Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 13.04.2007 року ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Івано-Франківської обласної дирекції та відповідачка [PERSON] уклали Генеральну кредитну угоду № 46, в межах якої того ж дня сторонами укладено кредитний договір №014/14-10-244 G46. Відповідно до положень останнього [PERSON] (позичальник) отримала кредитні кошти на ремонт та відновлення нерухомості в розмірі 100 000,00 доларів США зі сплатою 13,0 % річних та кінцевим терміном погашення - 12.04.2017 року. 20.06.2011 року з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України між сторонами укладено додаткову угоду, якою зменшено процентну ставку за користування кредитом до 11% річних. Позивач стверджує, що він свої зобов'язання за вказаним кредитним договором виконав, надавши позичальнику [PERSON] кредитні кошти. Відповідно до вказаного договору повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів згідно з графіком погашення, який є додатком до договору. Сума кредиту та процентів щомісяця погашається рівними частинами на протязі всього строку дії кредитного договору з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по кредиту. Відповідно до частини №2 вказаного договору відповідачка зобов'язалася здійснювати погашення відповідної частини кредиту щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на позичковий рахунок, вказаний в частині №1 договору. Однак, позичальник [PERSON] систематично порушувала свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості за користування кредитними коштами. Направлена відповідачці вимога про виконання кредитних зобов'язань залишилась без реагування. Тому позивач, уточнивши розмір позовних вимог, просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість, загальний розмір якої станом на 26.05.2014 року складає 102 638,61 доларів США, а також судовий збір в розмірі 3 654,00 грн. Представник позивача Беган Р.П. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних в позовній заяві, просить їх задовольнити та згідний на заочний розгляд справи. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи була неодноразово повідомлена належним чином - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання, про що свідчать поштові повідомлення про одержання нею судових повісток-викликів, причини своєї неявки відповідачка суду не повідомила та не звернулась із заявою про розгляд справи у її відсутності. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. З'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 13.04.2007 року ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Івано-Франківської обласної дирекції та відповідачка [PERSON] уклали Генеральну кредитну угоду № 46, в межах якої того ж дня вказаними сторонами також укладено кредитний договір №014/14-10-244 G46 (а.с.11-14). Відповідно до п.1 частини 1 вказаного кредитного договору останній складається з двох частин, які нероздільно пов'язані між собою, а згідно з п.2 вказаної частини цього договору Банк надав [PERSON] кредит в розмірі 100 000,00 доларів США зі сплатою 13,0 % річних та кінцевим терміном погашення до 12.04.2017 року на умовах, визначених договором. Додатковими угодами до зазначеного кредитного договору №014/14-10-244-1 G46 від 13.02.2009 року та №014/14-10-244/2 G46 від 20.06.2011 року змінено процентну ставку з 13 на 11% річних (а.с. 15-17). Судом встановлено, що Банк свої зобов'язання за вказаними кредитним договором та додатковими угодами виконав. У відповідності до п.1.5.1 частини 2 кредитного договору [PERSON] зобов'язалася здійснювати погашення відповідної частини кредиту щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів (Додаток №1 до кредитного договору), шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на позичковий рахунок, вказаний в частині №1 цього договору (а.с.12-14). Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] порушила умови кредитного договору, допустивши виникнення та зростання значного розміру заборгованості. Загальний розмір останньої станом на 26.05.2014 року становить 102 638, 61 доларів США, що еквівалентно 1 196 848, 30 грн., та складається із: заборгованості по кредиту - 79 384,54 доларів США, що еквівалентно на зазначену дату (як вказано в позовній заяві) 925 687, 24 грн.; заборгованості по відсотках - 19 807,27 доларів США, що еквівалентно 230 968, 61 грн.; пені за несвоєчасне погашення платежів за договором в розмірі 3 446, 80 доларів США, що еквівалентно 40 192, 44 грн. Вказане стверджується відповідним розрахунком заборгованості (а.с.5-6). Судом також встановлено, що 21.08.2012 року Банком направлялась відповідачці письмова вимога про виконання кредитних зобов'язань (а.с.18). Оскільки в подальшому позивачем пред'явлено даний позов, то слід вважати, що вказана вимога відповідачкою не виконана. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк їх виконання. Згідно з правилами ч.2 ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Ч.3 ст.533 ЦК України передбачено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до роз'яснень, наведених в п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Таким чином, оскільки [PERSON] належно та своєчасно не виконує взяті на себе договірні зобов'язання, суд вважає, що з неї слід стягнути на користь публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 102 638,61 доларів США. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 3 654 грн., що стверджується платіжним дорученням №305187 від 30.05.2014 року (а.с.25). Вказана сума відповідно до правил ст.88 ЦПК України підлягає присудженню з відповідачки на користь позивача в зв'язку із повним задоволенням позовних вимог. На підставі ст.ст.192, 526, 530, 533, 1049, 1050, 1054 ЦК України та,

Outcome: approved