Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

Позивачка просить визнати за [PERSON] , жителькою [ADDRESS] Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , право власності на земельну частку (пай) розміром 34,68 ум.кад.га згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] на підставі рішення Долинської районної ради від 14 серпня 1999р. №28-3/98 від 25.09.2000 року, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 25.09.2000 року за № [NUMBER], у землі, яка перебувала у колективній власності Спілки селян «Прогрес» в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим , що вона, [PERSON] , є дочкою [PERSON] , про що свідчить повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Свідоцтво про одруження підтверджує зміну дівочого прізвища " [PERSON] " на "[PERSON]". Її мати, [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23 липня 2004 року. Вона прийняла спадщину після смерті матері, про що свідчить отримання в Долинській районній державній нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно - право на майновий пай 530грн. В той же час нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину - земельний пай, оскільки сертифікат на земельну частку (пай) був виданий після смерті матері. Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого на підставі рішення Долинської районної ради від 14 серпня 1999р.№28-3/98, їй належить право на земельну частку (пай), розміром 34,68 ум.кад.га, у землі, яка перебуває у колективній власності Спілки селян «Прогрес», що в с. Раків Долинського району Івано-Франківської області. Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 25.09.2000 року, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 25.09.2000 р. за № [NUMBER]. Зазначені обставини перешкоджають їй належним чином оформити право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом через нотаріальну контору. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з"явилась, причини своєї неявки не повідомила, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому Законом порядку, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 30). Представник позивачки [PERSON] - адвокат Малетин А.Я. (ордер а.с.14) в судовому засіданні позовні вимоги відтримав в повному об"ємі , зіславшись на викладені в позовній заяві обставини. Просив позов задоволити. Представник відповідача - Раківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, хоч про дату, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому Законом порядку, про що свідчать повідолення про вручення поштового відправлення (а.с.20,31) . В Долинський районний суд поступив відзив на позов, в якому представник відповідача зазначив, що позов є підставним, тому Раківська сільська рада визнає позов [PERSON] до початку розгляду справи по суті. Також сільська рада не заперечує проти винесення рішення (заочного рішення) в підготовчому провадженні та просить справу розглядати за відсутності представника сільської ради (а.с.21). Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для її вирішення. В задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного: У відповідності до ст.ст. 13, 78,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст.392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.07.2004 р. підтверджує, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.7). Після її смерті відкрилася спадщина, на яку претендує позивачка [PERSON] , зокрема на земельну частку (пай) розміром 34.68 ум.кад. га. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 20 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 553 ЦК 1963 року, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в ст. 21 цього Кодексу. Враховуючи, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилась [INFO] , до даних правовідносин застосовується Цивільний Кодекс 1963 року. Відповідно до розділу VII (спадкове право) зазначеного Кодексу- спадкуванням є перехід майна, прав та обов`язків спадкодавця до інших осіб - спадкоємців, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» визначено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом успадкування. У відповідно до п. «г» ч.1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.ст.548,549 ЦК України, в редакції 1963 року - для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Частиною другою цієї статті визначено, що документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай), [NUMBER] , розміром 34,68 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності спілки селян «Прогрес» с.Раків Долинського району Івано-Франківської області, виданого на підставі рішення Долинської райради від 14 серпня 1999 року № 28-3/98, оригінал якого оглянуто в судовому засіданні, вбачається, що останній виданий на ім`я [PERSON] (а.с.4). Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів належності померлій [PERSON] вказаного сертифікату, оскільки до матеріалів справи не додано, ні рішення Долинської райради від 14 серпня 1999 року № 28-3/98, ні списку - додатку громадян, членів спілки селян «Прогрес», які мають право на земельну частку (пай), при розпаюванні землі, що позбавляє суд перевірити ту обставину чи була [PERSON] , членом спілки селян «Прогрес». Фактично в підтвердження факту належності спадкодавцю ( [PERSON] ) спірного сертифікату надано лише сертифікат, в якому по батькові власника ( [PERSON] ) не відповідає по батькові спадкодавця ( [PERSON] ) . Рішення суду про встановлення факту належності померлій [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай), [NUMBER] , розміром 34,68 в умовних кадастрових гектарах, виданого на ім"я [PERSON] , стороною позивача не надано. Таким чином, позивачкою та її представником не доведено належність спадкового майна ( права на земельну частку (пай)розміром 34,68 ум.кад.га у землі, яка перебувала у колективній власності Спілки селян «Прогрес» згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER] , виданого на ім"я [PERSON] ) , саме спадкодавцю [PERSON] . Крім того, відповідно до вимог п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року 24-753/0/4-13 вказано, що у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. Однак матеріали справи не містять обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] , тоді як визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Також, не прослідковуються родинні відносини між позивачкою та спадкодавцем, оскільки позивачкою до матеріалів справи долучено копію повторного свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , де в графі батько записаний [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.5). Згідно інших належних позивачці документів - копії свідоцтва про одруження [NUMBER] (а.с.11), довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с.12) , як і в самій позовній заяві - ім?я позивачки зазначено « [PERSON] ». Дослідивши матеріали справи судом зроблено висновок, що позивачка бажає отримати спадкове майно після смерті [PERSON] . Однак в підтвердження родинних зв`язків зі спадкодавцем позивачка не надала жодного документу, який би підтвердив той факт, що спадкодавець є матір`ю позивачки, так як надані позивачкою документальні докази суперечать один одному, оскільки мова йде про осіб з різним ім`ям, а саме « [PERSON] » та « [PERSON] » . Тому однозначний висновок щодо родинних відносин між позивачкою та спадкодавцем зробити немає можливості за відсутності належних доказів. Суд вважає, що визнання позову представником відповідача , не може бути підставою для задоволення позову, оскільки таке визнання суперечить вимогам чинного законодавства, яке регулює дані правовідносини. Таким чином, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів належності померлій [INFO] [PERSON] , Сертифікату на право на земельну частку (пай), [NUMBER] ,виданого на ім"я [PERSON] , звертаючи увагу на те, що позивачкою не доведено порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, а до матеріалів справи не додано доказів що [PERSON] [INFO] , є дочкою померлої [INFO] [PERSON] , що позбавляє суд перевірити належність останньої до спадкоємців майна померлої [INFO] [PERSON] , а також враховуючи відсутність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] , суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. На підставі ст.ст. 529-530, 553, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року,

Outcome: dismissed