Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», від імені якого діє представник за довіреністю, пред'явило дійсний позов, в обґрунтування якого зазначив, що 05 жовтня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк», який згодом було перейменовано на АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту №11229894000 (далі - кредитний договір), за умовами якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 212 100,00 гривень і зобов'язалась належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит. Для забезпечення виконання зобов'язань відповідача 05.10.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Мартиненко В.О. та зареєстрований в реєстрі №1104, за умовами якого позичальник передала в іпотеку нерухоме майно: квартиру [ADDRESS], загальною площею 73,9 кв.м., яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Мартиненко В.О. 05.10.2007 року за реєстраційним №2396998, зареєстрованого МКП БТІ м.Луганська 29.08.2007 року. В порушення вимог Кредитного договору від 05.10.2007 року позичальник [PERSON] належним чином свої зобов'язання з вересня 2014 року не виконує, у зв'язку з чим станом на 23.01.2017 року виникла заборгованість в сумі 373 504,35 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 174 754,76 грн, заборгованості за відсотками - 26 900,18 грн, 3-х процентів річних - 14 386,00 грн; збитків від інфляції за період з 08.09.2014 року по 23.01.2017 року - 157 463,41 грн. 21.09.2015 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» був укладений Договір факторингу №27, за умовами якого право грошової вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №11229894000 від 05.10.2007 року, укладеним між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». У зв'язку з вищевикладеним позивач просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» за кредитним договором №11229894000 від 05.10.2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки - вищезазначену житлову квартиру [ADDRESS] шляхом надання ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» права продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві за ціною 253 139,00 грн, а також покласти на відповідача судові витрати. В судове засідання сторони не з'явились. Від представника позивача до початку судового засідання надійшла письмова заява, згідно якої він просив справу розглянути без його участі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував. Причина неявки відповідача суду невідома. Про дату та час судових засідань відповідач повідомлялась неодноразово, належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик в газеті «Урядовий кур'єр», а також шляхом розміщення оголошень про виклик на офіційному веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області (на 24.03.2017 року, на 30.03.2017 року, на 25.04.2017 року). Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними позовних вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Судом встановлено наступне. 05.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту №11229894000, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 212 100,00 грн у строк до 03.10.2025 року, а позичальник зобов'язалась повернути банку кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 2650,00 грн в день сплати таких платежів. За користування кредитними коштами встановлювалась процента ставка у розмірі 13,7% річних (а.с.5-9). Згідно Графіка погашення кредиту, який є невід'ємною частиною Договору про надання споживчого кредиту №11229894000 від 05.10.2007 року, були встановлені строки повернення кредиту та залишки максимально допустимої заборгованості (а.с.10-12). Як вбачається з Додаткової угоди №1 від 05.10.2007 року, Договір про надання споживчого кредиту від 05.10.2007 року був доповнений Додатком №2 «Графіком платежів визначення сукупної вартості кредиту» та Додатком №3 «Тарифи Банку» (а.с.13). Згідно Договору іпотеки від 05.10.2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Мартиненко В.О., іпотекодавець [PERSON] передала в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить останній на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Мартиненко В.О. 05.10.2007 року за реєстром №1104. Ринкова вартість предмету іпотеки становить 253 139,00 грн. За домовленістю сторін вартість предмету іпотеки на момент укладення цього договору складає 253 139,00 грн (а.с.17-18). Відповідно до Договору факторингу від 21.09.2015 року №27, ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» права вимоги в розмірі заборгованості боржників без права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами первинних договорів. Одночасно з відступленням права вимоги до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» перейшли усі права клієнта за усіма договорами забезпечення. Факт відступлення права вимоги підтверджений також Актом приймання-передачі права вимоги від 22.09.2015 року (а.с.19-21). Як вбачається з реєстру боржників до договору факторингу №27 від 21.09.2015 р. до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» перейшло право вимоги, зокрема, за договором №11229894000, укладеного з [PERSON], за яким остання отримала кредит в сумі 212 100,00 грн (а.с.22). Згідно Договору про відступлення прав вимоги №2 за Договорами іпотеки до Договору факторингу №27 від 21.09.2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. та Додатку №1 до зазначеного Договору відступлення, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» набуло всіх прав вимоги за Договорами Забезпечення, зокрема і за договором, укладеним з [PERSON]. З Реєстру боржників до Договору про відступлення прав вимоги №2 вбачається, що житлова квартира , розташована за адресою: м.[ADDRESS] знаходиться у заставі (а.с.23). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.1.1, 1.5 та 1.2.1 Кредитного договору позичальник отримала кредит в сумі 212 000, 00 грн на строк користування до 03.10.2025 року для придбання нерухомості за адресою: [ADDRESS]. Зі змісту п.2.1 Кредитного договору у забезпечення виконання зобов'язань позичальника за даним договором банком приймається іпотека нерухомості договору іпотеки №66265 від 05.10.2007 року. Відповідно до п.1.2.2 Кредитного договору позичальник зобов'язалась повернути кредит у повному обсязі та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 2650,00грн. Згідно п. 4.6.Кредитного договору позичальник зобов'язана достроково повернути суму кредиту та сплатити проценти у випадках, встановлених Договором та/або істотних порушень умов договору та застосування банком процедури щодо дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 12 цього Договору. Статтею 575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до п.1.1 договору іпотеки предметом іпотеки є квартира [ADDRESS], загальною площею 73,9 кв.м., житловою площею 40,5 кв.м, яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу 05.10.2007 року Мартиненко О.В. за реєстраційним №2396998. Згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №15739639, виданого міським КП БТІ м.Луганська 29.08.2007 року, право власності зареєстровано в книзі 886, номер запису 55871, реєстраційний №12463723. Згідно з п.1.2 договору іпотеки, вартість предмета іпотеки визначена сторонами в сумі 253139,00 грн. Відповідно до п.4.1 Договору іпотеки іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання , що забезпечено іпотекою за цим договором Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється зокрема, на підставі рішення суду. Звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду та/або виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до ст..33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього закону. За змістом ст..589, 590 ЦК України, ст.. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись на підставі рішення суду, а право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням щляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання та неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Як було встановлено судом, відповідач [PERSON] належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 23.01.2017 року утворилась заборгованість у загальній сумі 373 504 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 174 754,76 гривень, заборгованості по відсоткам - 26 900,18 грн, трьох процентів річних - 14 386,00 грн; збитків від інфляції за період з 08.09.2014 року по 23.01.2017 року - 157 463,41 грн (а.с.3) За таких обставин суд приходить до висновку про наявність у даному випадку права позивача на звернення до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки невиконання відповідачем належним чином взятих на себе зобов'язань за кредитним договором привело до утворення вищевказаної заборгованості. Відповідно до ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Статтею 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Зазначені вимоги, викладені у Правовій позиції Верховного суду України від 02.11.2016 року №6-1923цс15, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування. За таких обставин суд вважає за можливе визначити ціну предмета іпотеки в сумі 253 139,00 грн, оскільки саме ця сума була погоджена сторонами за Договором іпотеки від 05.10.2007 року. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] проживає на території де проводиться антитерористична операція і майно, яке є предметом іпотеки знаходиться на території де проводиться антитерористична операція. 15 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції". Відповідно до ст.9 вказаного закону протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - суб'єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об'єкти), статей 41, 43 - 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України "Про іпотеку" Зазначеним Законом визначено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13.04.2014 р., Указом Президента України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 р. №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно із додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Луганськ. Отже, враховуючи приписи ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669-VII від 02.09.2014 р., а також норми ст. 217 ЦПК України, суд вважає, що дане рішення не підлягає виконанню на час дії Закону України № 1669-УП від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». При цьому суд зазначає, що зупинення дії закону не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати його (відчужувати без згоди власника). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з оригіналом платіжного доручення №1805498 від 13.02.2017 року позивачем був сплачений судовий збір в сумі 5 602 (п'ять тисяч шістсот дві) гривні 57 копійок, а також 420,00 грн за публікацію оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» згідно платіжного доручення №2369495 від 07.04.2017 року, що разом становить 6022,57 грн. За таких обставин, оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 6022,00 гривень. На підставі викладеного, ст..ст. 575, 589,590, 1049,1054 ЦК України, ст..ст.33,38,39 Закону України «Про іпотеку», Постанови Верховного суду України від 02.11.2016 року у справі №66-1923цс15,

Outcome: approved