Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області, відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області, [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON] про визнання права власності на майно, виключення майна з акту опису та арешту майна та зняття майна з арешту. Позовні вимоги обґрунтував тим, що влітку 2014 року, маючи намір придбати для своєї сім"ї недорогий легковий автомобіль, він за рекомендацією своїх знайомих зустрівся із відповідачем, [PERSON], який на той час на законних підставах володів транспортним засобом марки "Volkswagen Golf 2 1.6", 1988 року випуску, сірого кольору, кузов (шасі, рама) [NUMBER], державний реєстраційний номер - [NUMBER], власником якого являється громадянин [PERSON]. Відповідно до довіреності № 2669, складеній від імені [PERSON], посвідченій 14.08.2010 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, [PERSON], громадянин [PERSON] має право до 14 серпня 2015 року даний автомобіль здавати в оренду, передавати в позичку, продавати за встановленим законом порядку, а також керувати ним на території України та за її межами на час дії даної довіреності. Оскільки даний легковий автомобіль являвся транспортним засобом більш ніж двадцяти п"ятирічної давності, він спочатку запропонував [PERSON] надати йому у тимчасове користування через відповідне доручення із визначенням такого права та для здійснення ним необхідного моніторингу щодо ходових та інших технічних характеристик та якостей даного автомобіля. Для цього, 13 липня 2014 року у м. Івано-Франківську, [PERSON] надав йому для відповідного права на керування даним транспортним засобом довіреність, яка була посвідчена за № 2703 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського натаріального округу [PERSON] 10.08.2014 року з метою укладення договору купівлі-продажу даного автомобіля він зустрівся із [PERSON], як особою уповноваженою на його відчуження, так як технічні характеристики та ціна автомобіля на той час задовольняли його потреби та матеріальні можливості. Однак, зважаючи на те, що день 10 серпня 2014 року являвся вихідним днем - неділею, укласти нотаріально посвідчений договір їм не вдалося, у зв"язку із чим між ними була досягнута домовленість укладення простого письмового договору купівлі-продажу, зняття на протязі двох наступних тижнів автомобіля з реєстраційного обліку в МРЕВ м. Львова та відповідного нотаріального посвідчення договору відчуження майна, так як він працював сезонно і не міг у будь-який час відірватися від роботи. Того ж дня продавець, [PERSON], передав йому фактично у власність автомобіль, реєстраційні документи та ключі, а ним продавцю було передано договірну суму у розмірі 30000 гривень, як вартість майна, яке відчужувалося. Однак, договір купівлі-продажу легкового автомобіля, укладений між ним та [PERSON], надалі нотаріально так посвідченим і не був, оскільки із-за наявності роботи майже на два місяці виїхав у Київську область. Разом з тим, при посвідченні доручення на право керування автомобілем та на час складання договору відчуження майна, по базі даних автомобіль не значився під заставою, в арешті чи під забороною, тому він і ризикнув купити його без зняття з відповідного реєстраційного обліку. На сьогоднішній день, зважаючи на деякі об"єктивні обставини справи, він змушений звернутися до суду із позовом про визнання за ним права власності на даний легковий автомобіль з наступним виключенням його з акту опису та арешту майна та зняття його з арешту. З 13 липня 2014 року по даний час легковий автомобіль марки "Volkswagen Golf 2 1.6", 1988 року випуску, сірого кольору, кузов (шасі, рама) [NUMBER], державний реєстраційний номер - [NUMBER], перебуває у його повному володінні та постійному користуванні, після чого згідно акту опису й арешту майна, складеного 23.10.2014 року головним державним виконавцем Рахівського РУЮ Закарпатської області Булецою Н.В., автомобіль було описано, накладено на нього арешт та передано мені на відповідне зберігання. Підставою для цього стала постанова про проведення перевірки інформації складена, 20.10.2014 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Пустомитівського РУЮ Львівської області [PERSON] на підставі виконавчого листа №2-1233/2010, виданого 16.05.2011 року Пустомитівським районним судом Львівської області. Таким чином, на сьогоднішній день оспорюється його право власності на даний транспортний засіб, яке в судовому порядку підлягає відповідному захисту. Враховуючи наведене просив визнати за ним право власності на легковий автомобіль марки "Volkswagen Golf 2 1.6", 1988 року випуску, сірого кольору, кузов (шасі, рама) [NUMBER], державний реєстраційний номер - [NUMBER]. Виключити з акту опису та арешту майна, складеного 23 жовтня 2014 року головним державним виконавцем відділу ДВС Рахівського РУЮ Закарпатської області на легковий автомобіль марки "Volkswagen Golf 2 1.6", 1988 року випуску, сірого кольору, кузов (шасі, рама) [NUMBER], державний реєстраційний номер - [NUMBER] та зняти даний транспортний засіб з арешту. Судові витрати просив залишити за ним. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позові. Просять позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції у Закарпатській області Гудемюк І.П. в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечив проти задоволення даного позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Представник відповідача відділу ДВС Пустомитівського РУЮ Львівської області та третя особа без самостійних вимог, [PERSON], у судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про розгляд справи, тому суд вважає можливим розглядати справу у відсутності таких на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, в тому числі, по правочинам. Відповідно до вимог ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна по договору виникає з моменту передачі майна, таке право власності по угоді, яка підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України у разі, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його форми укладення, суд може визнати такий договір дійсним. У ст. 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона передає у власність другій стороні майно, а друга сторона зобов'язується прийняти дане майно і сплатити за нього певну грошову суму. Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів", - передбачено, що купівля-продаж транспортних засобів здійснюється шляхом письмового договору. Як встановлено в судовому засіданні, за загальними положеннями про купівлю-продаж, передбачених ст. 655 ЦК України, 10.08.2014 року [PERSON] передав у власність позивача - [PERSON], автомобіль марки "Volkswagen Golf 2 1.6", 1988 року випуску, сірого кольору, кузов (шасі, рама) [NUMBER], державний реєстраційний номер - [NUMBER], в свою чергу позивач [PERSON] передав [PERSON] гроші в сумі 30000 грн., згідно вартості транспортного засобу, що стверджується письмовим договором від 10.08.2014 року укладеному у м. Івано-Фроанківськ. Даний транспортний засіб належав громадянину [PERSON], який склав від свого імені довіреність №2669, посвідчену 14.08.2010 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, [PERSON], якою уповноважив громадянина [PERSON] здавати в оренду, передавати в позичку, продавати за встановленим законом порядку автомобіль марки "Volkswagen Golf 2 1.6", 1988 року випуску, сірого кольору, кузов (шасі, рама) [NUMBER], державний реєстраційний номер - [NUMBER], а такаж керувати ним на тереторії України та за її межами на час дії даної довіреності. Також, судом встановлено, що 13 липня 2014 року у м. Івано-Франківську, відповідач [PERSON] надав позивачу [PERSON] для відповідного права на керування даним транспортним засобом довіреність, яка була посвідчена за № 2703 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського натаріального округу [PERSON] З моменту складення, вище зазначеної довіреності, позивач володів та користувався спірним автомобілем, зберігав його по місцю проживання у м. Рахів, Закарпатської області. У зв'язку із знаходженням позивача на сезонних роботах за межами області, останній не здійснив поїздку у м. Львів для зняття автомобіля з реєстраційного обліку в МРЕВ ДАІ УМВС м. Львова та відповідного нотаріального посвідчення договору відчуження майна. До укладеного сторонами правочину не може бути застосована ст. 215 ЦК України про недійсність правочину, як недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою статті 203 цього Кодексу, нездійснення сторонами правочину реєстрації права власності на транспортний засіб не впливає на дійсність правочину, а отже, відповідно до ст. 204 цього Кодексу правочин є правомірним, так як його недійсність прямо не встановлена законом, він не визнаний судом недійсним. Із акту про опис та арешт майна боржника складеного 23 жовтня 2014 року головним державним виконавцем державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області Булецою Н.В. вбачається, що легковий автомобіль марки "Volkswagen Golf 2 1.6", 1988 року випуску, сірого кольору, кузов (шасі, рама) [NUMBER], державний реєстраційний номер - [NUMBER] було описано, накладено на нього арешт та передано позивачу [PERSON] на відповідальне зберігання. Такі дії головний державний виконавець здійснив на виконання постанови про проведення перевірки інформації складеної, 20.10.2014 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Пустомитівського РУЮ Львівської області, Гураль Л.П. на підставі виконавчого листа №2-1233/2010, виданого 16.05.2011 року Пустомитівським районним судом Львівської області. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що на майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про звільнення майна з-під арешту. Виходячи з того, що позивач є добросовісним набувачем вищевказаного автомобіля на підставі правочину від 10 серпня 2014 року, правомірно відкрито користується ним протягом тривалого часу, відповідачами позов визнаний, тому суд вважає за можливе задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ставилося

Outcome: approved