Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Представник позивача-адвокат Гончаров В.В. звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: державний реєстратор Полянської сільської ради Свалявського району Закарпатської області Гончарова Едіта Іванівна про скасування записів про реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно посилаючись на те, що позивач був власником кількох об"єктів нерухомого майна, в тому числі гаража та майстерні загальною площею 123,2 кв.м. [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою №205273816 від 25 березня 2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В подальшому відповідач [PERSON] , дружина позивача, звернулася до суду з позовом про поділ спільного сумісного майна подружжя, в якому серед іншого просила визнати гараж та майстерню об"єктом права спільної сумісної власності подружжя в рівних частках. Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 22 липня 2020 року, яке набрало законної сили у справі №306/402/20, позов задоволено частково, визнано житловий будинок в [ADDRESS] з надвірними спорудами та земельну ділянку об"єктами спільної сумісної власності подружжя з рівними частками за кожним. В задоволенні решти вимог відмовлено.17 вересня 2020 року реєстратором вчинено записи №38289237 та №38289334 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивача та відповідача по 1/2 частини гаража та майстерні в [ADDRESS] . Вважає, що вказані записи підлягають скасуванню, оскільки реєстратором було вчинено записи та визнано об"єктами права спільної сумісної власності подружжя лише житловий будинок з надвірними спорудами. Гараж та майстерню суд не визнав об"єктами права спільної сумісної власності подружжя. Зазначає, що гараж та майстерня є окремими об"єктами нерухомого майна. Відповідно до інвенитаризаційної справи № 217 на будинок [ADDRESS] та відомостей про складові частини об"єкта нерухомого майна ,які містяться в Державному реєстрі речового майна до складу домоволодіння, окрім самого житлового будинку належить госпблок під літерою Б, загальною площею 233,2 кв.м., сарай під літерою В, загальною площею 85,4 кв.м та огорожа №1-4 та саме ці споруди є надвірними. Гараж та майстерня загальною площею 123,2 кв.м мають окремий технічний паспорт і не інвентаризуються разом з житловим будинком. Таким чином реєстратор не мав правових підстав для реєстрації права власності на гараж та майстерню по 1/2 частині за кожним. В зв"язку з вищевикладеним просить скасувати записи № 38289237 і №38289334 про реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності за [PERSON] і [PERSON] відповідно права власності кожного на 1/2 частини гаража та майстерні за адресою: [ADDRESS] вчинені 17 вересня 2020 року державним реєстратором Полянської сільської ради Свалявського району Закарпатської області Гончаровою Едітою Іванівною на підставі рішення суду від 22 липня 2020 року у справі № 306/402/20. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу за № 306/1552/20 (провадження №2/306/672/20) передано на розгляд судді Вінер Е.А. (а.с. 26). 23 листопада 2020 року ухвалою судді Свалявського районного суду Закарпатської області Вінер Е.А. відкрито провадження в справі (а.с. 29). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - державний реєстратор Гончарова Е.І. 29 грудня 2020 року подала до суду письмові пояснення в яких зазначає, що з позовними вимогами позивача є не згідна, оскільки відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об"єктів нерухомого майна, розділу 2 глави 3 на присадибних ділянках, крім житлових будинків розміщуються допоміжні ( господарські ) будівлі (сараї, хліви, літні кухні, гаражі, майстерні, навіси, вбиральні тощо) та господарські споруди (колодязі, вигрібні ями, огорожі, ворота,хвіртки,замощення тощо). А також у розділі 2 глави 1 Інструкції заначено, що господарські будівлі та споруди підлягають технічній інвентаризації в складі основної будівлі. Вважає, що нею, як реєстратором здійснено реєстрацію майна у відповідності до рішення Свалявського районного суду від 22.07.2020 року у справі № 306/402/20. З позовними вимогами не згідна, просить розгляд справи провести без її участі (а.с.35-37). 12 січня 2021 року ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області надано адвокату відповідача Рижиков В.Г. додатковий строк для подачі відзиву на позов (а.с.43). Адвокатом відповідача 22 січня 2021 року подано відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову, просить відмовити в задоволенні позову в зв"язку з тим, що є рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 22 липня 2020 року, яке набрало законної сили (а.с.47). 16 березня 2021 року ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області підготовче провадження в справі закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с.55). В судовому засіданні позивач та адвокат позивача заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити. Адвокат відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч.6 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 22 липня 2020 року, яке набрало законної сили у справі № 306/402/20, позов задоволено частково, визнано житловий будинок за адресою: [ADDRESS] з надвірними спорудами та земельну ділянку, кадастровий номер 2124081601:03:002:0150 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1916га об"єктами спільної сумісної власності подружжя в якому частки співвласників [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є рівними та складають по 1/2 частині. В задоволенні решти вимог відмовлено (а.с. 11,12). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 224954524 від 22 вересня 2020 року, номер запису про право право власності /довірчої власності 38289237 від 17 вересня 2020 року на підставі рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 22 липня 2020 року, яке набрало законної сили у справі № 306/402/20 за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/2 частину гаража та майстерні (а.с.22). Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 228928911 від 21 жовтня 2020 року, номер запису про право право власності /довірчої власності 38289334 від 17 вересня 2020 року стверджується, що на підставі рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 22 липня 2020 року, яке набрало законної сили у справі № 306/402/20 за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/2 частину гаража та майстерні (а.с.23). Статтею 27 ч.1 п.9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться, зокрема, за наявності даних технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, речові права стосовно яких підлягають реєстрації. Пунктом 2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва,архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127 (далі - Інструкція) визначені об`єкти, що підлягають технічній інвентаризації: багатоквартирні житлові будинки, гуртожитки; одноквартирні (садибні) житлові будинки; багатофункціональні будинки і комплекси; будинки і споруди громадського та виробничого призначення, інженерні мережі, елементи благоустрою тощо; господарські будівлі (сараї /хліви/, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції, сміттєзбірники тощо); господарські споруди (колодязі, вигрібні ями, огорожі, ворота, хвіртки, замощення тощо); садові та дачні будинки, гаражі (що не відносяться до господарських: багатоповерхові, підземні, одноповерхові-блокові). Підпунктом 2.2. п.2 Інструкції конкретизовано, що одноквартирні (садибні) житлові будинки складаються із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень. При цьому на присадибних ділянках, крім житлових будинків, розміщуються господарські будівлі (сараї/хліви, літні кухні, гаражі, майстерні, навіси, вбиральні тощо) та господарські споруди (колодязі, вигрібні ями, огорожі, ворота, хвіртки, замощення тощо). Правовідносини з організації та порядку виконання робіт з технічної інвентаризації (які включають обмірювальні роботи) регламентовані п. 3.1 Інструкції. Так, абз. 2 п. 3.1 Інструкції встановлено, що технічній інвентаризації підлягають об`єкти (згідно з розділом 2) всіх форм власності, розташовані на земельних ділянках (за окремими поштовими адресами), незалежно від того, побудовані вони за відповідно оформленими документами чи самочинно: будинки, включаючи прибудови та надбудови, громадські та виробничі будинки, господарські будівлі та споруди, а також вбудовані та окремо розташовані захисні споруди. Зокрема, положеннями абз. 3, 5, 10 - 13 п. 3.1. Інструкції передбачено, що під час інвентаризації повинні бути обстежені основні конструктивні елементи будинків. Відповідно до ст.190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. За ст.181 ЦК України до нерухомих речей належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі. До об`єктів нерухомого майна ЦК України віднесено житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно (ст. 331, 376 цього Кодексу). Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" об`єктами нерухомого майна є житлові будинки; квартири; будівлі, споруди, житлові та нежитлові приміщення (ст. 5). Визначення "житловий будинок", "квартира", "садиба" містяться у гл. 28 ЦК України. Статтею 186 ЦК України дано визначення головної речі і приналежності. Відповідно, річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Приналежність не має самостійного значення та за призначенням без головної речі використовуватись не може, у зв`язку з чим є залежною від головної речі і має допоміжний статус. Визначення речі приналежністю визначається її природними властивостями, а також характером відносин, що виникають з приводу господарської призначення речі. І приналежність, і головна річ є фізично самостійними речами, але головна річ має самостійне значення, а приналежність - допоміжне і служить найбільш повному і найкращому використанню головної речі. Головна та приналежна речі утворюють одне ціле, яке передбачає їх використання за єдиним призначенням, а тому вони розглядаються як одна річ. Державній реєстрації підлягає право власності на головну річ, а витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно має містити інформацію про приналежну річ у розділі "опис нерухомого майна". Враховуючи норми ст. ст. 186, 380, 381 ЦК України, господарсько-побутові будівлі (сарай, гараж, санвузол і под.), що розташовані з житловим будинком на одній земельній ділянці і призначені для забезпечення власника необхідними засобами благоустрою, вважаються приналежністю головної речі і не є самостійними нерухомими речами, у зв`язку з чим право власності на такі будівлі як на окремі об`єкти визнаватися не може. Дане твердження міститься у листі Верховного Суду України від 01.07.2013 "Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ". Отже, гараж,майстерня, що розташовані в межах будинку, за однією адресою та призначені безпосередньо для забезпечення власника необхідними засобами благоустрою (обслуговування житлового будинку), є приналежністю головної речі - житлового будинку. Таким чином, державним реєстратором Полянської сільської ради Свалявського району Закарпатської області Гончаровою Едітою Іванівною правомірно зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності за [PERSON] і [PERSON] відповідно права власності кожного на 1/2 частини гаража та майстерні за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 22 липня 2020 року. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, у зв`язку з чим позов не підлягає задоволенню. За правилами статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача;

Outcome: dismissed