Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, третя особа: Житлова комісія гарнізону м. Києва - про поновлення черги в квартирному обліку для отримання житла. Позивач при зверненні до суду мотивував свої вимоги тим, що він, підполковник в запасі, був звільнений в запас з лав Збройних Сил України в грудні 2006р. за станом здоров'я, без забезпечення з боку Міністерства оборони України житлом для постійного проживання, має 25 календарних років вислуги. Перебуваючи на службі в Збройних Силах України, позивач вперше став на квартирний облік для отримання житла в штабі Одеського військового округу у загальну чергу та в чергу осіб, які користуються правом на першочергове отримання житла у грудні 1992р. Після переводу по службі в м. Київ рішенням Житлової комісії гарнізону м. Києва позивача було поставлено на квартирний облік у загальну чергу лише з 03.03.1995р., тобто, не було враховано попереднього часу перебування позивача на квартирному обліку - з 17 грудня 1992р., а в список осіб, які користуються правом на першочергове отримання житла, позивача взагалі не включили. На 14.05.2014р. позивач перебуває на квартирному обліку в гарнізоні м. Києва (складом сім'ї одна особа):в загальній черзі з 03.03.1995р. за номером 2788, в черзі "позачергових" з 28.12.2006р. за номером 1800, в черзі "першочергових" позивач не перебуває. Позивач зазначає, що він згоден із його зарахуванням, як звільненого ветерана ЗС України, в чергу «позачергових» з 28.12.2006р. за відповідним номером, а з номером і датою зарахування в загальну чергу та незарахування позивача в чергу «першочергових» позивач не згоден. ЖК Київського гарнізону та Київське КЕУ не визнає права позивача на поновлення його в загальній черзі з 17.12.1992р. та в черзі "першочергових" з 03.03.1995р. Позивач зазначає, що його після переведення по службі до гарнізону м. Києва, було зараховано на квартирний облік (у загальну чергу) з 03.03.1995р. відповідно до п.2 наказу Міністра оборони України № 20 від 03.02.95р., згідно з яким при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку (в списках осіб, що користуються правом першочергового і позачергового отримання жилих приміщень), але не раніше, ніж з дня набрання чинності цим наказом (дата набрання чинності - 03.03.1995р.). Позивач зазначає, що перебування його на квартирному обліку у загальній черзі, а також у списках осіб, які мають право на першочергове отримання жилих приміщень з 17 грудня 1992р. підтверджується довідкою, наданою йому 08.02.1999р. за № 8 КЕЧ та ЖК штабу Південного оперативного командування. Тобто, сфера правового регулювання Наказу № 20, який діяв з 03.03.1995р. по 10.11.2006р., не обмежує термін зарахування позивача у загальну чергу, а лише встановлює дату зарахування його в чергу "першочергових" з 03.03.1995р. Позивач вважає, що він має право на поновлення його в загальній черзі на отримання житла з 17 грудня 1992 р., а в черзі "першочергових", з якої його було виключено, - на поновлення з 03.03.1995р. Також позивач зазначав, що він неодноразово звертався до вищих посадових осіб Міністерства оборони України, до Київського квартирно-експлуатаційного управління, до Житлової комісії Київського гарнізону з проханням щодо правильного встановлення квартирної черги позивача та своєчасного забезпечення його постійним житлом відповідно до норм ЖК України, однак позивачу було відмовлено в цьому. В зв'язку із зазначеним позивач вважаючи свої права порушеними просив суд: - визнати право [PERSON] на поновлення його загальної черги в квартирному обліку на отримання житла Київським квартирно-експлуатаційним управлінням Міністерства оборони України та Житловою комісією гарнізону м. Києва з урахуванням попереднього часу його перебування на квартирному обліку - з 17 грудня 1992р., а на поновлення у черзі осіб, які мають право на першочергове отримання жилих приміщень - з 03 березня 1995р. - у відповідності з Положенням про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 20 від 03.02.95р.; - зобов'язати Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України, Житлову комісію гарнізону м. Києва у відповідності з Положенням про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 20 від 03.02.95р., поновити [PERSON]: - в загальній черзі на отримання житла в Київському гарнізоні з урахуванням попереднього часу перебування на квартирному обліку - з 17 грудня 1992р.; - у черзі осіб, які мають право на першочергове отримання жилих приміщень в Київському гарнізоні - з 03 березня 1995р. Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується розпискою про ознайомлення з датою та часом судового засідання (а.с. 78), про причини неявки суду не повідомили, жодних заяв чи клопотань до суду не подавали. В ході розгляду справи позивач надав суду письмові та усні пояснення, відповідно до яких позов підтримав в повному обсязі та просив суд про задоволення позову. Також, в процесі розгляду справи, представником відповідача та представником третьої особи були надані письмові та усні пояснення, відповідно до яких представник відповідача та представник третьої особи заперечували проти вимог позивача посилаючись на те, що зміна дати квартирного обліку [PERSON] з 03. 03. 1995 року на 17. 12. 1992 рік буде порушувати Конституційні права військовослужбовців та членів їх сімей, які зараховувались на квартирний облік з 1990 року по даний час, на отримання постійного житла. В зв'язку із зазначеним представник відповідача та представник третьої особи просили суд відмовити в задоволенні позову повністю. Зважаючи на те, що в процесі розгляду справи позивачем, представником відповідача та представником третьої особи були надані суду усні та письмові пояснення з приводу пред'явленого позову, судом досліджені всі матеріали справи та докази і заперечення сторін, підстави для оголошення перерви по справі відсутні, суд вважає за можливе закінчити розгляд справи у відсутність сторін, які про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, проте в судове засідання не з'явились та не повідомили про причини своєї неявки в судове засідання. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON], підполковник в запасі, був звільнений в запас з лав Збройних Сил України в грудні 2006р. за станом здоров'я, без забезпечення з боку Міністерства оборони України житлом для постійного проживання, має 25 календарних років вислуги. Вбачається, що перебуваючи на службі в Збройних Силах України, позивач вперше став на квартирний облік для отримання житла в штабі Одеського військового округу у загальну чергу та в чергу осіб, які користуються правом на першочергове отримання житла у грудні 1992р. Після переводу по службі в м. Київ, рішенням Житлової комісії гарнізону м. Києва позивача було поставлено на квартирний облік у загальну чергу лише з 03.03.1995р., тобто, не було враховано попереднього часу перебування позивача на квартирному обліку - з 17 грудня 1992р., а в список осіб, які користуються правом на першочергове отримання житла, позивача взагалі не включили. Встановлено, що на 14.05.2014 р. позивач перебуває на квартирному обліку в гарнізоні м. Києва (складом сім'ї одна особа): в загальній черзі з 03.03.1995р. за номером 2788, в черзі "позачергових" з 28.12.2006р. за номером 1800, в черзі "першочергових" позивач не перебуває. Позивач при зверненні до суду зазначав, що він згоден із його зарахуванням, як звільненого ветерана ЗС України, в чергу «позачергових» з 28.12.2006р. за відповідним номером, а з номером і датою зарахування в загальну чергу та незарахування позивача в чергу «першочергових» позивач не згоден. ЖК Київського гарнізону та Київське КЕУ не визнає права позивача на поновлення його в загальній черзі з 17.12.1992р. та в черзі "першочергових" з 03.03.1995р. Вбачається, що [PERSON] після переведення по службі до гарнізону м. Києва, було зараховано на квартирний облік (у загальну чергу) з 03.03.1995р. відповідно до п.2 наказу Міністра оборони України № 20 від 03.02.95р., згідно з яким при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку (в списках осіб, що користуються правом першочергового і позачергового отримання жилих приміщень), але не раніше, ніж з дня набрання чинності цим наказом (дата набрання чинності - 03.03.1995р.). Перебування [PERSON] на квартирному обліку у загальній черзі, а також у списках осіб, які мають право на першочергове отримання жилих приміщень з 17 грудня 1992р. підтверджується довідкою, наданою [PERSON] 08.02.1999р. за № 8 КЕЧ та ЖК штабу Південного оперативного командування. Таким чином, сфера правового регулювання Наказу № 20, який діяв з 03.03.1995р. по 10.11.2006р., не обмежує термін зарахування позивача у загальну чергу, а лише встановлює дату зарахування його в чергу "першочергових" з 03.03.1995р. Позивач вважає, що він має право на поновлення його в загальній черзі на отримання житла з 17 грудня 1992 р., а в черзі "першочергових", з якої його було виключено, - на поновлення з 03.03.1995р., в зв'язку з чим просив суд про задоволення позову. Представник відповідача та представник третьої особи заперечували проти вимог позивача посилаючись на те, що зміна дати квартирного обліку [PERSON] з 03. 03. 1995 року на 17. 12. 1992 рік буде порушувати Конституційні права військовослужбовців та членів їх сімей, які зараховувались на квартирний облік з 1990 року по даний час, на отримання постійного житла, в зв'язку із зазначеним представник відповідача та представник третьої особи просили суд відмовити в задоволенні позову повністю. Відповідно до Положення про житлові комісії в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 11.09.2007 року № 517 рішення щодо постановки військовослужбовців на облік громадян здійснюється житловими комісіями за місцем проходження служби, або житловими комісіями гарнізону. Відповідно до положень ст. ст. 9, 43 Житлового кодексу України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік. Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом УРСР та іншими нормативно-правовими актами. На виконання ст. 12 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Кабінетом Міністрів України було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями від 03.08.2006 року № 1081. Відповідно до вимог п. 26 Порядку - військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов'язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку. Статтею 44 ЖК УРСР визначено випадки можливого перенесення черговості на отримання житла, застосування якої можливе лише до громадян, які вчинили певне правопорушення, що не стосується позивача, оскільки до відповідальності його притягнуто не було. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Аналогічне право на житло передбачене також, ст. 16 Закону України «Про Збройні сили» та Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на зазначене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved