Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" про розірвання договору оренди земельної ділянки. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданим 13 жовтня 2004 року, [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,0000 га, яка розташована на території Лизинської сільської ради Білокуракинського району Луганської області. Згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданим 03 квітня 2001 року, [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 5,4195 га, яка розташована на території Лизинської сільської ради Білокуракинського району Луганської області. За договором оренди землі від 01 листопада 2015 року, зареєстрованим 26 травня 2016 року за № 26616844209 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шиповською А.В., [PERSON] . передала належну її земельну ділянку в оренду відповідачу строком на 10 років. 03.01.2018 року позивач [PERSON] та відповідач уклали додаткову угоду до вищевказаного договору оренди, відповідно до умов якої було продовжено термін дії договору та підвищена орендна плата до 6% від нормативної грошової оцінки землі. За договором оренди землі від 16 липня 2012 року, зареєстрованим 06 листопада 2012 року відділом Держкомзему у Білокуракинському районі Луганської області за № 442090004002022, [PERSON] передав належну йому земельну ділянку в оренду відповідачу строком до 31 грудня 2022 року. Відповідно до п. 9 та 11 Договору оренди землі відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 6% від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, не пізніше 30 грудня кожного року. В 2018 році нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації склала 54587.09 грн., а отже розмір орендної плати за умовами договору оренди землі в 2018 році склав 3275,23 грн.. Однак, відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельними ділянками в 2018 році та відповідно нехтує терміном, зазначеним в п.11 договору оренди землі, який є його істотною умовою. Станом на 20 січня 2019 року відповідачем, в рахунок погашення заборгованості за користування в 2018 році належними позивачам земельними ділянками, не сплачено жодних грошових коштів. До того ж ніяких послуг в рахунок орендної плати за 2018 рік позивачі від відповідача не отримували. На неодноразові звернення до відповідача про здійснення повного розрахунку за Договором оренди останній відповідав відмовою. Пунктом 32 договору оренди землі встановлено обов`язок відповідача своєчасно сплачувати оренду плату, тобто до 30 грудня поточного року. В зв`язку з чим прострочення виплати орендної плати за користування земельною ділянкою в 2018 році є невиконанням обов`язків СТОВ "Прогрес", передбачених договором оренди землі, що відповідно до ст. 32 Закону України "Про оренду землі" є підставою для розірвання договору оренди землі. Позивачі просять суд розірвати договір оренди землі, укладений між [PERSON] та відповідачем 01 листопада 2015 року, зареєстрованим 26 травня 2016 року за № 26616844209 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шиповською А.В., розірвати договір оренди землі, укладений між [PERSON] та відповідачем 16 липня 2012 року, зареєстрованим 06 листопада 2012 року відділом Держкомзему у Білокуракинському районі Луганської області за № 442090004002022, зобов`язати відповідача негайно передати позивачам належні їм земельні ділянки, а також покласти на відповідача витрати по сплаті судових витрат, що складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу. Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки пункти в договорах, на які посилаються позивачі в позовні заяві частково не відповідають пунктам, зазначеним в договорах оренди землі, які укладені з позивачами. Позовні вимоги щодо розірвання договорів оренди позивачі обґрунтовують несплатою орендної плати відповідачем на користь позивачів за 2018 рік, проте орендна плата за користування земельними ділянками в 2018 році була виплачена позивачам в повному обсязі 15.02.2019 року. Таким чином, разове порушення умов договору оренди в частині своєчасності виплати орендної плати не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник позивачів - Заїка В.К. в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] , надав пояснення, аналогічні викладеним у заяві, доповнивши що позивачі не посилаються на систематичність несплати орендної плати, єдиної підставою позову є невиконання договірних зобов`язань згідно Цивільного Кодексу України. Також відповідачем не було сплачено штрафні санкції за затримку виплати орендної плати, що передбачено договорами про оренду землі. Також відповідачем порушений сівооборот та не сплачується індексація. Позовні вимоги просив задовольнити повністю. Представник відповідача СТОВ "Прогрес" - Клига І.А. в судовому засіданні позов не визнала, надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву та просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, доповнивши, що позивачі в своєму позові посилаються на невиконання вимог п.п.9, 11 договорів про оренду землі, при цьому у договорі, укладеному з [PERSON] такі пункти наявні, а в договорі, укладеному з [PERSON] таких пунктів не має в наявності. Редакція договорів позивачів є різною. Щодо затримки виплати орендної плати, то на той час були введені додаткові обмеження в державі - військовий стан. Щодо сплати штрафних санкцій за затримку виплати орендної плати, це є правом орендаря, а не обов`язком. Крім того, позивачем такі вимоги не заявлялися. Суд, вислухавши пояснення представника позивачів та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 2,0000 га, яка розташована на території Лизинської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 13 жовтня 2004 року Білокуракинською райдержадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010441500057 (а.с.11). [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 7,1168 га, розташованої на території Лизинської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, яка складається з 5,4195- ріллі та 1,6973 - кормові угіддя, згідно Державного акту на право власності на землю серії [NUMBER], виданого 03 квітня 2001 року Лизинською сільською радою, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 2012 (а.с.12). Згідно із договором оренди землі від 01 листопада 2015 року, зареєстрованим 26 травня 2016 року за № 26616844209 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шиповською А.В., додатковою угодою до договору оренди земельної ділянки від 01.11.2015 року, та актом приймання-передачі земельної ділянки, [PERSON] передала належну їй земельну ділянку в оренду відповідачу строком до 31.12.2025 року (а.с.27-31). Згідно із договором оренди землі від 16 липня 2012 року, зареєстрованим 06 листопада 2012 року відділом Держкомзему у Білокуракинському районі Луганської області за № 442090004002022, та актом приймання-передачі земельної ділянки, [PERSON] передав належну йому земельну ділянку в оренду відповідачу строком до 31.12.2022 року (а.с.32-35). Відповідно до умов договорів оренди земельної ділянки, укладених між позивачами та відповідачем, орендна плата сплачується орендарем на протязі року, але останні платіж не пізніше 30 грудня розрахункового року. На підтвердження не сплати відповідачем орендної платим в 2018 році позивачами надано виписки по картковому рахунку (а.с.13-16, 17-23). Відповідно до платіжного доручення №600146973 від 15.02.2019 року СТОВ "Прогрес" сплатило [PERSON] орендну плату за 2018 рік в сумі 2636,56 грн. (а.с.55). Як вбачається з наданого суду платіжного доручення №600146973 від 15.02.2019 року СТОВ "Прогрес" сплатило [PERSON] орендну плату за 2018 рік в сумі 6354,75 грн. (а.с.56). Як вбачається з п.37 Договору оренди землі, укладеного між [PERSON] та СТОВ «Прогрес», договір може бути розірваний за взаємною згодою сторін та за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Як вбачається з п.п. 12.3, 12.4 Договору оренди землі, укладеного між [PERSON] та СТОВ «Прогрес», договір може бути розірваний за взаємною згодою сторін та за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Згідно частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу. Підставам виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до частини 1 статі 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. В позовній заяві позивачі посилаються як на підставу розірвання договорів оренди земельної ділянки на ст.ст. 610, 611, ЦК України, а сааме щодо наслідків порушення зобов`язання, проте суд зауважує, до вказаних правовідносин має бути застосований Закон України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні до спірних правовідносин. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди. Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Тобто, йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається судом виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Відповідно до п.д ч.1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Отже, договір оренди землі може бути розірваний за умови систематичної несплати орендної плати (два та більше випадків). Як було встановлено в судовому засіданні, відповідачем тільки один раз, в 2018 році, не було виплачено позивачам орендну плату відповідно до умов договір оренди. Таким чином, систематичність у несплаті (несвоєчасній сплаті) орендної плати в діях СТОВ «Прогрес» відсутня. Відповідно до ст. 13 ЦПК України Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ст. 77 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачами та представником позивача не надано суду належних та допустимих доказів щодо неодноразовості, систематичності дій відповідача з несплати орендної плати, а тому позовні вимоги позивачів є безпідставними і задоволенню не підлягають. Щодо несплати відповідачем пені за порушення строків виплати орендної плати, 3% річних за прострочення виконання грошового обовязання, суд дані зауваження позивачів не розглядав, оскільки таких вимог позивачі не заявляли. Щодо порушення сівообороту та невиплати орендної плати з урахуванням індексації, про що зауважив представник позивачів в судовому засіданні, таку підставу позову в своїй позовній заяві позивачі не зазначали. Також не підлягають стягненню на користь позивачів понесені ними судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed