Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

У листопаді 2017 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала заяву № б/н від 02.08.2013 року, згідно з якою отримала кредит у розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобов'язання за Договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого ліміту. Відповідно до п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку зобов'язаний виконати зобов'язання по поверненню кредиту. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг» при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку судовий штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми позову. В порушення умов кредитного договору та законодавства України, відповідач свої зобов'язання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань, [PERSON] станом на 02.10.2017 року, має заборгованість 17160,00 грн., яка складається з наступного: 7613,49 грн. - заборгованість за кредитом, 2040,86 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 6213,32 грн. - заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банків яких послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 793,33 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов'язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів ПАТ КБ «ПриватБанк». Посилаючись на вказані обставини, позивач просив: стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 17160,00 грн. за кредитним договором № б/н від 02.08.2013 року, а також судовий збір у справі в розмірі 1600,00 грн. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29.01.2018 року задоволено вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі і стягнуто з Відповідача заборгованість за кредитним договором б/п від 02.08.2013 р. у розмірі 17160,00 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 7612,49 грн., заборгованість за відсотками - 2040,86 грн., пеня 6213,32 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) 793,33 грн. та судові витрати у розмірі 1600,00 грн. 23.02.2018 року відповідач [PERSON], в інтересах якої діє адвокат [PERSON] звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.04.2018 року, заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29.01.2018 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано; справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні. 11.05.2018 року на адресу суду представником позивача - адвокатом [PERSON] подано відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги відповідач повністю не визнає, вважає їх безпідставними. Вказує на те, що між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» був укладений Договір про відкриття карткового рахунку для отримання пенсії через ПриватБанк, одночасно їй було видано кредитну картку № [NUMBER] та був укладений депозитний договір «Скарбничка», копій договорів на руки відповідачу не видавалося. Відповідач після отримання кредитну картку № [NUMBER] не активувала, жодного разу нею не користувалася, нікому іншому не передавала ні картку, ні ПІН-код до неї, ні жодну інформацію про картку. В грудні місяці 2016 р. на мобільний телефон відповідача прийшло смс-повідомлення про те, що нібито Банк нарахував відсотки за користування кредитними коштами по кредитному рахунку, відкритому на ім'я [PERSON] Зі слів працівників банку стало відомо, що 22.11.2016 р. вищезазначена кредитна картка була активована через систему «Приват-24», після чого з кредитного рахунку були зняті кредитні кошти, які належать ПриватБанку. Крім того, з її депозитного рахунку «Скарбничка» були перераховані кошти у розмірі 1400,00 грн., які належать Відповідачу, на кредитну картку № [NUMBER], після чого в той самий день вищезазначені кошти були зняті частинами без використання картки через банкомати, розташовані в м. Маріуполь. Однак, кошти з кредитного рахунку Відповідач не знімала, з депозитного рахунку на кредитний кошти не перераховувала, в м. Маріуполь ніколи не була. Вона є пенсіонеркою, тяжко хворіє, за межі м. Кам'янське Дніпропетровської області не виїжджає. Крім того, в системі «Приват-24» вона не зареєстрована, користуватися не вміє. 21.12.2016 р. за заявою [PERSON] Слідчим відділом Дніпровського відділення поліції Кам'янського відділу поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області по факту крадіжки невстановленою особою грошових коштів було відкрито кримінальне провадження № 12016040790002641 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. Однак, 03.02.2017 р. Дніпродзержинська місцева прокуратура Дніпропетровської області винесла постанову про визначення територіальної підслідності, в якій зазначено, що місцем проведення досудового розслідування кримінального провадження № 12016040790002641 від 21.12.2016 р. є СВ Приморського відділення поліції Центрального відділу ГУ Національної поліції в Донецькій області, після чого матеріали кримінального провадження були відправлені до вищезазначеного Слідчого відділу. 10.05.2018 р. представником відповідача - [PERSON] до СВ Приморського відділення поліції Центрального відділу ГУ Національної поліції в Донецькій області був направлений поштою адвокатський запит щодо отримання інформації про результат розгляду кримінального провадження № 12016040790002641 та отримання копії процесуального документу про результат його розгляду. Відповідач зобов'язання за кредитним договором № б/н від 02.08.2013 р. не порушувала, у зв'язку з тим, що кредитну картку не активувала, кредитними коштами не користувалась, не порушувала умови договору щодо обов'язку не передавати іншим особам картку, ПІН-код до неї та будь-яку інформацію про картку, таким чином її вина (умисел або необережність) відсутня. Зазначає. що позивач не надав до суду доказів про те, що саме відповідач знімала кредитні кошти з банкоматів, що розташовані в м. Маріуполь Донецької області, не довів фактів порушення нею зобов'язань за кредитним договором № б/н від 02.08.2013 р. У зв'язку з чим просила відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 25.05.2018 року представник відповідача - адвокат [PERSON] подала до суду зустрічну заяву про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу «Скарбничка», відповідно до вимог якої просить суд: стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» грошові кошти за договором банківського вкладу «Скарбничка», укладеного між ПриватБанком та [PERSON], у розмірі 1400,00 грн. та всі нараховані відсотки згідно умовам депозитного договору. Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 704,8 грн. за подання позовної заяви та судовий збір у розмірі 352,40 грн. за подання клопотання про витребування доказів, на загальну суму 1057,2 грн. 25.05.2018 року представником відповідача - адвокат [PERSON] було подано заяву про витребування доказів. 06.06.2018 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якого позивач зазначає, що при оформленні кредиту заява на отримання кредиту була підписана повнолітньою, дієздатною особою, це означає, що позичальник була ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які є публічною офертою. У Анкеті-Заяві від 02.08.2013 року зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Згідно до анкети-заяви відповідач зобов'язався в подальшому знайомитися зі змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку на сайті www.privatbank.ua. Підписавши заяву Банк та Клієнт приєднуються і зобов'язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку -Договорі банківського обслуговування в цілому. Стосовно посилань відповідача на зняття коштів третіми особами зазначив, що до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач. Грошові кошти знімалися за допомогою банкомату, відповідно особа (або ж сам Відповідач), яка знімала кошти знали ПІН -код, властивий даній карті, а згідно п. 1.1.1.106 УІП PIN -код відомий лише держателю карти та необхідний для здійснення операцій з Платіжною картою. Оскільки Відповідач не подавав заяву до Банку про постановку карти в стоп-лист платіжної системи, враховуючи п. 1.1.5.29 кредитного договору, Відповідач несе повну відповідальність за операції проведені з картою. Відповідач у свою чергу має право стягнути суму відшкодування з винних осіб встановлених в кримінальному порядку. Зазначає, що відповідачем суду не надано доказів того, що ним було своєчасно повідомлено Банк про втрату/крадіжку платіжної карти чи ПІНу, інформації щодо незаконного використання картки і т.і. Згідно матеріалів справи Відповідачем не вжито заходів щодо запобігання втрати чи розкрадання картки, ПІНу (персонального ідентифікаційного номера). Тому в даному випадку відповідальність за операції, що проводилися несе тільки Відповідач. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.06.2018 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу «Скарбничка». Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.06.2018 року, задоволено заяву про витребування доказів, витребувано від ПАТ КБ «ПриватБанк» засвідчену копію кредитної справи [PERSON] за кредитним договором б/н від 02.08.2013 р., а також виписки про рух грошових коштів [PERSON] за кредитним договором б/н від 02.08.2013 р., із зазначенням суми наданого кредиту та сплачених коштів на погашення тіла кредиту, відсотків, тощо. В судовому засіданні від 09.07.2018 року представником відповідача - адвокатом [PERSON] надано клопотання про зупинення провадження про справі, у зв'язку із розглядом кримінального провадження № 12016040790002641. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09.07.2018 року у задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката [PERSON] про зупинення провадження у справі відмовлено. Представник позивача - Березін С.В. в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити; також зазначив, що відповідно до оформленої анкети-заяви від 02.08.2013 року відповідач, підписавши цю заяву, ознайомилася та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг. А оскільки вона не подавала заяву до Банку про постановку карти в стоп-лист платіжної системи, враховуючи п. 1.1.5.29 кредитного договору, тому вона несе повну відповідальність за операції проведені за карткою. Додатково зазначив, за наявності кримінального провадження відносно особи, яка вчинила шахрайськи дії за допомогою платіжної картки відповідача, [PERSON] зможе звернутися в суд до такої особи з вимогою про відшкодування заподіяної шкоди. Щодо витребуваної судом кредитної справи вказав на те, що у зв'язку із пожежею, що сталася в архіві банку, надати витребувані судом документи не має можливості. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник відповідача - адвокат [PERSON] в судове засідання з'явилася, проти задоволення позовних вимог банку заперечувала у повному обсязі, також зазначила, що [PERSON] не порушувала умови надання кредиту, оскільки взагалі не користувалася виданою їй кредитною карткою, та навіть її не активувала. Грошові кошти були зняті на території м. Маріуполь шахраєм без використання картки, до того ж про зняття коштів відповідач [PERSON] навіть не здогадувалась, оскільки про зняття коштів з кредитного рахунку на її телефон смс-повідомлення не надходили. На телефон відповідача [PERSON] прийшло смс-повідомлення тільки щодо перерахування коштів з пенсійної картки, з приводу чого вона в грудні 2016 року одразу звернулася до відділення банку. Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] звернулась до ПАТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала Анкету-Заяву № б/н від 02.08.2013 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, складає між нею та банком договір, що підтверджується копією заяви, копією довідки про умови кредитування, копією Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 8, 9, 10-24). Згідно змісту заперечень на позовну заяву, та пояснень представника відповідача, в грудні місяці 2016 р. на мобільний телефон відповідача прийшло смс-повідомлення про нарахування Банком відсотки за користування кредитними коштами по кредитному рахунку, відкритому на ім'я [PERSON] після чого відповідач звернулася до відділення банку, де їй повідомили, що 22.11.2016 р. вищезазначена кредитна картка була активована через систему «Приват-24», після чого з кредитного рахунку були зняті кредитні кошти, які належать ПриватБанку, з її депозитного рахунку «Скарбничка» були перераховані кошти у розмірі 1400,00 грн., які належать відповідачу, на кредитну картку № [NUMBER], після чого в той самий день вищезазначені кошти були зняті частинами без використання картки через банкомати, розташовані в м. Маріуполь. Згідно виписки з особового рахунку № [NUMBER] на дату 02.08.2013 року кредитний ліміт складав 0,00 грн. У листопаді 2016 року кредитний ліміт було збільшено на 2500 грн., та з цього періоду здійснювалося зняття готівки без використання карти, у м. Маріуполь, а також операції списання з вкладу «Скарбничка» (а.с.166, 182 оберт-183). Згідно змісту заперечень, відповідач кредитні кошти не знімала з рахунку, в м. Маріуполь ніколи не була. Вона є пенсіонеркою (а.с. 65, 67), тяжко хворіє (а.с.68-69), за межі м. Кам'янське Дніпропетровської області не виїжджає. 21.12.2016 р. за заявою [PERSON] Слідчим відділом Дніпровського відділення поліції Кам'янського відділу поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області по факту крадіжки невстановленою особою грошових коштів було відкрито кримінальне провадження № 12016040790002641 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. Згідно постанови Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області від 03.02.2017 р. про визначення територіальної підслідності, зазначено, що місцем проведення досудового розслідування кримінального провадження № 12016040790002641 від 21.12.2016 р. є СВ Приморського відділення поліції Центрального відділу ГУ Національної поліції в Донецькій області, у зв'язку з чим матеріали кримінального провадження були відправлені до вищезазначеного Слідчого відділу (а.с.61). 10.05.2018 р. представником відповідача - [PERSON] до СВ Приморського відділення поліції Центрального відділу ГУ Національної поліції в Донецькій області був направлений адвокатський запит щодо отримання інформації про результат розгляду кримінального провадження № 12016040790002641 (а.с. 108-110). Згідно відповіді на адвокатський запит, слідчим відділенням Приморського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області на запит про надання інформації про хід досудового розслідування по кримінальному провадженню 12016040790002641 від 21.12.2016 повідомлено, що слідчим віддаленням Приморського ВП Центрального ВП ГУНП Донецькій області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 12016040790002641 від 21.12.2016 за ст. 185 ч. 1 КК України, приймаються усі необхідні заходи до встановлення обставин вчиненого правопорушення, але на теперішній час особи, які вчинили дане кримінальне правопорушення, не встановлені. На даний період часу, працівниками поліції приймаються заходи на встановлення осіб які вчинили дане кримінальне правопорушення (а.с.149-150). Аналізуючи встановлені фактичні обставини та правовідносини сторін, суд керується наступними нормами права. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 640 ЦК України визначено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0.1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до п. 8 та п. 9 Розділу VI Постанови НБУ № 705 від 05.11.2014 року «Про здійснення операцій з використання електронних платіжних засобів», Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Згідно п.9 розділу УІ Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ від 05.11.2014 року №705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та від 11 березня 2015 року № 6-16цс15 та поставі Верховного Суду від 14.02.2018 року №127/23496/15-ц. За змістом правового висновку, сформульованого у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, для встановлення вини особи, як підстави цивільно-правової відповідальності, необхідно встановити обставини, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Отже, тягар доведення зазначених обставин у цьому провадженні покладається на позивача, який саме й звернувся до суду, оскільки ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст.60 ЦПК України ( у редакції, чинній на час звернення з позовом), а також ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed