Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON], просила усунути перешкоди в користуванні майном - квартирою [ADDRESS], шляхом зняття відповідача з реєстрації у вказаній квартирі. На підтвердження заявлених вимог вказала, що вона є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 24.06.2010, посвідченого державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною О.В. Після оформлення договору вона зареєструвала своє право власності в КП ДОР "БТІ" та стала мешкати в придбаному житлі. При оформленні договору купівлі-продажу відповідач, який на момент укладення договору був зареєстрований в проданому житлі, запевнив, що в трок до 01.07.2010 він анулює свою реєстрацію, що було письмово зафіксовано в п. 21 Договору купівлі-продажу квартири. Проте до теперішнього часу відповідач не знявся з реєстрації та не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги в результаті чого вона звернулася до суду з даною позовною заявою. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надав, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та постановлення рішення по справі на підставі наявних доказів. Представник третьої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській в судове засідання не з'явився, просив розглядати справу за відсутності представника, проти позову не заперечували. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод в користуванні власно належним майном - квартирою підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 червня 2010 року згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною О.В., реєстр [NUMBER], позивачка [PERSON] придбала одно-кімнату квартиру [ADDRESS] та зареєструвала право власності в КП "ДОР "БТІ", номер правочину 3998093. В квартирі зареєстровані, відповідно до довідки про склад сім'ї: позивачка - [PERSON], син позивачки - [PERSON] та відповідач [PERSON] Згідно наданого акту від 21.03.2015 року, складеного сусідами по [ADDRESS], [PERSON] дійсно не мешкає в квартирі [ADDRESS] з червня 2010 року по теперішній час. У відповідності зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним бажанням. У відповідності зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися і розпоряджатися своїм майном, в тому числі шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням. Наявність реєстрації відповідача у квартирі позбавляє можливості позивача як власника здійснювати право власності у повному обсязі на свій розсуд, крім того, реєстрація відповідача є приводом для несення позивачем додаткових витрат по житлово-комунальним послугам. Відповідач в будинку не мешкає, проте залишається там зареєстрований, що підтверджено довідкою №16 ТОВ "Житлокомцентр", актом, у зв'язку з чим позивач змушений оплачувати за нього комунальні послуги. Вимогами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у спірному будинку понад одного року, обставин на підтвердження поважності причин такої відсутності відповідача судом не встановлено. Перешкоди для проживання в спірній квартирі відповідачу не чинилися, участі в утриманні квартири він не приймає, комунальні платежі не оплачує, його особисті речі в будинку не зберігаються, до будинку він не повертається, вселитися не намагався. У зв'язку з наведеним суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право на користування будинком за адресою: [ADDRESS]. Вимоги позивача про зобов'язання зняти з реєстрації відповідача за вказаною адресою задоволенню не підлягають, оскільки не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином обов'язок у третьої особи по зняттю особи з реєстраційного обліку за рішенням суду виникає після набрання вказаним рішенням законної сили. На підставі викладеного і

Outcome: partial