Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

17.03.2016 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому представник позивача з подальшим уточненням просить визнати недостовірною інформацію, що опублікована ТОВ «Телекомпанія «АТН» та ТОВ «Компанія АТН» наступного змісту: «Напомним, злоумышленники на скамье подсудимых трое мужчин, использовали противопехотную мину МОН-100, которую закопали в сугробе у обочины дороги, по которой шли активисты.» «После того, как все ходатайства были рассмотрены, суд опросил свидетеля, который продал телефон подозреваемому Сергею Башлыкову именно с него и был сделан исходящий вызов, после которого прогремел взрыв. Свидетель узнал подозреваемого и подтвердил, что он действительно покупал у него мобильный телефон»; зобов`язати ТОВ «Телекомпанія «АТН» та ТОВ «Компанія «АТН» у 10-денний строк з моменту вступу рішення у силу у той же ефірний час та ту ж саму кількість разів публічно спростувати недостовірну інформацію, опубліковану 24.07.2015 року із назвою «СУД ПО ДЕЛУ О ТЕРАКТЕ ВОЗЛЕ ДВОРЦА СПОРТА: ОПРОС СВИДЕТЕЛЕЙ И ХОДАТАЙСТВА ОБВИНЯЕМЫХ. ПОДРОБНОСТИ» зазначеного вище змісту; заборонити ТОВ «Телекомпанія «АТН» та ТОВ «Компанія АТН» поширювати інформацію, якою порушуються особисті немайнові права [PERSON] , а саме про винуватість у вчиненні злочинів, до винесення вироку суду в частині інкримінованих правопорушень, з метою дотримання принципу презумпції невинуватості особи; та стягнути з ТОВ «Телекомпанія «АТН» та ТОВ «Компанія «АТН» моральну шкоду у розмірі 100\~000,00 грн. Уточнена позовна заява мотивована наступним. 24.07.2015 року ТОВ «Компанією «АТН» на інтернет сторінці http:// atn.ua/obshchestvo/sud-po-delu-o-terakte-vozle-dvorsa-sporta-opros-svideteley-i-hodataystva-obvinaemyh був опублікований матеріал із назвою: «СУД ПО ДЕЛУ О ТЕРАКТЕ ВОЗЛЕ ДВОРЦА СПОРТА: ОПРОС СВИДЕТЕЛЕЙ И ХОДАТАЙСТВА ОБВИНЯЕМЫХ. ПОДРОБНОСТИ» автором даної статті є [PERSON] , журналіст даного засобу масової інформації. Ця ж сама інформація транслювалась на телеканалі ТОВ «Телекомпанія «АТН» та була розповсюджена необмеженому колу глядачів. У даному матеріалі розміщено наступну інформацію: "Сегодня суд допросил одного из потерпевших семнадцатилетнего юношу, который получил ранение во время теракта, а также водителя «Газели», который оказался в эпицентре событий 22 февраля. Сам он не пострадал, но автомобиль принял на себя почти всю силу взрывной волны и большинство осколков. Напомним, злоумышленники на скамье подсудимых трое мужчин, использовали противопехотную мину МОН-100, которую закопали в сугробе у обочины дороги, по которой шли активисты. После опроса потерпевших, двое обвиняемых в совершении теракта [PERSON] и [PERSON] заявили ходатайства об отводе представителя прокуратуры Владимира Лымаря. Удалившись в совещательную комнату, коллегия судей в удовлетворении ходатайств отказала, после чего адвокат одного из обвиняемых [PERSON] Щадрин заявил отвод всей коллегии судей. Судьи опять ушли в совещательную комнату, и их решение было аналогичным предыдущему ходатайство отклонили. Тем временем адвокат Марины Толмачевой, вдовы евромайдановца Игоря Толмачева, который погиб 22 февраля считает защитники подозреваемых изо всех сил тянут время на процессе и это не идет на пользу делу: [PERSON] , адвокат Марины Толмачевой Це намагання збити громадський резонанс, щоб втомити людей у очікуванні будь-яких результатів, ця справа забувається, до неї менше уваги і це завдає такого пом`якшуючого фактору, якщо буде винесено будь-яке рішення громадськість цього не помітить і це пройде непомітно для всіх. Сторона обвинения солидарна с мнением защиты потерпевших и считает, что поведение адвокатов подозреваемых обусловлено желанием потянуть время: Владимир Лымарь, представитель обвинения Позиция защиты просто затянуть процесс, ходатайства не обоснованы, не подтверджены нормами УПК, поэтому позиция затягивания процесса. После того, как все ходатайства были рассмотрены, суд опросил свидетеля, который продал телефон подозреваемому Сергею Башлыкову именно с него и был сделан исходящий вызов, после которого прогремел взрыв. Свидетель узнал подозреваемого и подтвердил, что он действительно покупал у него мобильный телефон. На этом заседание завершилось, следующее состоится 31 июля". Крім того, до даного матеріалу було додано відеозапис, який був викладений публічно на відео-сервісі YouTube і доступний необмеженому колу осіб за наступною адресою: https://www.youtube.com/watch?v =MbdOcMTIYbM, а також транслювався на телевізійному каналі АТН. Позивач вважає даним матеріал таким, що містить недостовірну інформацію, принижує честь, гідність та ділову репутацію, а також шкодить інтересам правосуддя в контексті права на справедливий судовий розгляд, а тому порушує особисті немайнові права, виходячи з наступного: у ньому зазначено прізвище [PERSON] (що прямо заборонено ч.4 ст. 296 ЦК України), є «злоумышленники на скамье подсудимых трое мужчин, использовали противопехотную мину МОН-100, которую закопали в сугробе у обочины дороги, по которой шли активисты» автор статті подає завідомо неправдиву інформацію. Крім того, такі дії є неприпустимими у зв`язку з тим, що на даний момент відсутнє рішення суду, відповідно до якого даних осіб можна вважати винуватим у вчиненні злочину, а відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Аналогічні положення також зазначені у ст. 2 КК України, та ст. 17 КПК України, тобто автор обвинувачує громадян без будь-яких правових підстав, тим самим принижуючи честь, гідність та ділову репутацію даних осіб. Автор зазначає, що під час вибуху на [PERSON] , який відбувся 22.05.2015 року була застосована протипіхотна міна МОН-100, хоча у судовому процесі за даним кримінальним провадженням, на час публікації не досліджувались матеріали справи та не допитувались експерти з цих питань. Телеканал в особі автора безпідставно звинувачує [PERSON] та [PERSON] у тому, що саме вони закопали даний вибуховий пристрій, відомості про те звідки у них дана інформація повністю відсутні, тобто це не коментар учасників процесу, а умовивід автора статті. Після чого, автор зазначає: «После того, как все ходатайства были рассмотрены, суд опросил свидетеля, который продал телефон подозреваемому Сергею Башлыкову именно с него и был сделан исходящий вызов, после которого прогремел взрыв. Свидетель узнал подозреваемого и подтвердил, что он действительно покупал у него мобильный телефон.» На момент опублікування матеріалів судом не були досліджені причинно-наслідкові зв`язки між телефоном та вибухом (свідок-продавець ні за яких обставин не може знати начебто про те, що за допомогою проданого ним телефону було здійснено вибух і таких показів не давав), а твердження автора про те, що саме з даного телефону було зроблено виклик, із-за якого стався вибух, також не досліджувались у судовому засіданні. Стосовно свідка, стаття зазначає, що він вказав про те, що саме [PERSON] купив у нього даний мобільний телефон, що також є неправдивою та недостовірною інформацією, оскільки таких показів свідок у судовому засіданні не надавав. Поведінка автора провокує розголошення неправдивих відомостей фізичними особами, тобто провокує поширення неправдивих пліток про обвинувачених осіб, що може стати наслідком переслідування, ведення суду в оману та приниження гідності, імені особи, а також його рідних та близьких. Справа має високий громадський резонанс, автор без згоди обвинувачених демонструє на відеозаписі їх обличчя та вказує їх повні імена та прізвища, що також є порушенням ст. 308 ЦК України, оскільки згода на це отримана не була. Дані неправомірні дії також провокують переслідування осіб, їх близьких та родичів, та принижують честь, гідність та ділову репутацію. Так, позивач є обвинуваченим у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР 22.02.2015 року під №42015220000000115 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 258, ч.1 ст. 263 КК України. На даний час, позивач тримається в місцях позбавлення волі. Згідно до відповіді ТОВ «Телекомпанія АТН» (директором якої є [PERSON] ) на адвокатський запит №512, сайт atn.ua не знаходиться у володінні та розпорядженні ТОВ «Телекомпанія АТН». Відповіддю ТОВ «Компанія «АТН» (директором якої є [PERSON] ) на адвокатський запит №511 зазначено, що сайт atn.ua належить ТОВ Компанія «АТН». Проте, у відповідь на запит №460 офіційним реєстратором доменів ТОВ «Центр інтернет імен України» повідомлено, що домен atn.ua зареєстровано на підставі Свідоцтва про Реєстрацію Знаків для Товарів для Послуг №13606, володільцем якого є [PERSON] , тобто дана особа є володільцем домену ATN.UA. Також, до відповіді на адвокатський запит було надано скрін інтернет-сторінки http:// atn.ua/obshchestvo/sud-po-delu-o-terakte-vozle-dvorsa-sporta-opros-svideteley-i-hodataystva-obvinaemyh, що відрізняється від доданої до позову копії інтернет сторінки від 16.03.2016 року. Таким чином, на думку позивача, відповідачі принизили честь, гідність та ділову репутацію позивача, демонструючи в репортажі та на сайті atn.ua його винуватість у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст. 258 КК України, без вироку суду, обмовивши та принизивши його честь та гідність, та намаються вести судочинство і суспільну думку в оману. Представником ТОВ «Телекомпанія «АТН», яка є також одночасно представником ТОВ «Компанія «АТН» Заярною А.М. подані заперечення на позовну заяву, в яких вона заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, вважає їх необгрунтованими, та просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі посилаючись на те, що ТОВ «Телекомпанія АТН» є телевізійним мовником та здійснює свою діяльність як ефірний мовник на каналі 7ТВК на підставі Ліцензії. Натомість позивач послався як на доказ поширення інформації в інтернет каналі «YouTube», який не має жодного відношення до телекомпанії, та доказів того, що інформація була поширена у ефірний час, в яку кількість разів, не надано, позивач повинен довести факт поширення інформації саме відповідачем. Крім того, доказ у вигляді роздруківки Інтернет-сторінки (web-сторінок) є неналежним та недопустимим, адже зроблений зацікавленою особою позивачем, який мав змогу розмістити та роздрукувати будь-яку інформацію після її отримання з сервера. Позивач в судове засідання не доставлявся, повідомлений належним чином та своєчасно, надав до суду клопотання через свого представника адвоката Пікульську К.В. про розгляд справи за його відсутності. Представник позивача адвокат Пікульська К.В. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити. Представник відповідачів ТОВ «Телекомпанія АТН» та ТОВ «Компанія «АТН» - Заярна А.М. в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на їх необгрунтованість. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив. 17.03.2016 року вказана позовна заява надійшла до суду, та розподілена судді Шмадченко С.І. Ухвалою судді від 21.03.2016 року відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 16.05.2016 року призначено розгляд справи у дистанційному режимі відеоконференції між Київським районним судом м. Харкова та Темнівською ВК №100. Ухвалою суду від 13.06.2016 року призначено розгляд справи у дистанційному режимі відеоконференції між Київським районним судом м. Харкова та Темнівською ВК №100. Ухвалою суду від 03.08.2016 року призначено розгляд справи у дистанційному режимі відеоконференції між Київським районним судом м. Харкова та Темнівською ВК №100. Ухвалою суду від 29.08.2016 року призначено розгляд справи у дистанційному режимі відеоконференції між Київським районним судом м. Харкова та Темнівською ВК №100. Ухвалою суду від 15.09.2016 року призначено розгляд справи у дистанційному режимі відеоконференції між Київським районним судом м. Харкова та Темнівською ВК №100. Ухвалою суду від 06.10.2016 року призначено розгляд справи у дистанційному режимі відеоконференції між Київським районним судом м. Харкова та Темнівською ВК №100. Ухвалою суду від 02.11.2016 року призначено розгляд справи у дистанційному режимі відеоконференції між Київським районним судом м. Харкова та Темнівською ВК №100. Ухвалою суду від 02.12.2016 року призначено розгляд справи у дистанційному режимі відеоконференції між Київським районним судом м. Харкова та Темнівською ВК №100. Ухвалою суду від 20.01.2017 року призначено розгляд справи у дистанційному режимі відеоконференції між Київським районним судом м. Харкова та Темнівською ВК №100. Ухвалою суду від 24.03.2017 року призначено розгляд справи у дистанційному режимі відеоконференції між Київським районним судом м. Харкова та Темнівською ВК №100. Ухвалою суду від 18.04.2017 року призначено розгляд справи у дистанційному режимі відеоконференції між Київським районним судом м. Харкова та Темнівською ВК №100. Ухвалою суду від 26.05.2017 року призначено розгляд справи у дистанційному режимі відеоконференції між Київським районним судом м. Харкова та Харківською УВП №27. Ухвалою суду від 28.07.2017 року призначено розгляд справи у дистанційному режимі відеоконференції між Київським районним судом м. Харкова та Харківською УВП №27. Ухвалою суду від 18.09.2017 року по справі призначено судову інженерно-технічну експертиза, проведення якої доручено експерту ХНІІСЕ ім. проф. Бокаріуса у зв`язку з чим зупинено провадження по справі. Ухвалою суду від 09.02.2018 року відновлено провадження по справі у зв`язку неможливістю надання експертного висновку, оскільки протягом 45 днів додаткові матеріали зі сторони позивача надані не були. 06.07.2018 року здійснено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] , справа розподілена судді Зуб Г.А. Ухвалою судді від 03.08.2018 року прийнято вказану цивільну справу до провадження судді. Ухвалою суду від 20.12.2018 року вказану позовну заяву залишено без розгляду, яка постановою Харківського апеляційного суду від 13.03.2019 року скасована, та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеного складу суду від 27.03.2019 року, дану справу передано судді Зуб Г.А. Ухвалою суду від 14.05.2019 року клопотання [PERSON] про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції задоволено, та доручено ДУ «Харківський слідчий ізолятор» організувати проведення судових засідань в режимі відеоконференції за участю позивача [PERSON] . Судом встановлено, що позивач є обвинуваченим у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР 22.02.2015 року під №42015220000000115 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 258, ч.1 ст. 263 КК України. На даний час, позивач тримається в місцях позбавлення волі, та вироку суду стосовно останнього на разі ухвалено не було. Так, 24.07.2015 року на інтернет сторінці http:// atn.ua/obshchestvo/sud-po-delu-o-terakte-vozle-dvorsa-sporta-opros-svideteley-i-hodataystva-obvinaemyh був опублікований матеріал із назвою: «СУД ПО ДЕЛУ О ТЕРАКТЕ ВОЗЛЕ ДВОРЦА СПОРТА: ОПРОС СВИДЕТЕЛЕЙ И ХОДАТАЙСТВА ОБВИНЯЕМЫХ. ПОДРОБНОСТИ» автором даної статті є Наталія Білокудря. Ця ж сама інформація транслювалась на телеканалі ТОВ «Телекомпанія «АТН» та була розповсюджена необмеженому колу глядачів. У даному матеріалі розміщено наступну інформацію: "Сегодня суд допросил одного из потерпевших семнадцатилетнего юношу, который получил ранение во время теракта, а также водителя «Газели», который оказался в эпицентре событий 22 февраля. Сам он не пострадал, но автомобиль принял на себя почти всю силу взрывной волны и большинство осколков. Напомним, злоумышленники на скамье подсудимых трое мужчин, использовали противопехотную мину МОН-100, которую закопали в сугробе у обочины дороги, по которой шли активисты. После опроса потерпевших, двое обвиняемых в совершении теракта [PERSON] и [PERSON] заявили ходатайства об отводе представителя прокуратуры Владимира Лымаря. Удалившись в совещательную комнату, коллегия судей в удовлетворении ходатайств отказала, после чего адвокат одного из обвиняемых [PERSON] Щадрин заявил отвод всей коллегии судей. Судьи опять ушли в совещательную комнату, и их решение было аналогичным предыдущему ходатайство отклонили. Тем временем адвокат Марины Толмачевой, вдовы евромайдановца Игоря Толмачева, который погиб 22 февраля считает защитники подозреваемых изо всех сил тянут время на процессе и это не идет на пользу делу: [PERSON] , адвокат Марины Толмачевой Це намагання збити громадський резонанс, щоб втомити людей у очікуванні будь-яких результатів, ця справа забувається, до неї менше уваги і це завдає такого пом`якшуючого фактору, якщо буде винесено будь-яке рішення громадськість цього не помітить і це пройде непомітно для всіх. Сторона обвинения солидарна с мнением защиты потерпевших и считает, что поведение адвокатов подозреваемых обусловлено желанием потянуть время: Владимир Лымарь, представитель обвинения Позиция защиты просто затянуть процесс, ходатайства не обоснованы, не подтверджены нормами УПК, поэтому позиция затягивания процесса. После того, как все ходатайства были рассмотрены, суд опросил свидетеля, который продал телефон подозреваемому Сергею Башлыкову именно с него и был сделан исходящий вызов, после которого прогремел взрыв. Свидетель узнал подозреваемого и подтвердил, что он действительно покупал у него мобильный телефон. На этом заседание завершилось, следующее состоится 31 июля." Крім того, до даного матеріалу було додано відеозапис, який був викладений публічно на відео-сервісі YouTube і доступний необмеженому колу осіб за наступною адресою: https://www.youtube.com/watch?v =MbdOcMTIYbM, а також транслювався на телевізійному каналі АТН. Позивач вважає даний матеріал таким, що містить недостовірну інформацію, принижує честь, гідність та ділову репутацію, а також шкодить інтересам правосуддя в контексті права на справедливий судовий розгляд, а тому порушує особисті немайнові права. Згідно до відповіді ТОВ «Телекомпанія АТН» (директором якої є [PERSON] ) на адвокатський запит №512, сайт atn.ua не знаходиться у володінні та розпорядженні ТОВ «Телекомпанія АТН». Відповіддю ТОВ «Компанія «АТН» (директором якої є [PERSON] ) на адвокатський запит №511 зазначено, що сайт atn.ua знаходиться у володінні ТОВ Компанія «АТН». Проте, у відповідь на запит №460 офіційним реєстратором доменів ТОВ «Центр інтернет імен України» повідомлено, що домен atn.ua зареєстровано на підставі Свідоцтва про Реєстрацію Знаків для Товарів для Послуг №13606, володільцем якого є [PERSON] , тобто дана особа є володільцем домену ATN.UA. Також, до відповіді на адвокатський запит було надано скрін інтернет-сторінки http:// atn.ua/obshchestvo/sud-po-delu-o-terakte-vozle-dvorsa-sporta-opros-svideteley-i-hodataystva-obvinaemyh. Також до суду представником позивача надано вказаний відео-запис, який досліджено в судовому засіданні. Відповідно до частин другої та четвертої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до статті 10 Конвенції кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може бути предметом таких формальностей, умов, обмежень або санкцій, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського спокою, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Згідно зі статтею 62 Конституції України один з основоположних принципів - презумпція невинуватості, а відповідно до статті 68 Конституції України\~кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до пункту 15\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~27\~лютого 2009\~року №\~1\~«Про судову\~практику у\~справах про\~захист гідності\~та честі\~фізичної та\~юридичної особи» юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що слід розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень - не можна (LINGENS v. AUSTRIA, № 9815/82 від 08 липня 1986 року). Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. У свою чергу, діловою репутацією є усталена оцінка особи, що ґрунтується на наявній інформації про її позитивні та негативні суспільно значимі діяння у певній сфері, що відома оточуючим. Згідно з частиною другою\~статті 30\~Закону України\~«Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці ЄСПЛ при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (LINGENS v. AUSTRIA, № 9815/82, § 46, ЄСПЛ, 08 липня 1986 року)). Разом з тим слід відрізняти деякі висловлювання, які хоч і мають характер образи, однак в цілому контексті є оцінюючими судженнями з урахуванням вживаних слів та виразів з використанням мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Судження - це те саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. Згідно 201\~ЦК України\~честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. У частині першій статті 277\~ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Тлумачення статті 277\~ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень\~статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (KARPYUK AND OTHERS v. UKRAINE, № 30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, 06 жовтня 2015 року). ЗМІ відіграють істотну роль у демократичному суспільстві. І хоча вони не може переступати певні межі, зокрема, щодо репутації, прав інших осіб і необхідності запобігання розголошенню конфіденційної інформації, тим не менш, її обов`язком є передавати у спосіб, сумісний із її обов`язками та відповідальністю, інформацію та ідеї з усіх питань суспільного інтересу, включно з тими, що стосуються правосуддя. Не тільки на неї покладається завдання передавати таку інформацію та ідеї; громадськість також має право їх отримувати. Стаття 10 захищає не лише суть висвітлених ідей та інформації, але також і форму, в якій вони надаються. Журналістська свобода також включає можливість перебільшень або навіть провокацій. (GAZETA UKRAINA-TSENTR v. UKRAINE, № 16695/04, § 46, ЄСПЛ, 15 липня 2010 року). Суд встановив, що факт пред`явлення позивачу підозри у вчиненні кримінальних правопорушень ним не спростований, та дійсно на разі триває судовий розгляд за вказаним кримінальним провадженням. Встановивши, що поширено інформацію щодо підозри у вчиненні позивачем кримінальних правопорушень, що є фактичним твердженням, яке відповідає дійсності, та позивачем не доведено, що внаслідок її поширення відбулося порушення його особистих немайнових прав. Разом з цим, ст. 27 КПК України як однією із засад кримінального провадження закріплено право на гласність і відкритість судового провадження та повне фіксування технічними засобами судового засідання і процесуальних дій, що відповідно до ст. 30 ЗУ "Про інформацію" є невід`ємним правом ЗМІ, в тому числі і відповідачів. Крім того, вбачається, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. Якщо позивач заявляє вимоги до одного з належних відповідачів, які спільно поширили недостовірну інформацію, суд вправі залучити до участі у справі іншого співвідповідача лише у разі неможливості розгляду справи без його участі (статті 50,51 ЦПК). Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини третьої статті 150 ЦПК України). Автора вказаної статті позивачем до участі в справі в якості відповідача залучено не було. Суд вважає за доцільне зазначити, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. З огляду на зазначені положення закону, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в частині щодо визнання недостовірною інформацією, оскільки судом також встановлено, що позивач не довів, що поширена інформація у відеосюжеті порушує його особисті немайнові права. Також, фізична особа, стосовно якого (якої) у програмі чи передачі телерадіоорганізації було поширено відомості, які не відповідають дійсності або порушують його (її) права і законні інтереси, має право на відповідь (коментар чи власне тлумачення обставин справи) у програмах та передачах даної телерадіоорганізації незалежно від того, було подано заяву з вимогою спростування чи ні (стаття 277 ЦК України, частина перша статті 65 Закону України від 21 грудня 1993 року № 3759-XII «Про телебачення і радіомовлення»). Позивач не позбавлений можливості реалізувати право на відповідь, викласти власний погляд на дискусійні проблеми з метою обґрунтування власної позиції та доведення перед аудиторією помилковості висловлених автором статті суджень, надавши їм свою оцінку. З урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо застосування\~статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, так як відшкодування моральної шкоди є похідною вимогою, оскільки позивачем не доведено, що частина поширеної інформації є недостовірною, а інша частина такої інформації є оціночними судженнями, які не підлягають спростуванню. Крім того, інтернет канал YouTube, на якому транслювався відео-ролік не є офіційним каналом відповідачів, та доказів, що вказана інформація транслювалась на телеканалі ТОВ «Телекомпанія «АТН» до суду також надано не було.

Outcome: dismissed