Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідача [PERSON], уточнивши який в судовому засіданні просять суд визнати за ними право на приватизацію земельної ділянки [NUMBER] розміром 0,0081га, відповідно до встановлених зовнішніх меж згідно плану розподілу земельної ділянки затвердженої рішенням Прилуцької міської ради від 10.07.2003 року, розташованої за адресою: [ADDRESS], без отримання згоди суміжного землекористувача [PERSON]. Позов мотивують тим, що рішенням Прилуцької міської ради №15 від 28.11.2014 року їм дозволено розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] у власність. Ця земельна ділянка знаходиться у їх постійному користуванні, але відповідач безпідставно не підписує Акт погодження меж зазначеної земельної ділянки, без чого Прилуцька міська рада не може прийняти рішення про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу цієї ділянки їм у власність. Оскільки погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами є обов»язковою умовою для виготовлення кадастрового плану земельної ділянки, який є невід"ємною частиною технічної документації зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку, а дії [PERSON] щодо безпідставної відмови від підписання акту порушують права позивачів [PERSON] та [PERSON], останні просить суд визнати за ними право на приватизацію земельної ділянки без погодження меж ділянки з суміжним землекористувачем [PERSON] (а.с. 2-4, 48). В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник обох позивачів адвокат [PERSON] просять суд задовольнити позовні вимоги вказуючи на те, що лише 5 метрів погонних є суміжними межі земельних ділянок сторін і між ними не існує спору щодо правильності визначення меж земельної ділянки, але з особистих міркувань відповідач безпідставно відмовляється підписати акт погодження. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] заявлених вимог не визнали та просили суд відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачі відмовили на прохання [PERSON] надати частину земельної ділянку для використання "в"їзду-виїзду" на земельну ділянку, де відповідач здійснює будівництво. При цьому, сторна відповідача не оспорює межі земельної ділянки (площею 81кв.м.), якою користуються позивачі, та яка межує із земельною ділянкою відповідачки на 5-ти погонних метрах. Представник територіальної громади в особі Прилуцької міської ради в судовому засіданні поклалися на розсуд суду та при цьому пояснив, що обов"язковою умовою для виготовлення кадастрового плану земельної ділянки, який є невід"ємною частиною технічної документації зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку є погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами. При цьому посить суд врахувати рекомендації постійної депутатської комісії Прилуцької міськради з питань будівництва, земельних відносин....№2 від 25.02.2015 року про необхідність облаштування проїзду до земельної ділянки по [ADDRESS] (а.с.60-61). Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку задовольнити позов, з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Прилуцького міськрайсуду від 27.03.2013 року за [PERSON] та [PERSON] визнано право спільної сумісної власності за набувальною давністю на приміщення в будинку [ADDRESS] та господарсько-побутові будівлі і споруди (а.с.7). Рішенням виконавчого комітету Прилуцької міськради №436 від 25.11.2014 року житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами приміщення [ADDRESS], належних [PERSON] та [PERSON], надано поштову адресу - [ADDRESS] (а.с.9). Рішенням Прилуцької міської ради №15 від 28.11.2014 року позивачам дозволено розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] у власність (а.с.10). Відповідно до витягу з Рішення Прилуцької міської ради від 10.07.2003 року, погоджено розподіл земельної ділянки по [ADDRESS] за згодою землекористувачів, згідно плану, де в числі інших значиться і земельна ділянка [NUMBER] розміром 0,0081га, на оформлення якої у власність претендують позивачі, та яка межує протягом 5-ть погонних метрів із земельною ділянкою, яка перебуває у відповідачки згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.50-51). Отже, судом установлено, що земельна ділянка [NUMBER] площею 0,0081га, межі якої встановлюються, перебуває у постійному користуванні позивачів [PERSON] та [PERSON] на законних підставах, у зв"язку з чим останні, в ході оформлення документації звернулися до власника сусідньої земельної ділянки по [ADDRESS] (відповідача) [PERSON] щодо підписання акта встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки [NUMBER] площею 0,0081га по [ADDRESS] (а.с.12-14), проте остання від підпису акта відмовилась, мотивуючи необхідністю встановлення земельного сервітуту для забезпечення "в"їзду-виїзду" на її земельну ділянку, де [PERSON] здійснює будівництво (а.с.54). Вирішуючи спір у даній справі, суд приймає до уваги рекомендації постійної депутатської комісії Прилуцької міськради з питань будівництва, земельних відносин....№2 від 25.02.2015 року врахувати необхідність облаштування проїзду до земельної ділянки по [ADDRESS] (а.с.60-61) та вважає, що вирішення питань земельного сурвітуту чи з"ясування іншої можливості "в"їзду-виїзду" до земельної ділянки відповідача [PERSON] - не є предметом розгляду в даній справі. Відповідно до ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Відповідно до ч. 3 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них. Згідно з ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відповідно до ст. 158 ЗК України органи, що вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43 технічна документація зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою включає кадастровий план земельної ділянки, складений за результатами зйомки. Згідно з ч. 2 ст. 198 ЗК України кадастрова зйомка включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Таким чином, погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами є обов»язковою умовою для виготовлення кадастрого плану земельної ділянки, який є невід»ємною частиною технічної документації зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку. Судом встановлено, що у зв»язку з відмовою [PERSON] підписати акт встановлення і узгодження меж земельної ділянки, [PERSON] та [PERSON] позбавлені можливості реалізувати своє право на приватизацію наявної у їх користуванні земельної ділянки [NUMBER] площею 0,0081г, в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] у власність. Частиною 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що власник або землекористувач може вимагати усунення порушень його прав на землю. Порушене право [PERSON] та [PERSON] підлягає захисту у суді та поновленню у спосіб, визначений відповідно до ст. 16 ЦК України - шляхом визнання їх права, а тому суд вважає неправомірною відмову [PERSON] як суміжного землекористувача, земельна ділянка, якої розташована за адресою [ADDRESS] погодити та підписати акт визначення, встановлення і погодження зовнішніх меж земельної ділянки [NUMBER] розміром 0,0081га по [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним позов задовольнити.

Outcome: approved