Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

30.08.2019 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, а 04.10.2019 - з уточненою позовною заявою, з наступними вимогами: встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] виданий Зміївським РВ УМВС України в Харківській області 09.10.2002, правовстановлюючого документа - заповіту, складеного 23.04.2010 [PERSON] , та посвідченого секретарем виконавчого комітету Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області 23.04.2010, який зареєстровано в реєстрі за № 55; встановити факт, що має юридичне значення, а саме той факт, що вона, [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] виданий Зміївським РВ УМВС України в Харківській області 09.10.2002, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , постійно проживала з братом [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини; визнати за нею, у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва, площею 2,6802 га, за кадастровим номером 6321786000:01:000:0472, що розташована на території Таранівської сільської ради, згідно Державного акта серії ЯД № 042614. На обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначила, що [INFO] помер її рідний брат [PERSON] , про що 06.12.2013 виконавчим комітетом Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . За життя, 23.04.2010, [PERSON] , [INFO] , народився в селі Захари-Аралин Іллічівського району Нахичеванської області, на випадок смерті склав заповіт на її користь на земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва в кількості 2,6802 га за кадастровим номером 6321786000:01:000:0472 на землях Таранівської сільської ради згідно державного акту серії ЯД № 042614. Зазначений заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області 23.04.2010, зареєстровано в реєстрі за № 55. Після смерті брата відкрилась спадщина, до складу якої входить вказана вище земельна ділянка, яку вона прийняла, оскільки проживала разом з братом та протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявила про відмову від неї. Однак оформити спадщину шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину вона не має можливості через такі обставини. [PERSON] не був одружений та не мав дітей, після його смерті спадкоємцем першої черги залишилась лише їхня мати [PERSON] , яка не прийняла спадщину. [INFO] відповідач [PERSON] померла. 28.07.2020 вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким вона як спадкоємець після померлої [INFO] [PERSON] отримала спадщину, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Оскільки вона вважала, що фактично прийняла спадщину за заповітом після свого брата [PERSON] , вона звернулась до приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л. В. для отримання свідоцтва про право на спадщину, проте, через реєстрацію її місця проживання та місця проживання брата за різними адресами, отримала письмову відмову з пропозицією надати документи, що підтверджують факт прийняття спадщини. Також виявилося, що у заповіті допущена орфографічна помилка у написанні її по батькові: у заповіті зазначено, що земельну ділянку заповідано [PERSON] , тоді як в паспорті [NUMBER] , виданому 09.10.2002 року Зміївським РВ УМВС України в Харківській області, а також і в інших її документах, українською мовою написано " [PERSON] ". Різниця у написанні по батькові " [PERSON] " у правовстановлюючому документі є наслідком довільного перекладу імен та прізвищ з російської мови, якою складалася більшість правовстановлюючих документів часів СРСР та на початку існування держави Україна. Оскільки немає можливості іншим шляхом встановити зазначені факти, що мають юридичне значення, та оформити спадщину шляхом одержання свідоцтва про право на спадщину, вона звернулася до суду з цим позовом. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 11.09.2019 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання на 04.10.2019. 04.10.2019 прийнято до провадження уточнену позовну заяву та за клопотанням представника позивача відкладено підготовче засідання. 11.10.2019 представник третьої особи - в. о. начальника Зміївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Гарагата О. Г. подала заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності представника Зміївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків). 16.10.2019 представник третьої особи за первісним позовом - Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області, правонаступником якої на час розгляду справи є Зміївська міська рада Харківської області, - сільський голова Юрченко Ю. В. подав заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу за відсутності представника Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області. 11.11.2019 відповідач за первісним позовом [PERSON] подала заяву, в якій позов визнала та просила розглянути справу за її відсутності. 11.11.2019 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та відкладено підготовче засідання. 04.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.01.2020. 13.12.2019 представник третьої особи - начальник Зміївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Рибак Г. О. подала заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності представника Зміївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків). 18.12.2019 представник третьої особи третьої особи за первісним позовом - Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області, правонаступником якої на час розгляду справи є Зміївська міська рада Харківської області, - сільський голова Юрченко Ю. В. подав заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу за відсутності представника Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області. 16.01.2020 представник позивача адвокат Гетьман О. М. подала клопотання про зупинення провадження у справі, в зв`язку зі смертю відповідача [PERSON] до залучення у справі правонаступника. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 17.01.2020 зупинено провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступника відповідача. 18.09.2020 представник позивача [PERSON] подала клопотання, в якому просила відновити провадження по цивільній справі та залучити як співвідповідачів: територіальну громаду Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області, місцезнаходження: 63450 Харківська область, Зміївський район, с. Таранівка, вул. Харківська, буд. 41; код ЄДРПОУ 04397595 та Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, місцезнаходження: 61145 м. Харків, вул. Космічна, 21, 8-9 поверх, код ЄДРПОУ 39792822. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 21.09.2020 поновлено провадження у цій справі, призначено судове засідання на 27.10.2020, залучено як співвідповідачів: територіальну громаду Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області та Головне управління Держгеокадастру у Харківській області. 27.10.2020 за клопотанням представника позивача - адвоката Гетьман О. М. суд повернувся до підготовчого провадження, що необхідно для вирішення питання щодо залучення до участі у справі правонаступника відповідача, після чого відкладено підготовче засідання. 30.11.2020 підготовче засідання відкладено, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. 24.12.2020 представник позивача - адвокат Гетьман О. М. подала клопотання, в якому просила залучити до участі у справі правонаступника відповідача - територіальної громади Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області - територіальну громаду Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, місцезнаходження за адресою: 63404, Харківська область, м. Зміїв, вул. Адміністративна, 9, код ЄДРПОУ 04058674. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 24.12.2020 залучено до участі у справі у якості правонаступника відповідача - територіальну громаду Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, підготовче засідання відкладено до 26.01.2021. 16.01.2021 представник відповідача - Зміївський міський голова Голодніков П. В. подав заяву, в якій просив підготовче засідання та судовий розгляд справи проводити за його відсутності за наявними матеріалами справи та вирішити питання на розсуд суду. 20.01.2021 представник третьої особи - начальник Зміївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Рибак Г. О. подала заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності представника Зміївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків). 26.01.2021 підготовче засідання відкладено, в зв`язку з перебуванням судді у щорічній відпустці. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 24.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.03.2021. Представник відповідача Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області Криштопа К. В. подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити за відсутності представника Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області за наявними матеріалами в справі. Представник третьої особи - начальник Зміївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Рибак Г. О. подала заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності представника Зміївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків). Представник позивача - адвокат Гетьман О. М. подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та за відсутності [PERSON] , на задоволенні позовних вимог наполягала. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Харківській області неодноразово в судове засідання не з`явися, був повідомлений повістками, направленими рекомендованими листами (а. с. 56, 62, 75, 83, 97, 123, 131, 179), не повідомив про причини повторного нез`явлення в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав. Відсутні передбачені ст. 223 ЦПК України підстави для відкладення судового розгляду з причини нез`явлення учасників справи, що дало суду підстави для судового розгляду справи по суті за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі письмових доказів. Зважаючи на те, що всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи, викладені учасниками справи у заявах по суті справи та з процесуальних питань, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивач [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] та дочкою [PERSON] [INFO] помер [PERSON] в с. Таранівка Зміївського району Харківської області, причина смерті ракова інтоксикація, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] та Довідкою про причину смерті (до форми № 106/о № 686/75 видається для поховання) (а. с. 15, 20). На підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ЯД № 042614 від 19.06.2007 [PERSON] був власником земельної ділянки, загальною площею 2,6802 га, що знаходиться на території Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області, кадастровий номер 6321786000:01:000:0472 (а. с. 17). Згідно висновку оцінювача від 29.11.2019, складеного ФО-П [PERSON] , ринкова вартість вказаної земельної ділянки на дату оцінки складає: 64 324 грн 80 коп. (без урахування ПДВ), в розрахунку на 1 кв. м: 2 грн 4 коп. (а. с. 85-88). За відомостями, що надані Таранівською сільською радою Зміївського району Харківської області (довідки № 1765 від 09.12.2013, № 3773 від 09.12.2013, № 1075 від 22.06.2015, інформація №1353 від 01.08.2019), вбачається, що [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] , з 21.11.2001 по день смерті [INFO] ; за цією ж адресою були зареєстровані і проживали: з 24.01.2002 мати [PERSON] , з 25.08.2005 по 10.12.2013 сестра [PERSON] . Крім них на день смерті і по теперішній час за вказаною адресою більше ніхто не зареєстрований і не проживає, в тому числі малолітні та неповнолітні діти; [PERSON] фактично проживала разом зі свої братом [PERSON] , вела з ним спільне господарство, здійснювала догляд до дня його смерті [INFO] , поховала свого брата [INFO] (а. с. 18-21). Даними акта обстеження домоволодіння № [NUMBER] від 02.08.2019, складеного депутатом Таранівської сільської ради Єрмоленко О. О., в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , постійно зареєстрована та проживає [PERSON] , [INFO] . За цією ж адресою фактично проживав до дня смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . [PERSON] здійснювала догляд за [PERSON] , який мав захворювання на рак, переніс операцію, до дня його смерті та поховала його (організація поховання та витрати) (а. с. 22). [INFO] померла [PERSON] в с. Таранівка Зміївського району Харківської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] (а. с. 19). За інформацією, що надана приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л. В. № 231/01-16 від 29.09.2020 вбачається, що 16.06.2020 приватним нотаріусом Лещенко Л. В. на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] було заведено спадкову справу № 53/2020. Протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, із заявами про прийняття спадщини більше до нотаріуса ніхто не звертався. Згідно Витягу з реєстру заповітів, заповіт відсутній (а. с. 115). Зі свідоцтва про право на спадщину за законом, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що на підставі статті 1261 Цивільного кодексу України спадкоємцем майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є її дочка, [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків [NUMBER] , що проживає за адресою: [ADDRESS] . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з: житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок з надвірними будівлями значиться за спадкодавцем на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 06 жовтня 2000 року Зміївського державною нотаріальною конторою Харківської області, за р. № 3-810, та зареєстрованого 06 жовтня 2000 року Зміївським малим державним підприємством технічної інвентаризації, в реєстрову книгу № 4-659 (а. с. 111, 112). З інформації Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області № 1090/01-16 від 15.11.2019 вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] , спадкова справа в нотаріальній конторі відсутня (а. с. 76). А в листі приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л. В. № 316/01-16 від 19.08.2019 на адресу [PERSON] надано роз`яснення про необхідність для оформлення спадщини після [PERSON] , який помер [INFO] , надати документальне підтвердження факту прийняття спадщини, а у разі відсутності необхідних документів рекомендовано звернутися за захистом своїх спадкових прав до суду. (а. с. 16). У відповідністю з п. 6 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом ч. 6 ст. 294, ч. 4 ст. 315 ЦПК України, у разі наявності спору про право, заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення мають розглядатися у порядку позовного провадження. Частиною 1 ст. 319 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Згідно п. 12 Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 31.03.1995 при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 (нова редакція ст. 315) ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. У позовній заяві вимагається встановлення факту належності позивачу [PERSON] заповіту, складеного 23.04.2010 її братом [PERSON] , та посвідченого секретарем виконавчого комітету Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області 23.04.2010, зареєстрованого в реєстрі за № 55 (а. с. 23), а також факту її постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У вказаному заповіті, посвідченому 23.04.2010 секретарем Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області Смірновою Н. Б., [PERSON] заповідав земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в кількості 2,6802 га за кадастровим номером 6321786000:01:000:0472 на землях Таранівської сільської ради згідно державного акта серії ЯД № 042614 [PERSON] . Під час порівняльного аналізу відомостей про спадкоємця за заповітом, що зазначені у самому заповіті, а також відомостей про позивача, що зазначені у її паспорті громадянина України Серія [NUMBER] (а. с. 8-9), картці платника податків (а. с. 10), співпали всі відомості, крім написання по батькові. При цьому, у написанні по батькові у заповіті допущена невідповідність на одну букву. Отже, дослідженими під час судового розгляду доказами підтверджуються поза розумним сумнівом факт постійного проживання позивача [PERSON] зі спадкоємцем на час відкриття спадщини, а також і факт належності заповіту, складеного [PERSON] на користь [PERSON] , позивачу [PERSON] . Від встановлення цих фактів залежить виникнення права позивача на спадщину за заповітом після померлого брата [PERSON] . Встановити ці факти іншим порядком неможливо, оскільки під час постійного проживання зі спадкодавцем останній був зареєстрований за іншою адресою, а зміна заповіту після смерті заповідача є неможливою. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідністю зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідністю зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 4.15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Таким чином, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу. У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 роз`яснено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Позивач [PERSON] надала докази, якими підтверджується, що вона є спадкоємцем за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] та прийняла спадщину в установленому порядку, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не не подавала заяву про відмову від спадщини, інших спадкоємців за законом чи за заповітом, що прийняли спадщину після померлого [PERSON] , немає. Водночас, позивач не має можливості оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі через необхідність в судовому порядку доводити факти, від яких залежить виникнення у позивача права на спадщину. Оскільки позивачем надано належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження обставин, викладених на обґрунтування позову, а представники відповідача територіальної громади Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, [PERSON] , [PERSON] просили проводити розгляд справи за наявними матеріалами справи, у справі є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. За таких обставин, позовна заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України, враховуючи характер спірних правовідносин та відсутність вимог про відшкодування судових витрат, витрати по сплаті судового збору з відповідачів на кориться позивача не стягуються.

Outcome: approved