Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

В липні 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон України без згоди батька. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Позивачка має намір здійснювати з сином поїздки до інших країн для його відпочинку та оздоровлення. Однак відповідач ухиляється від надання дозволу на виїзд дитини. Вказані обставини суперечать інтересам дитини та перешкоджають його всебічному та гармонійному розвитку, порушують право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості. Посилаючись на вищевикладене позивачка просить суд надати [PERSON], [INFO], дозвіл на виїзд до Єгипту, Туреччини, Греції, Кіпру, Болгарії, Чорногорії, Хорватії, Італії, Іспанії, Російської Федерації, Франції без згоди батька до [INFO] р.; дозволити їй, без згоди батька дитини - [PERSON], оформляти документи для виїзду за межі України неповнолітнього [PERSON], [INFO] Позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON]. Позивачка постійно займається фізичним, моральним та духовним розвитком сина, належним чином піклується про стан його здоров'я. На теперішній час позивачка має намір здійснювати поїздки з сином до інших країн, які мають на меті оздоровлення, загартування та відпочинок сина позивачки. Проте з позову вбачається, що відповідач ухиляється від надання дозволу на виїзд дитини за межі України, в зв'язку з чим отримати від нього посвідчену згоду на виїзд дитини за кордон не видається можливим. Разом з тим, на переконання позивачки така ситуація суперечить інтересам дитини та перешкоджає його всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості. Згідно із ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. У відповідності із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас, фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», Постановою КМУ від 27.01.1995 р. № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 р. № 231. У ст. ст. 3, 6 Конвенції "Про права дитини" зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою КМУ від 31.03.1995 р. № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Таким чином діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивачка самостійно займається вихованням дитини, відповідач участі у розвитку дитини не приймає, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved