Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зняти арешт накладений на майно боржника [PERSON] , постановою АА №035213 від 25.08.2004 року державного виконавця Комсомольського ВДВС РУЮ м.Херсона. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON] . На день смерті він був власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно заповіту, складеного 25.11.2010 року, зареєстрованого за №2-89Г, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька. Спадщина була прийнята позивачем, але під час її оформлення стало відомо, що постановою державного виконавця Комсомольського ВДВС РУЮ м.Херсона було накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. Згідно відповіді Корабельного районного відділу Державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відомостей про виконавче провадження, на підставі якого 25.08.2004 року винесено постанову про арешт майна боржника не виявлено. Ухвалою суду від 02.11.2020 року відкрито провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явився, надав свої повноваження представнику, яка надала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просила задовольнити. Представник відповідача Корабельного районного відділу Державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)в судове засідання не з`явилася, подала відзив на заяву, в якому просила розглядати справу без їх участі, при вирішенні питання щодо звільнення майна з під арешту покладається на розсуд суду. Представниця відповідача Акціонерного товариства "Херсонгаз" в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги просила задовольнити. Дослідивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 15 ЦК визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема припинення дії, яка порушує право, та відновлення становища, яке існувало до порушення. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 06.05.1995 року, за № 1-2566, посвідченого III Херсонською держнотконторою, [PERSON] належав на праві приватної власності будинок за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до заповіту від 25.11.2010 року, посвідченого Третьою Херсонською державною нотаріальною конторою, зареєстрований за №2-89Г, єдиним спадкоємцем усього майна [PERSON] є [PERSON] . Постановою АА №035213 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.08.2004 року державним виконавцем Комсомольського ВДВС РУЮ м.Херсона було накладено арешт на зазначене майно позивача у виконавчому проваджені по примусовому виконанню виконавчого листа №2-553, виданого 19.04.2004 року Комсомольським районним судом м. Херсона, про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ "Херсонгаз" (правонаступником якого є АТ "Херсонгаз") заборгованості в сумі 2824,51 грн. Даний борг був сплачений позивачем ще в 2005 році, про що вказав представник АТ «Херсонгаз» в своїй заяві. Відповідно до довідки Корабельного районного відділу Державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), який є правонаступником Комсомольського ВДВС Херсонського МУЮ, перевіркою інформації, яка міститься в автоматизованій системі виконавчого провадження, виконавчих проваджень щодо [PERSON] не виявлено. Тобто у державного виконавця відсутні правові підстави для зняття арешту з майна позивача. Відповідно до ст.41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували обґрунтованість подальшого існування арешту, накладеного на все нерухоме майно [PERSON] . За таких обставин суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та скасування арешту. На підставі викладеного, ст. ст. 3, 15, 16, 321, 328, 391 ЦК України,

Outcome: approved