Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про виділення в натурі належної їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 грудня 2014 року ? частки у домоволодінні [ADDRESS] загальною площею 574,3 кв.м., та про виділення в натурі ? частини земельної ділянки [ADDRESS], що належить позивачеві на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.12 2014 року. Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що сторони у даній справі є співвласниками домоволодіння [ADDRESS] та земельної ділянки, на якій воно розташоване, у рівних частках, кожній з них належить по ? частці у праві власності. На даний час між ними виник спір з приводу поділу нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, у зв"язку з чим можливість врегулювання вказаного питання шляхом досягнення спільної домовленості втрачена. Після проведення судової експертизи, позивач звернулась із заявою про уточнення позовних вимог, в якій просила здійснити поділ домоволодіння [ADDRESS] відповідно до варіанту № 2 (додаток 1.2) висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 30.09.2015 року. Поділ земельної ділянки просила здійснити за варіантом № 4 (додаток 2.4) висновку судової будівельно-технічної експертизи від 30.09.2015 року. н Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 травня 2016 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково. Виділено [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS]: підвал 2-І площею 30,8 кв.м, гараж 2-ІІ площею 22,7кв.м, підвал 2-ІІІ площею 31,9кв.м, кімнату 2-1 площею 22,6кв.м, кухню 2-2 площею 13,4кв.м, санвузол 2-3 площею 2,1кв.м, вхід в підвал 2-ІV площею 1,9кв.м, частину коридору І площею 15,8кв.м, басейн 2-4 площею 22,0кв.м, душову 2-5 площею 6,3 кв.м, парну 2-6 площею 4,4 кв.м, кімнату 2-7 площею 23,0 кв.м, коридор 2-8 площею 35,6 кв.м, кімнату 2-9 площею 35,5 кв.м, частину холу 2-10 площею 19,15 кв.м, загальною площею 287,15 кв.м, господарську споруду погріб літ. «г1- 1», які становлять 50/100 частин будинку та визнано за нею право власності на зазначену частинуоб'єкту нерухомості. [PERSON].в житловому будинку [ADDRESS] судом було виділено: гараж 1-І площею 47,6кв.м, підвал 1-ІІ площею 22,5кв.м, вхід в підвал 1-ІІІ площею 4,0кв.м, котельню 1-1 площею 4,6кв.м, кімнату 1-2 площею 18,4кв.м, коридор 1-3 площею 8,6кв.м, кухню 1-4 площею 18,8кв.м, санвузол 1-5 площею 4,0кв.м, веранду 1-ІV площею 17,7кв.м, частину коридору І площею 3,2кв.м, кімнату 1-6 площею 10,1кв.м, кімнату 1-7 площею 8,1кв.м, коридор 1-8 площею 8,5кв.м, кімнату 1-9 площею 18,7кв.м, кімнату 1-10 площею 36,1кв.м, частину холу 2-10 площею 56,25кв.м, загальною площею 287,15кв.м, господарську будівлю сарай літ. «г-1», які складають 50/100 частин будинку та визнано за ним право власності на зазначені об'єкти нерухомості. Стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] 3 696 грн. компенсації збільшення вартості частини домоволодіння. Зобов'язано [PERSON] улаштувати вхід до частини будинку [PERSON], а саме: улаштувати дверний проріз замість віконного в приміщенні 1-ІV в стіні розміром 3,2м (показано в додатку 1.3) з відкриванням дверей в середину приміщення, а також зобов"язано [PERSON] та [PERSON] улаштувати перегородку в приміщенні І першого поверху літ. І, улаштувати перегородку в приміщенні надбудови літ. 2-10 розділивши приміщення на два окремих приміщення та улаштувати в приміщенні 2-10 люк та сходи в приміщенні 1-10 для можливості доступу до частини приміщення 2-10 іншому співвласнику (як показано на плані в додатку №1.3 до варіанту 3 поділу житлового будинку висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 25.03.2016 року № 58-15С) Виділено у власність [PERSON], відповідно до варіанту № 3 поділу земельної ділянки (додаток № 2.3) висновку судової будівельно-технічної експертизи від 30.09.2015 року № 35-15С, земельну ділянку площею 0,0243га (243кв.м): під житловим будинком 91кв.м; під прибудинковою територією 152 кв.м: всього 243 кв.м, яка розташована в межах: від т. А до т. Е - 0,16м, 4,22м, від т. Е до т. Ж - 6,83м, від т. Ж до т. З - 1,54м, від т. З до т. И - 0,96м, від т. И до т. І - 2,49м, від т. І до т. Й - 1,06м, від т. И до т. К - лінія розподілу будинку, від т. К до т. Л - 4,4м, від т. Л до т. М - 11,02м, від т. М до т. Г - 12,87м, від т. Г до т. Д - 10,32м, 2,85м, від т. Д до т. А - 7,22м, 5,14м, виділено у спільну часткову власність земельну ділянку площею 0,0030га (30кв.м), яка розташована в межах: від т. Е до т. Ж - 6,83м, від т. Ж до т. З - 1,54м, від т. З до т. И - 0,96м, від т. И до т. І - 2,49м, від т. І до т. И - 1,06м, від т. Й до т. Н - 1,74м, від т. Н до т. О - 2,16м, від т. О до т. П - 1,71м, від т. П до т. Р - 3,7м, 1,08м, від т. Р до т. С - 0,62м, від т. С до т. Е - 1,55м, 0,94м, 1,84м. Виділено у власність [PERSON]., відповідно до варіанту № 3 поділу земельної ділянки (додаток № 2.3) висновку судової будівельно-технічної експертизи від 30.09.2015 року № 35-15С, земельну ділянку площею 0,0243га (243кв.м): під житловим будинком 97кв.м; під прибудинковою територією 146кв.м;, яка розташована в межах: від т. Б до т. Р - 12,25м, від т. Р до т. П - 1,08м, 3,7м, від т. П до т. О - 1,71м, від т. О до т. Н - 2,16м, від т. Н до т. Й - 1,74м, від т. И до т. К - лінія розподілу будинку, від т. К до т. Л - 4,4м, від т. Л до т. М - 11,02м, від т. М до т. В - 7,48м, від т. В до т. Б - 7,67м, 0,55м, 2,28м, 15,19м., при цьому у спільну часткову власність виділено земельну ділянку площею 0,0030га (30кв.м), яка розташована в межах: від т. Е до т. Ж - 6,83м, від т. Ж до т. З - 1,54м, від т. З до т. И - 0,96м, від т. И до т. І - 2,49м, від т. І до т. Й - 1,06м, від т. Й до т. Н - 1,74м, від т. Н до т. О - 2,16м, від т. О до т. П - 1,71м, від т. П до т. Р - 3,7м, 1,08м, від т. Р до т. С - 0,62м, від т. С до т. Е - 1,55м, 0,94м, 1,84м. В іншій частині позову [PERSON] судом першої інстанції було відмовлено. Додатковим рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 липня 2016 року було розподілено судові витрати між сторонами, шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат, понесених на проведення додаткової експертизи в сумі 1228 грн. В апеляційній скарзі [PERSON] просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про поділ домоволодіння за варіантом 2 ( додаток 1.2) висновку судової будівельно-технічної експертизи від 30.09.2015 року, посилаючись на те, що попри збільшення її частини домоволодіння, вказаний нею варіант поділу повністю забезпечить виділення сторонам окремих об"єктів нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України, та убезпечить їх від певної залежності під час користування та обслуговування нерухомого майна. В частині варіанту поділу земельної ділянки, позивач просила застосувати варіант № 4 (додаток 2.4) висновку судової будівельно-технічної експертизи від 30.09.2015 року, обґрунтовуючи тим, що оформлення правоустановлюючих документів на частину земельної ділянки, яку виділено судом у спільну часткову власність сторін, створить додаткові незручності та потребуватиме додаткових матеріальних витрат, в той час, як запропонований нею варіант не передбачає виділення землі у спільну часткову власність. Посилалась на те, що судом не зазначено в судовому рішенні конкретно які переобладнання належить зробити кожній із сторін та не вирішено в порядку, передбаченому законом, питання розподілу судових витрат між сторонами. Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 травня 2016 року в частині вирішення питання про покладення на сторони обов"язків зі здійснення перепланувань, а також про скасування додаткового рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 липня 2016 року щодо розподілу судових витрат, з ухваленням в наведеній частині нового судового рішення. Судом першої інстанції встановлено, що сторони у даній справі є співвласниками житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 грудня 2014 року та земельної ділянки площею 0, 0516 га, розташованої в м. Чернігові по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 грудня 2014 року, кожному зі сторін належить 1/2 частина зазначеного нерухомого майна. За правилом ч.1 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, коли це можливо без втрати її цільового призначення. За визначенням п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року за №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» (з наступними змінами), у спорах про поділ житлового будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може зменшити або збільшити розмір частки, яка підлягає виділу за умови сплати грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина приміщень, яка перевищує за розміром його частку, суд повинен вирішити питання про стягнення з нього на користь іншої сторони грошової компенсації та зазначити в рішенні фактичні ідеальні частки в праві власності на будинок після його поділу. Аналогічно, приписами ч.1, 3, 4 ст.88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, а у разі її недосягнення - в судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має права вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками. Право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю гарантовано громадянам України ст. 41 Конституції України, положеннями наведених норм матеріального права, а тому, вірно застосувавши норми матеріального права, суд першої інстанції при поділі спірного домоволодіння дійшов виваженого та обґрунтованого висновку про те, що запропонований експертом варіант № 3 поділу житлового будинку у висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 25.03.2016 року № 58-15С в повній мірі відповідає інтересам сторін. При цьому судом підставно було взято до уваги, що при такому варіанті поділу відсутні відхилення від розмірів ідеальних часток сторін, а виділені сторонам частини будинку, після здійснення переобладнань, будуть відокремленими одна від одної та матимуть самостійні виходи, що в повній мірі узгоджується з положеннями закону. Фактично вони становитимуть окремі об"єкти нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України, що спростовує позицію, викладену в апеляційній скарзі позивача, про те, що застосований варіант поділу призведе до отримання сторонами у володіння помешкань, які не будуть складати окремих об"єктів нерухомого майна. Посилання [PERSON] в апеляційній скарзі на те, що більш прийнятним варіантом поділу будинку є варіант № 2 ( додаток 1.2) висновку судової будівельно-технічної експертизи від 30.09.2015 року, не можуть бути взятими до уваги, оскільки зазначений варіант передбачає відхилення від ідеальних часток сторін у праві власності при виділенні реальних частин будинку, а саме, пропонується до виділення 53/100 та 47/100, зі сплатою при цьому грошової компенсації в сумі 44656 грн (а.с.75). Зважаючи на те, що частки сторін у праві власності на вказане нерухоме майно є рівними, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що за наявності технічної можливості поділу будинку відповідно до ідеальних часток співвласників, підстави для застосування варіанту поділу, який частково позбавляє одного із співвласників права на володіння, користування та розпорядження належним йому майном, відсутні. Варіант поділу земельної ділянки [ADDRESS] судом першої інстанції було застосовано відповідно до варіанту № 3 (додаток № 2.3) висновку судової будівельно-технічної експертизи від 30 вересня 2015 року № 35-15С (а.с.79), яким запропоновано саме такий поділ земельної ділянки виходячи з особливостей поділу будинку. Зокрема, за таким варіантом поділу, кожному співвласнику пропонується до виділення земельна ділянка площею 0,0243 га (243 кв.м.), що відповідає часткам кожної із сторін, а крім того, виділено земельну ділянку площею 30 кв.м. під будинком у спільну часткову власність сторін, оскільки приміщення будинку, виділені як першій, так і другій стороні, розташовані одне над одним безпосередньо на вказаній земельній ділянці, що унеможливлює виділення її лише одній із сторін. В наведеній частині рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують законності висновків суду першої інстанції. Натомість, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 травня 2016 року в частині покладення вцілому на сторони обов"язків зі здійснення перепланувань, без конкретної вказівки на те хто з співвласників має здійснити ті чи інші перепланування, постановлено з порушенням положень ст. 215 - 217 ЦПК України, оскільки не містить вичерпних, чітких та безумовних висновків з приводу конкретних дій сторін щодо здійснення вказаних судом перепланувань. У зв"язку з встановленням апеляційним судом порушення судом першої інстанції вищенаведених норм процесуального права, рішення суду в наведеній частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про зобов"язання [PERSON] улаштувати перегородку в приміщенні I першого поверху літ.I та улаштувати перегородку в приміщенні надбудови літ. 2-10, розділивши приміщення надбудови на два окремих приміщення, як показано на плані в додатку 1.3 до висновку експерта за результатами проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 25 березня 2016 року № 58-15С; зобов"язання [PERSON] улаштувати вхід до виділеної йому частини будинку, шляхом улаштування дверного прорізу замість віконного в стіні розміром 3,2 м. приміщення I-IV, з відкриванням дверей в середину приміщення, а також зобов"язання останнього улаштувати в приміщенні 2-10 люк та сходи в приміщенні 1-10 для здійснення доступу до частини приміщення 2-10, виділеного у власність [PERSON] (показано на планах додатку 1.3 до висновку експерта за результатами проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 25 березня 2016 року № 58-15С (а.с. 152-154). Положеннями ст.215 ЦПК України передбачено, що резолютивна частина рішення суду має містити висновок щодо розподілу між сторонами судових витрат, а якщо це питання судом не було вирішено під час ухвалення рішення, відповідно до положень ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд з власної ініціативи вправі ухвалити додаткове рішення щодо судових витрат. Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] сплатила судовий збір в сумі 3654 грн, що підтверджено квитанцією № 6710012 (а.с.1), під час розгляду справи сплатила вартість проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 3800 грн, що підтверджено квитанцією від 17.08.2015 року (а.с.126). Зазначені витрати позивача положеннями ст. 79 ЦПК України віднесено до судових витрат, які відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України мають бути присудженими їй з другої сторони, оскільки на її користь судом першої інстанції було ухвалено судове рішення. Разом з тим, питання розподілу судових витрат у рішенні Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 травня 2016 року вирішено не було, додатковим рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 липня 2016 року наведені судові витрати позивачеві також присуджено не було без належної мотивації, однак з неї на користь відповідача [PERSON] було стягнуто 1228 грн , які останнім було сплачено за проведення додаткової судової експертизи. Зважаючи на те, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, які є обов"язковою підставою для скасування додаткового рішення, апеляційний суд відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України , приходить до висновку про необхідність скасування вказаного рішення та ухвалення рішення в частині розподілу судових витрат у даній справі. На користь [PERSON] підлягають стягненню з [PERSON] витрати, понесені позивачем на сплату судового збору при зверненні з позовом до суду першої інстанції в сумі 3654 (три тисячі шістсот п"ятдесят чотири) грн , а також витрати, понесені на оплату вартості проведення судової експертизи, в сумі 3800 (три тисячі вісімсот) грн. Витрати [PERSON] на проведення додаткової експертизи в сумі 1228 грн відшкодуванню не підлягають за правилом ч.1 ст. 88 ЦПК України, оскільки по суті спору рішення суду ухвалено на користь [PERSON] Зважаючи на те, що апеляційна скарга [PERSON] задоволена лише в частині доводів щодо судових витрат, з уточненням конкретних дій сторін щодо здійснення вказаних судом перепланувань, підстави для присудження на її користь з відповідача судових витрат, понесених при зверненні з апеляційною скаргою, відсутні.

Outcome: partial