Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та вказав, що з червня 1985 року по липень 2010 року працював у Колективному підприємстві "Білоцерківбуд" та був членом товариства орендарів зазначеного підприємства. У 2008 році вартість його частки у дольовому фонді підприємства становила більше 60000 грн. При звільненні 13.07.2010 року за власним бажанням він усно заявив про виплату йому вартості частки у дольовому фонді (паю), однак йому відмовили з посиланням на відсутність коштів. Коли він звернувся з такою ж усною заявою у 2013 році, дізнався, що вартість його частки у дольовому фонді становить вже 66,88 грн. Оскільки відповідач, пояснюючи цей розмір, послався на рішення трудового колективу власників КП "Білоцерківбуд", оформлене протоколом №20 від 06.03.2008 р., просив визнати це рішення недійсним та стягнути з підприємства 65000 грн. вартості своєї частки в дольовому фонді. У судовому засіданні позивач підтримав позов, посилаючись на наведені у ньому обставини, представник відповідача - Казачков В.Л., який діє на підставі довіреності, позов визнав частково та не заперечував, що частка позивача у дольовому фонді підприємства з урахуванням визначених внутрішніми положеннями коефіціентами становить 66,88 грн. Вислухавши позивача, його представника - [PERSON], який діє на підставі довіреності, представника відповідача та свідка [PERSON], а також дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, на підставі такого. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З трудової книжки позивача судом встановлено, що з 10.07.1985 року позивач працював у відповідача на різних посадах, 13.07.2010 року був звільнений з комунального підприємства "Білоцерківбуд" за власним бажанням, ст.38 КЗпП України. Згідно зі статутом Колективного підприємства "Білоцерківбуд", затвердженого конференцією власників Колективного підприємства "Білоцерківбуд" 10.07.2012 р., воно створено на добровільних засадах організацією орендарів шляхом викупу державного майна через оренду з викупом; суб'єктом права приватної власності є власники, а створене ними "Підприємство" здійснює тільки право господарчого відання, користування і розпорядження закріпленим за ним майном згідно з цим Статутом (п.п.1.1, 1.2 Статуту). Відповідно до п. 3.1 цього Статуту, власником підприємства є працівник, який працював на підприємстві на момент викупу майна (01.07.1993 року) і має на особовому рахунку частку власності у вигляді паю. Пунктами 3.3, 3.4 зазначеного Статуту встановлено, що працівник, який виявив бажання звільнитися з підприємства, подає заяву про це і після її задоволення виплата компенсації його паю здійснюється згідно затвердженого "Положення…"; звільнення власника підприємства за власним бажанням проводиться у тому ж порядку, але виплата дольового фонду (паю) проводиться без індексації. Відповідно до п.5.4 Статуту, вищим органом управління підприємством є конференція власників, яка вирішує будь-які питання згідно з компетенцією, яка визначається окремим "Положенням про конференцію…" Згідно з Положенням про конференцію власників колективного підприємства "Білоцерківбуд", затвердженого конференцією власників колективного підприємства "Білоцерківбуд" 19.01.2012 р., конференція розглядає найбільш важливі питання діяльності підприємства, у тому числі, затвердження внутрішніх нормативних актів, положень по КП "Білоцерківбуд" (п.6 Положення…). Відмовляючи у вимозі позивача визнати недійсним рішення трудового колективу власників КП "Білоцерківбуд", оформлене протоколом №20 від 06.03.2008 р., суд виходить з того, що доказів порушення процедури прийняття Положення про визначення персоніфікованої долі членів трудового колективу КП "Білоцерківбуд" позивачем не надано, а саме Положення на даний час діє в редакції не від 06.03.2008 р., а в редакції від 08.10.2012 р. Так, чинне Положення про визначення персоніфікованої долі власників КП "Білоцерківбуд" затверджене конференцією власників КП "Білоцерківбуд" 08.10.2012 р., протокол №5. Відповідно до п.п.3,7 зазначеного Положення, право на долю в колективній власності мають працівники, прийняті на постійну роботу і включені в очний склад станом на 01.07.1993 р., які пропрацювали на той час не менше 1 року, які є членами організації орендарів; при переоцінці основних засобів доля колективної власності не індексується певним категоріям працівників, у тому числі, звільненим за власним бажанням. В якості критерію оцінки трудового вкладу членів трудового колективу в створенні дольового вкладу використовується розмір фактично нарахованого фонду оплати за 2-е півріччя 1992 року і 1-е півріччя 1993 року, стаж роботи в системі бувшого Мінбуду УРСР і інших будівельних організаціях, якщо працівник був прийнятий в КП "Білоцерківбуд" по переводу з урахуванням коефіцієнтів, передбачених Положенням, при цьому розмір долі власника визначається за визначеною Положенням формулою (п.п.9,10 Положення про визначення персоніфікованої долі власників КП "Білоцерківбуд"). Згідно з п.14 цього Положення в редакції від 08.10.2012 р., підставою одержання власником компенсації своєї долі (паю) є його письмова заява. З пояснень позивача судом встановлено, що з письмовою заявою про одержання компенсації своєї долі (паю) до відповідача він не звертався. Доказів на підтвердження того, що його частка в дольовому фонді підприємства становить 65000 грн., позивач також суду не надав. Показання свідка [PERSON] суд до уваги не бере як неналежний доказ, оскільки відомостей щодо предмету спору вони не містять. На підставі наведених норм та встановлених обставин суд відмовляє у позові у зв'язку з його недоведеністю.

Outcome: dismissed