Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

У січні 2021 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 07.02.2007 року між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладений кредитний договір № PLXRRC05980011, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 3298 грн. 90 коп. зі сплатою відсотків за користування у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки [PERSON] не виконував належним чином свої зобов`язання, станом на 28.12.2020 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 71003 грн. 03 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 1779 грн. 17 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 34713 грн. 62 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 108 грн. 14 коп., пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором - 34402 грн. 10 коп. Оскільки законодавством не передбачено обов`язок кредитора вимагати від боржника повернення повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, заборгованість, яка є предметом позовних вимог, становить 36671 грн. 53 коп. та складається з наступного: заборгованість за кредитом - 1779 грн. 17 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 34713 грн. 62 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 108 грн. 14 коп.,пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором - 40 грн. 60 коп. Просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № PLXRRC05980011 від 07.02.2007 року у розмірі 36671 грн. 53 коп. та судовий збір в сумі 2270 грн. 00 коп. В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов підтримує, просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву. За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи викладене, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 07 лютого 2007 року [PERSON] підписав заяву позичальника № PLXRRC05980011, відповідно до змісту якої Банк надає Позичальнику строковий кредит у сумі 3298 грн. 90 коп. на строк 12 місяців, з 07.02.2007 року по 07.02.2008 року включно з умовами сплати за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 36 грн. 29 коп. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 299 грн. 90 коп. в обмін на зобов`язання Позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати, за який приймається період з 7 по 12 число кожного місяця, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 329 грн. 65 коп. для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Для виконання зобов`язань Банк відкриває Позичальнику рахунок [NUMBER] для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам. Позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов. Товар та/або інше майно Позичальника є предметом застави та відповідно до п. 2.3, 2.4, 2.5 Умов забезпечення зобов`язань Інформація про товар (його найменування, вартість, заводський номер) визначені у супроводжувальних документах на товар, копії яких додаються до Заяви Позичальника Товар належить/буде належати у майбутньому Позичальникові на правах власності. Максимальний розмір вимоги, яка забезпечується Предметом застави, складає 3955 грн. 80 коп. Предмет застави знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 4.2 Умов при порушенні Позичальником зобов`язань із погашення Кредиту, Позичальник сплачує Банку відсотки за користування Кредитом в розмірі 8,5 % на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Відсоткова ставка за кредитом може змінюватися в залежності від змін облікової ставки НБУ чи в інших випадках, відповідно до п. 3.3 Умов. Позичальник доручає Банку, без додаткового узгодження, перераховувати кредитні кошти в день надання кредиту. В сумі 2999 грн. 00 коп. на поточний рахунок № [NUMBER] в ПриватБанк, МФО 331401, ЗКПО 22524376 з призначенням платежу "Перерахування коштів згідно з рахунком-фактурою № 2999 від 07.02.2007 року у тому числі ПДВ 499 грн. 83 коп." В сумі 299 грн. 90 коп. на поточний рахунок № [NUMBER] , в ПриватБанк, МФО 331401, ЗКПО 21050723 з призначенням платежу "Сплата единоразової винагороди за надання за надання фінансового інструменту за кредитним договором № PLXRRC05980011 від 07.02.2007 року". Згідно змісту заяви позичальника [PERSON] № PLXRRC05980011 від 07.02.2007 року він ознайомився та згоден із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), які були надані йому у письмовій формі. Своїм підписом підтверджує факт надання йому повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку, а також його місцезнаходження. Згоден, що дана заява разом із запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), Тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір. Підтверджує, що вся надана інформація достовірна. Зобов`язується про всі зміни повідомити банк не пізніше 15 днів від моменту їх виникнення. Як вбачається з видаткової накладної № П-0019861 від 07.02.2007 року, [PERSON] придбав у ТОВ "Піраміда" телевізор "PHILIPS 29 PT 9521" вартістю 2999 грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 20 % 499,83 грн. На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивачем надано суду Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), без зазначення дати та періоду дії вказаного документу. В п.п. 3.2.3, 3.2.4 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) встановлено обов`язок позичальника Погашати Кредит у порядку та строки відповідно до Заяви. Сплатити відсотки за користування Кредитом відповідно до Заяви та п.п. 4.1, 4.2 даних Умов та Тарифів. Повну сплату відсотків за користування Кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення Кредиту. Сплатити Банку винагороду у строки та розмірі згідно Тарифів, Заяви та даних Умов. У відповідності до п. 3.2.7 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) позичальник зобовязується погасити заборгованість по кредиту в повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування Кредитом відсотки, винагороду й неустойку (штраф, пеню), не пізніше дати, зазначеної в повідомленні Банку, передбаченого п.п. 3.3.1, 3.3.2, 3.3.3 даних Умов. Як встановлено в п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), при порушенні Позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених Заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних Умов, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов`язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. В п. 5.3 Умов встановлено, що при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. У відповідності до п. 5.5 Умов термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] , наданого АТ КБ "Приватбанк", відповідач користувався кредитними коштами, які у встановленому договором порядку та строки не погасив, в результаті чого станом на 28.12.2020 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 71003 грн. 03 коп., в тому числі: заборгованість за наданим кредитом (залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом) - 1779 грн. 17 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 34713 грн. 62 коп., заборгованість з комісії - 108 грн. 14 коп., нарахована пеня - 34402 грн. 10 коп., загальна сума пені, яку Банк просить стягнути, - 70 грн. 80 коп. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого зобов`язання. З огляду на те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за наданим кредитом та заборгованості по відсоткам за користування кредитом, є обґрунтованими, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача заборгованості по комісії в сумі 108 грн. 14 коп. та пені в сумі 70 грн. 60 коп. суд враховує наступне. За змістом положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено в ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). В ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) та процентів за користування кредитом, стягнути заборгованість по комісії та пеню. У заяві позичальника № PLXRRC05980011 від 07.02.2007 року містяться положення щодо визначення розміру щомісячної та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту, при цьому, аналіз змісту заяви безперечно свідчить про те, що поняття "винагорода", "комісія" та "пеня" не є тотожними, обов`язок зі сплати цих платежів визначається окремо. Разом з тим, розмір комісії за користування кредитом та розмір пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у вказаній заяві не зазначено. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, послався на Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) як невід`ємну частини спірного договору. Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначають в тому числі умови та порядок нарахування кредиту, права та обов`язки сторін, порядок розрахунків, відповідальність сторін (зокрема, порядок та підстави нарахування пені та штрафів), та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтвердження, що саме ці Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву позичальника, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати комісії за користування кредитом та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, саме у розмірах і порядках нарахування, зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви. Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (07 лютого 2007 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (28 січня 2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови у будь-яких редакції, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), відсутність у заяви позичальника домовленості сторін про сплату комісії за користування кредитом та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, надані банком Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з ч. 4 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинне здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Суд вважає, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), наявні в матеріалах даної справи, які не містять підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви позичальника. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати комісії за користування кредитом та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Враховуючи вище викладене, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по комісії в сумі 108 грн. 14 коп. та пені в сумі 70 грн. 60 коп. у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у заяві позичальника від 07 лютого 2007 року, тоді як Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Такий висновок суду ґрунтується також на висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17. З огляду на вищезазначене, виходячи з принципу диспозитивності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 1779 грн. 17 коп. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 34713 грн. 62 коп. є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню, при цьому не знаходить підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 108 грн. 14 коп. та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в сумі 70 грн. 60 коп., у зв`язку з недоведеністю обґрунтованості вказаних позовних вимог. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені ним при зверненні до суду, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial