Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач, [PERSON], 05.08.2015 року звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], який зареєстрований 22.09.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову № 2 Харківського міського управління юстиції, актовий запис - 1509; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення повноліття. Вказувала, що на даний час шлюбні відносини з чоловіком припинені та носять формальний характер, сім'я розпалася через неодноразові сварки та скандали, відсутність взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення з січня 2015 року шлюбних стосунків та небажання їх відновити. Збереження сім'ї, на думку позивача, неможливе. Зазначила, що оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то з нього слід стягувати аліменти на утримання їх спільної дитини на підставі рішення суду. Позивач, [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що 13.01.2015 року відповідач пішов від неї та з того часу вони стосунків як подружжя не підтримують. На її думку причиною розлучення є непорозуміння в родині, часті сварки, окрім того, відповідач вже проживає з іншою жінкою, тому примирення не можливе. Спору про спільне майно у них немає, дитина залишається проживати із нею, просила стягнути на утримання сина аліменти в розмірі 1000 гривень, оскільки відповідач не має посттійного заробітку, просила визначити суму до стягнення у твердій грошовій сумі. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище - "[PERSON]". Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні вимоги позову визнав частково. Не заперечував проти розірвання шлюбу, дійсно з 13.01.2015 року стосунки припинені, на примирення він не згоден. Між ним та позивачкою не врегульовано питання стягнення аліментів. Вважав, що оскільки він не має постійного заробітку, достатнім буде розмір аліментів в 30% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 22.09.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №2 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1509. Дошлюбне прізвище позивача - [PERSON]. /оригінал свідоцтва про укладання шлюбу а.с.16/. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинились з 13 січня 2015 року і сторони вже не проживають як подружжя. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинились через неодноразові сварки та скандали, відсутність взаєморозуміння. У зв'язку з цим вони втратили почуття кохання, що перешкоджає відновленню сім'ї. Сторони спільне господарство не ведуть. На примирення не згодні. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). При таких обставинах суд вважає, що шлюб розпався остаточно і підлягає розірванню, що відповідає інтересам позивача. Спору про майно між сторонами немає. Відповідно до вимог ст.113 СК України позивач виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище - "[PERSON]". Під час перебування у зареєстрованому шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON]./а.с.8/. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON], батько дитини, проживає окремо, інших дітей не має. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошової сумі. Згідно зі ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів в твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або отримувача аліментів. В судовому засіданні відповідач не заперечував, що його дохід є мінливим, оскільки він не працевлаштований, підробляє. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також матеріальне становище відповідача. Суд враховує, що відповідно до вимог Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" з 01 вересня 2015 року встановлений прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років - 1167 гривень. Обидва батьки повинні нести відповідальність з утримання дитини. При цьому, судом не приймаються доводи відповідача в частині визначення аліментів в розмірі 30% від встановленого прожиткового мінімуму, оскільки розмір аліментів не повинен бути меньшим ніж 30%. В той же час відповідач інших утриманців немає, працездатний та, на думку суду, в рівних частках із позивачем повинен нести матеріальну відповідальність. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе визначити суму до стягнення в 600 гривень. Також, суд відповідно до ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір за подання заяви з вимогою про стягнення аліментів на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати цих сум.

Outcome: partial