підтверджених обсягів природного газу (номінацій) та фактичних обсягів розподілу і споживання природного газу (алокацій), регулює \~Кодекс газотранспортної системи, затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2493 (далі - Кодекс ГТС), договір транспортування природного газу та технічна угода (за наявності), що укладені між сторонами. 3. Дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), обєкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. Крім того, цим Кодексом регулюються взаємовідносини, зокрема: між оператором газорозподільної системи та несанкціонованими споживачами, які втручаються в роботу газорозподільної системи, у тому числі шляхом самовільного підєднання несанкціонованого газопроводу. 4. У цьому Кодексі терміни вживаються у таких значеннях: Оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) субєкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління; Оператор газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС) субєкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників); Підрозділом 1 Розділу 1. «Кодексу газопостачальних систем», затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2494, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1379/27824, який набрав чинності 06.05.2016 року (надалі за текстом Кодекс ГРС), встановлено наступне: 1. Цей Кодекс розроблений відповідно до\~Закону України\~«Про ринок природного газу». 2. Цей Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із субєктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, зокрема умови забезпечення: 1) надійної і безпечної експлуатації газорозподільних систем та гарантованого рівня розподілу (переміщення) природного газу до/від суміжних субєктів ринку природного газу відповідної якості; 3) доступу замовників до газорозподільної системи для приєднання до неї їх обєктів будівництва або існуючих обєктів (умови технічного доступу); 4) доступу субєктів ринку природного газу до газорозподільної системи для фактичної передачі (розподілу/споживання) належного їм природного газу до/з газорозподільної системи (умови комерційного доступу); 5) механізмів взаємодії оператора газорозподільної системи з операторами суміжних систем та з іншими субєктами ринку природного газу. Порядок взаємовідносин оператора газорозподільної системи з оператором газотранспортної системи, у тому числі повязаних з прийманням-передачею природного газу в точках виходу з газотранспортної системи до газорозподільної системи, зокрема щодо якості та обліку природного газу (у тому числі приладового), а також з обміном даних щодо заявлених і підтверджених обсягів природного газу (номінацій) та фактичних обсягів розподілу і споживання природного газу (алокацій), регулює\~Кодекс газотранспортної системи, затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2493 (далі - Кодекс ГТС), договір транспортування природного газу та технічна угода (за наявності), що укладені між сторонами. 3. Дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), обєкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. Крім того, цим Кодексом регулюються взаємовідносини, зокрема: між оператором газорозподільної системи та несанкціонованими споживачами, які втручаються в роботу газорозподільної системи, у тому числі шляхом самовільного підєднання несанкціонованого газопроводу. 4. У цьому Кодексі терміни вживаються у таких значеннях: Оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) субєкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління; Оператор газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС) субєкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників); Підрозділом 2. Розділу 1. Кодексу ГРС «Основні функції газорозподільної системи та Оператора ГРМ» визначено наступне. 1. Оператор ГРМ здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, яка видається Регулятором. 2. Оператор ГРМ відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (будівництво) газорозподільної системи, яка на законних підставах перебуває у його власності чи користуванні, належну організацію та виконання розподілу природного газу. 3. Основними функціями Оператора ГРМ є: 1) забезпечення розподілу (переміщення) природного газу від місць його надходження в ГРМ з ГТС та з інших джерел (від ГДП та ВБГ, підключених до ГРМ, та від суміжних ГРМ) до споживачів природного газу з урахуванням його якісних і фізико-хімічних характеристик та потреб цих споживачів; 5) виконання договірних зобовязань при розподілі (споживанні, передачі) природного газу ГРМ. За приписами п. 6 Глави 3 Розділу І Кодексу ГРС на підставі укладеного договору розподілу природного газу Оператор ГРМ окрім іншого присвоює споживачу (точці комерційного обліку), у тому числі побутовому споживачу, персональний EIC-код субєкта ринку природного газу та передає його Оператору ГТС для ідентифікації споживача в інформаційній платформі Оператора ГТС, у тому числі для цілей закріплення споживача в Реєстрі споживачів відповідного постачальника та здійснення оперативних заходів при запровадженні процедури зміни його постачальника. Позивачем ПАТ «Криворіжгаз» не надані відомості про присвоєння зазначеного коду [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст.1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; Виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги; Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; Якість житлово-комунальної послуги - сукупність нормованих характеристик житлово-комунальної послуги, що визначає її здатність задовольняти встановлені або передбачувані потреби споживача відповідно до законодавства. Згідно ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону виконавець зобовязаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином законодавством передбачений двосторонній обовязок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг. Крім того, позивач послався на п. 2 глави 1 Розділу 6 Кодексу, яким передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до газорозподільної мережі (далі - ГРМ) для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498. Відповідно до п. 3 глави 3 Розділу 6 Кодексу договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. Щодо наявності чи відсутності між сторонами договірних відносин суд зазначає наступне. В пункті 7 глави 3 Розділу 6 Кодексу зазначено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Однак, зазначені обставини не свідчать про факт укладення договору, а свідчать лише про бажання приєднатися до договору розподілу природного газу. При цьому відповідно до п. 5 Глави 3 Розділу 6 Кодексу обовязок забезпечення приєднання фактично підключеного до ГРМ споживача покладається саме на оператора ГРМ, тобто на позивача ПАТ «Криворіжгаз». Так,\~п.\~5\~Глави 3\~Розділу 6\~Кодексу передбачено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) Оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його обєкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) або додатка 2 (для споживачів, що не є побутовими) до типового договору розподілу природного газу. Відповідач [PERSON] не заперечує, що вона фактично буда підключена до ГРМ та сплачувала за спожитий газ. Проте, це не свідчить про те, що на теперішній час договір між [PERSON] та ПАТ «Криворіжгаз» є укладеним, оскільки, останній не вжив передбачених законодавством України дій для укладення в належній формі договору про приєднання до ГРМ. Відповідно до п. 3 глави 3 Розділу 6 Кодексу договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. Відповідно до абзацу 2-го п. 3 глави 3 Розділу 6 Кодексу оператор ГРМ зобовязаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та розяснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу. Доказів виконання зазначених вимог Кодексу ПВАТ «Криворіжгаз» не надано. Відповідно до Цивільного кодексу України: - ч.1 ст.628 Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів Цивільного законодавства; - ч. 2 ст. 4 Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього кодексу; -ч. 4 ст.4 [PERSON] цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України; - ч. 1 ст.638 Цивільного кодексу України Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли з усіх істотних умов договору; - ч. 2 ст.630 Цивільного кодексу України - Договір набирає чинності з моменту його укладення. Відповідно до ч. 2 ст.4 Цивільного кодексу України Закон України «Про житлово-комунальні послуги» та постанови Кабінету Міністрів України є актами цивільного законодавства. Згідно до ч. 3 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - Договір на надання житлово-комунальних послуг набирає чинності з моменту його укладення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що між сторонами у справі ПАТ «Криворіжгаз» та [PERSON] був укладених договір газорозподіл шляхом приєднання останньої до типового договору про надання послуг з газопостачання було затверджено Постановою КМУ № 938 від 05.07.2006 р. Постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2500 було затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам. 01.12.2015р. Постанова НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2500 набрала чинності з 01.12.2015 р. Не оформлення в повній мірі всіх необхідних документів, та недотримання відповідної процедури при укладанні вказаного договору ПАТ «Криворіжгаз» не дає підстав для висновку про відсутність вказаного договору газорозподілу або його нікчемність. Таким чином ПАТ «Криворіжгаз» не є постачальником та власником природного газу, а отже не має права звертатися з позовом про стягнення вартості недооблікованого газу, а також не має права вимагати від [PERSON] та [PERSON] оплати такого газу, оскільки останній не є споживачем природного газу. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Проте в поєднанні з положеннями п. 23 ч. 1 ст. 1 п. 6 Глави 3 Розділу І ЗУ «Про ринок природного газу» котра визначає побутового споживача послуг на ринку природного газу і зокрема послуг з газорозподілу, як фізичну особу, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, і якому присвоюється персональний ЕІС-код, слід прийти до висновку, що споживачем є [PERSON] яка є власником домоволодіння та на яку відкритий особовий рахунок зі сплати за спожитий газ. Виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; Виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги; Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; Згідно ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону виконавець зобовязаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином законодавством передбачений двосторонній обовязок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг. Таким чином ПАТ «Криворіжгаз» не є постачальником та власником природного газу, а отже не має права звертатися з позовом про стягнення вартості недооблікованого газу, а також не має права вимагати від [PERSON] та [PERSON] оплати такого газу, також враховуючи, що останній не є споживачем природного газу. Отже, з 01 липня 2015 р. не ПАТ «Криворіжгаз», а саме ТОВ «ДНІПРОПЕТРОВСЬК ГАЗ ЗБУТ», на яке покладено спеціальні обовязки з постачання природного газу, має право та зобовязане постачати природний газ побутовим споживачам (населенню) в Дніпропетровській області, в т.ч. й у м. Кривому Розі, здійснювати нарахування вартості послуг з постачання природного газу побутовим споживачам (населенню) та отримувати в установленому законом порядку від побутових споживачів (населення) оплату за такі послуги виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в установах уповноваженого банку. 30 вересня 2015р. відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» Кабінет Міністрів України пунктом 1 своєї Постанови № 792 «Про забезпечення проведення розрахунків за спожитий природний газ» (далі Постанова КМУ № 792 від 30.09.2015р.) затвердив: -Порядок відкриття (закриття) рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ (далі - Порядок № 1); -Порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ. Крім того, пунктом 2 Постанови КМУ № 792 від 30.09.2015р., Кабінет Міністрів України постановив визначити уповноваженими банками, які обслуговують поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, до спеціальних обовязків яких включено обовязок з постачання природного газу, та їх структурних підрозділів, а також оптових продавців, що здійснюють продаж природного газу таким постачальникам для виконання спеціальних обовязків, покладених на таких продавців: Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»; Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»; Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України». На теперішній час Відкрите акціонерне товариство Державний ощадний банк України» перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». У ТОВ «ДНІПРОПЕТРОВСЬК ГАЗ ЗБУТ» (газопостачальне підприємство) у Філії-Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» (МФО 305482), яка є уповноваженим банком, відкрито поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від споживачів. 10 жовтня 2015р. набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України № 792 від 30 вересня 2015р. «Про забезпечення проведення розрахунків за спожитий природний газ». Відповідно до пункту 1 Порядку № 1 газопостачальні підприємства, їх структурні підрозділи, а також оптові продавці з продажу природного газу повинні відкрити в установах уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від споживачів, в порядку, визначеному Національним банком. Згідно пункту 3 Порядку № 1 газопостачальні підприємства і оптові продавці повинні обумовити у відповідному договорі про відкриття банківського рахунка право уповноваженого банка на договірне списання (перерахування) з поточних рахунків із спеціальним режимом використання коштів, що надходять за спожитий природний газ без застосування платіжних вимог. Відповідно до пункту 4 Порядку № 1: Уповноважений банк повинен подати до НКРЕКП перелік поточних рахунків із спеціальним режимом використання, відкритих газопостачальними підприємствами і оптовими продавцями; -Уповноважений банк повинен подати перелік поточних рахунків із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств і оптових продавців - до НКРЕКП на затвердження та довести цей перелік до відома Національного банку, підприємств поштового звязку, а також споживачів та інших учасників розрахунків шляхом опублікування в офіційному виданні Кабінету Міністрів України, що розміщується на офіційному веб-сайті НКРЄКП; -Газопостачальні підприємства повинні були проінформувати протягом 10 робочих днів від дня відкриття поточного рахунка із спеціальним режимом використання споживачів про відкриті в уповноваженому банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання. Таким чином, оплата послуг з постачання природного газу, що мала надходити від споживачів за спожитий природний газ повинна зараховуватися виключно саме на поточні рахунки із спеціальним режимом використання ТОВ «ДНІПРОПЕТРОВСЬК ГАЗ ЗБУТ», відкриті в установі уповноваженого банку, якою є Філія-Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» (МФО 305482). ТОВ «ДНІПРОПЕТРОВСЬК ГАЗ ЗБУТ» як газопостачальне підприємство станом як на 01.07.2015р. так і станом на теперішній час так і не повідомило споживачів послуг з постачання природного газу, зареєстрованих по адресі 50053, [ADDRESS] - про поточний рахунок із спеціальним режимом використання, відкритий у вищевказаній банківській установі, на який потрібно щомісячно сплачувати вартість послуг з постачання природного газу, в т.ч. - з дотриманням вимог Порядку проведення розрахунків за спожитий природний газ, затвердженого Постановою КМУ № 792 від 30.09.2015р. Порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ (далі Порядок № 2), затверджений Постановою КМУ № 792 від 30.09.2015 р. - визначає механізм проведення розрахунків за спожитий природний газ з постачальниками природного газу, на яких покладено спеціальні обовязки з постачання природного газу (далі газопостачальні підприємства), і оптовими продавцями природного газу, на яких покладено спеціальні обовязки з продажу природного газу газопостачальним підприємствам для виконання їх спеціальних обовязків (далі оптові продавці). Відповідно до пункту 2 Порядку № 2 споживачі повинні сплачувати вартість спожитого природного газу шляхом перерахування коштів виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в установах уповноваженого банку газопостачальними підприємствами. Таким чином, відсутні будь-які підстави для стягнення на користь ПАТ «Криворіжгаз» вартості недорахованого газу тим більше на рахунок без спеціального режиму. Тому суд приходить до висновку що ПАТ Криворіжгаз» є неналежним позивачем, оскільки не має права на здійснення господарської діяльності з газопостачання і у спірних правовідносинах є лише надавачем послуг з газорозподілу, а також [PERSON] не є належним відповідачем за первинним позовом ПАТ «Криворіжгаз» та є неналежним позивачем за його позовом до ПАТ «Криворіжгаз». Щодо складання акту про порушення №3 від 29.08.2017 року та розрахунку обсягів та вартості недорахованого природного газу суд приходить до висновку, що вказаний акт беззаперечно не підтверджує факт наявності порушення п. 7 Глави 9 Розділу Х, підпункту 1 п. 1 Глави 2 Розділу ХІ Кодексу ГРС наявність несанкціонованого відбору природного газу шляхом несанкціонованого газопроводу в стіні, а розрахунок є неправильним. Тому суд відкидає аргументи ПАТ «Криворіжгаз» на надані на підтвердження цих обставин докази (акт про порушення, акт про усунення порушення, розрахунок необлікованого обєму природного газу, розрахунок вартості недооблікованого природного газу) з наступних мотивів. \~ \~ \~ \~Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], суду пояснила, що у серпні 2017 року перевірялась уся вулиця, коли вони прийшли за зазначеною адресою, було виявлено запах газу, був демонтований газовий лічильник, ушкоджень не було. Труба в стіні була «ліва», її щось тримало. Відповідач не хотів категорично проводити в стіні демонтаж. Було складено акт, а лічильник відправлено на перевірку. На 21.09.2017 було призначено комісію. Акт відповідач не підписав, і тому цей акт йому відправили поштою. У день розгляду комісією [PERSON], відповідач був присутній, він почав предявляти своє посвідчення, ми зробили йому зауваження, стосовно того що його посада ніякого відношення не має до розгляду даної справи. Порушення було усунуто частково. Самого факту порушення не було, з внутрішньої сторони був Газовий Котел. Що був прихований газопровід це їх припущення. Покази зазначеного свідка суд оцінює як такі, що не підтверджують факт наявності порушення зі сторони відповідачів [PERSON] та [PERSON] Кодексу ГРС, оскільки свідок пояснила, що при складанні акту про порушення вона та інші представники ПАТ Криворіжгаз лише припустили наявність прихованого газопроводу. Крім того, в [PERSON] про порушення №3 від 29.08.2017 року не зазначені відомості про тиск природного газу в газопроводі, не встановлений внутрішній діаметр та товщина стінки сталевої труби газопроводу, який представники ПАТ «Криворіжгаз» вважали несанкціонованим прихованим газопроводом. Причина, за якої газопровід не виймався зі стіни не встановлена. Зазначені обставини мають суттєве значення для вирішення справи оскільки не виключена можливість існування іншої, ніж прихований газопровід, причини, з якої труба газопроводу не виймалася зі стіни. Внутрішній діаметр труби та товщина стінки необхідно було зясувати для встановлення діаметр отвору газопроводу, оскільки в акті зазначений лише зовнішній діаметр сталевої труби. Відомості про тиск газу в газопроводі також необхідно було встановити, оскільки це впливає на максимальний розмір споживання природного газу, оскільки за меншого тиску граничні норми споживання будуть меншим ніж при більшому тиску, що видно з наведеної позивачем формули розрахунку обсягів недооблікованого природного газу. Так, у разі виявлення під час перевірки комерційного ВОГ чи його складових або контрольного огляду вузла обліку ознак нижченаведених порушень представник Оператора ГРМ на місці перевірки складає у порядку, визначеному цим Кодексом, акт про порушення, зокрема про наявність несанкціонованого газопроводу, що передбачено підпунктом 6 п. 7 Глави 9 Розділу Х, Кодексу ГРС. Розрахунок необлікованого або облікованого частково обєму природного газу внаслідок порушення здійснюється за наявності акта про порушення та у порядку, визначеному в\~розділі ХІ\~цього Кодексу. На дату складання акта про порушення представник Оператора ГРМ забезпечує усунення виявленого порушення, про що в акті про порушення робиться відповідний запис. У разі неможливості усунути порушення на дату складання акта про порушення (відсутні відповідні засоби, повноваження тощо) представник Оператора ГРМ робить відповідний запис в акті про порушення та надалі забезпечує контроль за усуненням порушення, що підтверджується актом про усунення порушення. Згідно п. 1 Глави 2 Розділу ХІ Кодексу ГРС норми цього розділу щодо перерахунку (донарахування) або зміни режиму нарахування природного газу споживачу, у тому числі побутовому споживачу, який уклав з Оператором ГРМ договір розподілу природного газу, а також несанкціонованому споживачу, який знаходиться на території ліцензованій діяльності Оператора ГРМ, застосовуються за наявності акта про порушення, складеного Оператором ГРМ відповідно до вимог цього розділу. За приписами\~підпункту 1\~п.\~1\~Глави 2\~Розділу ХІ\~Кодексу ГРС\~до порушень\~споживача та\~несанкціонованого споживача,\~які кваліфікуються\~як несанкціонований\~відбір природного\~газу з\~ГРМ (крадіжка\~газу)\~та внаслідок\~яких щодо\~них здійснюється\~нарахування необлікованих\~обємів (обсягів)\~природного газу,\~зокрема належить наявність несанкціонованого газопроводу. Відповідно до п. 1 Глави 3 Розділу ХІ Кодексу ГРС у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок обєму необлікованого природного газу здійснюється за граничними обємами споживання природного газу населенням (додаток 15\~цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Якщо несанкціонований газопровід проведений шляхом прихованих заходів або фізичною особою, яка є несанкціонованим споживачем, початок періоду, за який визначається обєм необлікованого природного газу, визначається з дня набуття споживачем (фізичною особою) права власності/користування на житлові (підсобні) приміщення, але не більше двох років, що передували дню виявлення порушення. За приписами п. 9 Глави 3 Розділу ХІ Кодексу ГРС якщо при порушеннях, визначених в пунктах 1-7 цієї глави, неможливо класифікувати граничні обєми споживання природного газу населенням (відмова в доступі до обєкта споживача, газовий відвід без наявного підключеного газового обладнання, несертифіковане обладнання, відсутність заводських паспортів, маркувань тощо), визначення обєму спожитого природного газу здійснюється з урахуванням проміжку часу, за який необхідно визначити обєм необлікованого природного газу, помноженого на коефіцієнт сезонності (коефіцієнт сезонності приймається рівним 0,5 в опалювальний період та рівним 1 у міжопалювальний період) та на величину обємної максимальної секундної витрати газу, що визначається за формулою Uamax - обємна максимальна секундна витрата газу, м-3/с; f - площа отвору газопроводу (газового відводу, штуцера, патрубка) в місці фізичного зєднання, м-2; g - прискорення вільного падіння, g = 9,8 м/с-2; Ka - показник адіабати, Ka\~= 1,4; P1 - тиск газу в газопроводі, кг/м-2; U1 - питомий обсяг газу, м-3/кг. Як видно з наведеної формули при розрахунку визначення спожитого обєму природного газу використовується не діаметр труби обрахований в міліметрах, який використав в своїх розрахунках ПАТ «Криворіжгаз», а площа отвору труби газопроводу, яка обраховується в м2. В свою чергу площа отвору газопроводу (патрубка, труби) залежить не тільки від зовнішнього діаметру труби, а і від товщини стінки такої труби, які відповідно до ДСТУ 3262-75 «[PERSON] сталеві водогазопровідні» не мають зовнішнього діаметра який дорівнював би 25 мм. Такі труби мають діаметр 26,8 мм., х товщиною стінки від 2,35 мм. до 3,2 мм. Згідно ГОСТ 10704-91. «[PERSON] сталеві електрозварні прямошовні» така труба має зовнішній діаметр 25 мм. з товщиною стінки від 0,47 мм. до 1,39 мм. З наведеного слід прийти до висновку, що в залежності від виду труби та її параметрів, газопровід зі сталевої труби діаметром 25 мм. буде мати різну площу отвору. Проте позивачем ПАТ «Криворіжгаз» в актах про порушення №3 та в акті про усунення порушення не зазначені параметри труби та тиск газу на момент складання акту про порушення. Зазначені відомості не були надані суду і під час судового розгляду. Також позивачем не зазначено, яким чином був визначений питомий обсяг газу. Виходячи з наведеної формули та приведеної таблиці параметрів, постійними є лише параметри прискорення вільного падіння та показник адіабати. Всі інші параметри є перемінним, а отже можуть бути різними для кожного споживача. Тому суд не приймає як підставу для задоволення позову ПАТ «Криворіжгаз» надані останнім докази акт про порушення №3 від 29.08.2017 року, акт про усунення порушення від 26.09.2017 року, розрахунок недооблікованого обєму природного газу та розрахунок вартості недооблікованого природного газу, оскільки останній залежить від правильності визначення недооблікованого обєму природного газу. Крім того, щодо розрахунку вартості недооблікованого природного газу слід зазначити, що вказаний розрахунок містить лише загальний розмір вартості газу, який на думку позивача ПАТ «Криворіжгаз» був недооблікований. Проте вказаний доказ фактично не є розрахунком, оскільки не містить в собі відомостей про ціну на газ за періодами, з зазначенням її складових та підстав і джерел визначення. З наданого суду розрахунку вартості газу неможливо встановити яку складову у вартості газу відображає зазначена позивачем ПАТ «Криворіжгаз» сума, враховуючи, що останній може отримувати від ТОВ «Дніпропетровськ газ збут» лише складову ціни природного газу за його розподіл, а напряму від споживача і не всю вартість газу. Так, державне регулювання роздрібної ціни на природній газ для населення включає два елементи. Перший, це вартість газу як товару, яка складається з вартості газу та вартості послуг з його поставки, які встановлює Кабінет Міністрів України в своїх відповідних постановах. Другий елемент вартість доставки газу. Тарифи на транспортування та газорозподіл встановлює Регулятор НКРЕКП. Відповідно до останнього абзацу ч. 6 ст. 4 ЗУ «Про ринок природного газу» рішення Регулятора про встановлення тарифів на послуги транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору) природного газу, послуги установки LNG підлягають оприлюдненню шляхом розміщення на веб-сайті Регулятора. Отже інформація про складові вартості газу у тому числі і для побутових споживачів є загально відомою інформацією і не потребують доказування. Зокрема роздрібна ціна газу з 01.05.2016 року по 31.05.2017 року становила 6,879 грн. за 1 м3, яка складається з: вартості газу як товару на рівні 86,33 відсотки складової ціни газу, отримувач НАК «Еафтогаз України»; 11,08 % складової у ціни газу вартість послуг з транспортування газу газорозподільними мережами, отримувачі газорозподільні організації на кшталт «ПАТ «Криворіжгаз»; 1,7% складової у ціні газу за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами, отримувач ПАТ «Укртрансгаз» та 0,89% складової у ціні газу торгова націнка постачальника зі спеціальними обовязками, в даному випадку ТОВ «Дніпро газ збут». Вказані ціна на газ затверджена\~постановою КМУ\~від 01.10.2015\~р.\~№ 758\~зі змінами\~відповідно до\~Постанови КМУ\~№ 315\~від 27.04.2016\~р. З 01.06.2017 року послуга з розподілу природного газу становить 0,6133% значення складової ціни газу, тариф 0,02204 грн. за 1 м3 за годину без ПДВ відповідно до Постанови НКРЕКП від 28.03.2017 "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для ...", куди входить і ПАТ «Криворіжгаз». В свою чергу ціни на природний газ, які діяли з 01.04.2015 року по 30.04.2016 року були затверджені\~Постановою КМУ від 01.10.2015 р. № 758 зі змінами відповідно до Постанови КМУ № 234 від 30.03.2016 р.,\~Постановою НКРЕКП від 03.03.2015 р. № 583. Отже, з наданих суду розрахунків неможливо з яких тарифів на природний газ виходив позивач ПАТ «Криворіжгаз», яка ціна на газ ним була застосована в розрахунках та з яких складових вона складається. Таким чином позивач ПАТ «Криворіжгаз» неправильно визначив похідні дані для розрахунку максимального обсягу спожитого газу та його ціни. Тому суд приходить до висновку, що нарахування ПАТ «Криворіжгаз» заборгованості за начебто необлікований газ не відповідає вимогам законодавства та суперечить обставинам справи і правовідносинам, які мають місце між [PERSON], [PERSON] та ПАТ «Криворіжгаз». Крім того, згідно ч. 1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. За приписами ч. 2 цієї ж статті акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Частиною 3 вказаної статті встановлено якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Проте позивач, просить стягнути заборгованість виходячи з питомого обсягу газу за 2015-2017 роки, і обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на норми матеріального права, які набрали чинності пізніше ніж виникла частина обставин на які посилається позивач, зокрема, щодо правових підстав застосування, наведеного в позовній заяві розрахунку розміру позовних вимог та використаних в розрахунку позовних даних. В позовній заяві позивач навів наступні правові підстави для звернення з позовом та його задоволення: -постанову НКРЕКП №1274 від 16.04.2015 року про видачу ліцензії на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ ПАТ «Криворіжгаз», на підставі якої Позивачу видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території м. Кривий Ріг (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району в місті [PERSON] Ріг) та Криворізького району Дніпропетровської області в зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні ПАТ «Криворіжгаз». -Закон України «Про ринок природного газу», введений в дію з 01.10.2015 року, -ліцензійні умови провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджені постановою НКРЕКП від 16.02.2017 року №201, які набрали чинності з 26.03.2017 року, затверджені постановою НКРЕКП від 16.02.2017 року № 201; -Кодексі газорозподільних систем, затверджений постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 року (далі Кодекс ГРС) набрав чинності лише 27.11.2015 року. Однак, як зазначив сам позивач, ліцензія ПАТ Криворіжгаз була видана лише після 16.04.2015 року. Сама ліцензія суду не надана. Закон України Про ринок природного газу введений в дію лише з 01.10.2015 року, а Кодекс газорозподільних систем затверджений 30.09.2015 року набрав чинності лише 27.11.2015 року. При цьому ПАТ «Криворіжгаз» на підставі наведених нормативних актів надав розрахунок недооблікованого природного газу, відповідно до якого здійснює розрахунок з 29.08.2015 року. Отже Кодекс ГРС не може бути застосований за період з 29.08.2015 року до 27.11.2015 року, а ЗУ «Про ринок природного газу до 01.10.2015 року. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON], суд приходить до висновку, що вказані позовні вимоги підлягають задоволенню, надані докази в своїй сукупності у взаємозвязку з доказами наданими ПАТ «Криворіжгаз», є достатніми і дають підстави для висновку про наявність порушення прав [PERSON] як споживача комунальної послуги з газорозподілу внаслідок фізичного відключення її як абонента від розподільних газових мереж і припинення таким чином газопостачання. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку що у представників ПАТ «Криворіжгаз» не було законних підстав для відключення [PERSON] від газорозподільних мереж, виходячи також з наступного. Стаття 3\~ч.\~1\~ЗУ «Про\~ринок природного\~газу» передбачає,\~що ринок\~природного газу\~функціонує на\~засадах вільної\~добросовісної конкуренції,\~крім діяльності\~субєктів природних\~монополій,\~та за\~принципами зокрема забезпечення високого рівня захисту прав та інтересів споживачів природного газу. На думку суду відключення від газопостачання відбулося з порушенням діючого законодавства України, а тому підлягає відновленню. Розділом 7. «Кодексу газопостачальних систем», затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2494, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1379/27824, (надалі за текстом Кодекс ГС), встановлений порядок обмеження та припинення розподілу природного газу споживачам Кодексу газорозподільних систем Так, згідно п. 1 Розділу 7 Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на обєкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням\~ПБСГ\~та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема у випадку: подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, повязаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання (підпункт 3.); неповернення Оператору ГРМ заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу чи розірвання договору розподілу природного газу (підпункт 5); несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ (підпункт 6); в інших випадках, передбачених законодавством (підпункт 11). У разі якщо припинення газопостачання (розподілу природного газу) на обєкт побутового споживача буде здійснюватися у випадках, визначених у підпунктах 1 - 6 (крім випадку подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання), 9 цього пункту, Оператор ГРМ має надати повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу побутовому споживачу не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу). При цьому в повідомленні мають бути зазначені підстави та дата припинення газопостачання (розподілу природного газу). За приписами п. 2. Розділу 7 споживач зобовязаний допустити представників Оператора ГРМ на власні обєкти та не протидіяти їм при здійсненні заходів з припинення (обмеження) розподілу природного газу. При отриманні від Оператора ГРМ письмової вимоги про самостійне обмеження або припинення споживання (відбору) природного газу споживач зобовязаний виконати вимогу Оператора ГРМ та самостійно обмежити або припинити споживання (відбір) природного газу. Таким чином була порушена процедура припинення послуг з газопостачання, оскільки повідомлення про припинення газопостачання не було надане. В такому випадку позовні вимоги [PERSON] щодо зобовязання ПАТ «Криворіжгаз» відновити газопостачання підлягають задоволенню. Згідно ч. 3 ст. 12 ЗУ «Про ринок природного газу» права та обовязки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, \~Цивільним \~і\~ Господарським \~кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу. За приписами\~п.\~4\~ч.\~1\~ст.\~13\~вказаного Закону\~споживач має\~право,\~зокрема,\~на: отримання природного газу належної якості та кількості, фізико-хімічні показники якого відповідають встановленим нормам, відповідно до умов укладених договорів, крім випадків припинення (обмеження) постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів; Відповідно до ч. 4 цієї ж статті захист прав споживачів природного газу - фізичних осіб регулюється цим Законом,\~Законом України\~"Про захист прав споживачів" та іншими нормативно-правовими актами. За приписами передостаннього абзацу ч. 9 ст. 19 ЗУ «Про ринок природного газу» Оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи мають право відмовити у наданні дозволу на приєднання виключно у разі відсутності чи недостатності вільної потужності газотранспортної або газорозподільної системи. Згідно п. 6 ч. 2. ст. 59 Зазначеного Закону правопорушеннями на ринку природного газу зокрема є необґрунтована відмова в доступі до газотранспортної або газорозподільної системи, газосховища або установки LNG або у приєднанні до газотранспортної або газорозподільної системи. Пунктом 6\~Глави 2.\~Розділу 1.\~ Кодексу\~ГРС «Основні\~функції газорозподільної\~системи та\~Оператора ГРМ»\~визначено,\~що рішення\~Оператора ГРМ\~повинні базуватися\~на принципах: обєктивності,\~яка полягає\~в обґрунтуванні\~прийнятих рішень; недискримінації, яка полягає в незастосуванні додаткових обмежень та заборон, не передбачених законодавством. При вирішенні спору також підлягають застосуванню положення ЗУ «Про захист прав споживачів», який відповідно до положень ст. 1-1 цього Закону регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. За приписами ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що держава створює умови для здобуття споживачами потрібних знань з питань реалізації їх прав. Відповідно до ч. 3 вказаної статті захист прав споживачів здійснюють крім інших також суди. За приписами ч. 3 ст.: ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати зокрема: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Згідно ч. 1 ст. 22 ЗУ Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Суд не приймає аргументи ПАТ «Криворіжгаз», викладені наданих письмових пояснення та не приймає надані з цими поясненнями докази, оскільки докази подані після закінчення підготовчого удового засідання і призначення справи до судового розгляду по суті, а письмові пояснення не відносяться до письмових заяв сторін справи, які передбачені положеннями ст. 174 ЦПК України. Не приймає суд як доказ наданий суду ПАТ «Криворіжгаз» письмовий доказ «Інформація про зареєстрованих осіб» в якій перелічені особи, які начебто зареєстровані в [INFO], оскільки факт реєстрації місця проживання особи встановлюється іншими доказами, а саме паспортом громадянина України та довідкою або витягом з Державного демографічного реєстру. Так, відомості щодо реєстрації місця проживання особи можуть бути підтверджені зокрема паспортом, домовою книгою (до 2013 року), довідкою з демографічного реєстру. Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» до Реєстру вноситься така інформація про особу: додаткова змінна інформація про місце проживання. За приписами п. 3 ст. 4 вказаного Закону\~Порядок ведення Реєстру та взаємодії між уповноваженими субєктами\~встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 1 Порядку ведення Єдиного державного демографічного реєстру та надання з нього інформації, взаємодії між уповноваженими субєктами, а також здійснення ідентифікації та верифікації, затвердженого постановою КМУ від 18.10.21017 року №784, цей Порядок визначає механізм формування та ведення Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), надання інформації з Реєстру, видачі довідки про внесення інформації до Реєстру та про видані документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус (далі - документи), взаємодії між уповноваженими субєктами, а також процедуру здійснення ідентифікації та верифікації осіб. У п. 3 вказаного Порядку зазначено, що метою ведення Реєстру є ідентифікація особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення документів, а також у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, ведення обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування особи. У відповідності до ст. 11 ЗУ «Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» орган реєстрації\~здійснює окрім\~іншого: реєстрацію\~та зняття\~з реєстрації\~місця проживання/перебування\~осіб у\~межах відповідної\~адміністративно-територіальної\~одиниці; передачу інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру. Згідно п. 9. Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року №207, відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з\~додатком 1. Відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України: у вигляді книжечки (зразка 1993 року) - шляхом проставлення в ньому штампа реєстрації місця проживання особи за формою згідно з\~додатком 1\~або штампа зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з\~додатком 2; у формі картки (зразка 2015 року) - шляхом внесення інформації до безконтактного електронного носія, який імплантовано у такий паспорт, у разі наявності робочих станцій та підключення органу реєстрації до Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр). У разі непідключення органу реєстрації до Реєстру особі видається довідка про реєстрацію або зняття з реєстрації місця проживання, а внесення інформації до безконтактного електронного носія здійснюється територіальним підрозділом ДМС на підставі такої довідки. \~ \~ \~ \~В п. 6 Положення «Про паспорт громадянина України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ на одинадцятій - шістнадцятій сторінках паспорту громадянина України проставляються відмітки про реєстрацію п остійного місця проживання громадянина. Отже, законодавством України не передбачене право та можливість ведення обліку реєстрації місця проживання ПАТ «Криворіжгаз». Не приймає суд до уваги наданий ПАТ «Криворіжгаз» носій інформації, на якому згідно письмових заяв ПАТ «Криворіжгаз» міститься у цифровому вигляді відеозапис подій, які відбулися 29.08.2017 року, оскільки про дослідження вказаного доказу під час розгляду справи по суті представник ПАТ «Криворіжгаз» не заявляли клопотання. Крім того, вказаний доказ не відповідає вимогам до даного виду доказів, передбаченим ч. 2 ст. 100 ЦПК України і відомості про те чи е вказаний доказ оригіналом чи копією, а також чи посвідчений вказаний доказ електронним підписом суду відомості не надані. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved