Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва по справі № 756/14369/19 стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн., починаючи з 30.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на утримання дружини [PERSON] , в розмірі 1000 грн., починаючи з 30.10.2019 року і до досягнення дитиною трьох років. На підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05.02.2020 року, Шепетівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) здійснюється виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів, виданих Оболонським районним судом м. Києва. Однак, відповідач по справі рішення суду виконує неналежно. Згідно розрахунку органу ДВС, заборгованість відповідача по аліментам станом на лютий 2021 року на дитину становить 28289,03 грн., а на матір дитини - 3168,03 грн. З огляду на зазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) у зв`язку із несплатою аліментів на утримання дитини за період із 30.10.2019 по 02.02.2021року у розмірі 25820,00 грн. та на її утримання за період із 30.10.2019 по 02.02.2021року у розмірі 10110,00 грн. Ухвалою суду від 31.03.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 17.05.2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначається, зокрема, що позивачем не доведені обставини, на які посилається позивач, відсутня вина щодо утворення заборгованості по сплаті аліментів і вимоги позивача суперечать положенням матеріального права, судовій практиці Верховного суду та Європейського суду з прав людини, а також не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначено, що позивач посилається як на підтвердження своїх позовних вимог на власні розрахунки неустойки (пені), які розраховані не вірно, а тому не можуть прийматися судом до уваги як належні та допустимі докази, оскільки відповідачем здійснювалися грошові перекази, що підтверджується банківськими квитанціями та довідкою з місця роботи. Вказує, що відповідно до довідки-розрахунку про заборгованість по аліментам на утримання сина до трьох років, станом на лютий 2021 року заборгованість складає 3168,03 грн., однак позивачем проігноровано положення ст. 196 СК України, де зазначено, що розмір пені не повинен перевищувати 100 відсотків заборгованості по сплаті аліментів, однак зазначений розрахунок значно перевищує розмір заборгованості. З об`єктивних та незалежних від відповідача обставин, у зв`язку із відсутністю фінансової змоги та в силу свого матеріального стану (в тому числі заробітної плати), не може своєчасно сплачувати аліменти, що тягне за собою заборгованість, враховуючи зазначене у відзиві, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 04.06.2021 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, зокрема, що звертаючись із відзивом на позовну заяву [PERSON] не наводить доказів відсутності його вини у несплаті аліментів. Розгляд справи про стягнення аліментів із жовтня 2019 року по лютий 2020 року не дає підстав стверджувати, що відповідач мав підстави для не сплати аліментів, оскільки добровільно в цей час не допомагав фінансово в утриманні позивача та дитини. Долучені до відзиву квитанції про переказ грошових коштів на ім`я позивача без призначення платежу не можуть рахуватися як платежі по аліментах на утримання позивача, чи на утримання дитини, оскільки ці платежі здійснювалися відповідачем самостійно, за власним бажанням, а не через органи ДВС. Щодо посилання відповідача про його щомісячний дохід, то вказане не може бути підставою для звільнення його від відповідальності по сплаті пені за прострочення сплати аліментів, оскільки може слугувати лише підставою для зменшення розміру аліментів, яка має розглядатися як самостійний позов, поданий до суду. Позивач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій підтримала заявлені вимоги з наведених підстав, просила розглядати справу без її участі. Відповідач будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи та відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с.8) та не заперечується відповідачем. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05.02.2020 у справі № 756/14369/19 з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , 2000,00 грн. щомісячно, по ч и н а ю ч и з 3 0 . 1 0 . 2 0 1 9 р о к у і до досягнення дитиною повноліття, та на користь позивачки [PERSON] стягнуто аліменти на її утримання, 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 30.10.2019 року і до досягнення дитиною трьох років (а.с.9-12). Вказане рішення суду сторонами не оскаржувалася та набрало законної сили. Виконавче провадження з примусового стягнення аліментів за вказаним рішеннями здійснюється Шепетівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький). Статтею 71 Закону України "Про виконавче провадження" визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Згідно з ч. 3 ст. 71 цього Закону розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому СК України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого СК України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" (ч. 4 ст. 71 цього Закону). У ч. 9 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Відповідно до розрахунків складених старшим державним виконавцем Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) Бочко С.О., заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини боржником [PERSON] станом на 02.02.2021 року становить 28 289,03 грн., заборгованість по сплаті аліментів на утримання [PERSON] як матері дитини, боржником [PERSON] станом на 02.02.2021 року становить 3 168,03 грн. (а.с.13-14). З довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів (а.с.13), вбачається, що [PERSON] , починаючи з жовтня 2019 року по грудень 2020 року не здійснював сплату аліментів на утримання дитини. У січні 2021 відповідач здійснив оплату заборгованості у розмірі 1840,00 грн. Згідно довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів (а.с.14), вбачається, що [PERSON] , починаючи з жовтня 2019 року по червень 2020 року не здійснював узагалі сплату аліментів на утримання [PERSON] . У липні 2020 року було сплачено 5025,10 грн, вересні 2020 року 3015,8 грн, жовтні 2020 року 3016 грн, у січні 2021 - 840 грн. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач у встановленому законом порядку звертався до суду із скаргою на дії державного виконавця щодо складених довідок-розрахунків заборгованості по аліментах. Стосовно доводів, відповідача, що ним 14.05.2020, 08.07.2020, 15.08.2020, та 30.10.2020 були перераховані на ім`я позивача кошти на оплату аліментів, які не були ураховані, слід зазначити, що надіслані на адресу суду відповідачем копії квитанцій не є доказом платежів по аліментах, оскільки вони не містять реквізитів щодо призначення платежу (переказу), а саме, що ці платежі були здійсненні на оплату аліментів, крім того, з копій квитанцій від 14.05.2020, 08.07.2020, 15.08.2020 не вбачається що кошти було перераховано саме на карту позивача. При цьому, слід зазначити, що решта вказаних відповідачем перерахувань були ураховані державним виконавцем при складанні довідок-розрахунків заборгованості зі сплати аліментів. Отже, відповідач не у повному обсязі сплачував аліменти на утримання [PERSON] та сина. Матеріали справи свідчать про те, що відповідач був обізнаний про необхідність утримувати [PERSON] та сина, на підставі відповідного судового рішення. Проте свої зобов`язання вчасно не виконував. Своє скрутне матеріальне становище відповідач підтверджує зазначаючи, що з об`єктивних та незалежних від нього обставин, у зв`язку з відсутністю фінансової змоги в силу свого матеріального стану (в тому числі розміру заробітної плати) не може своєчасно сплачувати аліменти. При цьому, відповідач не звертався до суду з позовом про зміну розміру аліментів, не ставив питання про звільнення від сплати заборгованості по аліментам. Як убачається, з матеріалів справи більше півроку відповідач взагалі не сплачував позивачу аліменти на утримання дитини та на утримання матері дитини і при цьому був працевлаштований, мав дохід. За таких обставин, зазначений розмір боргу по аліментам відповідачем позивачеві не було сплачено та не спростований відповідачем. У матеріалах справи відсутні докази, які б засвідчували існування спору між стягувачем та боржником [PERSON] з приводу розміру заборгованості відповідача за аліментами. Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження". Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:E = (A1 х 1 % х Q1) + (A2 х 1 % х Q2) +……….(An х 1 % х Qn), де: E - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати аліментів, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (такий механізм нарахування пені наведений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, від 03 квітня 2019 року № 333/6020/16-ц; постановах Верховного Суду від 01 серпня 2018 року № 646/165/16-ц, від 19 вересня 2018 року у справі № 695/2808/14-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 239/306/17, від 05 грудня 2018 року у справі № 372/264/15-ц). При цьому суд звертає увагу позивача на те, що заборгованість зі сплати аліментів за певний місяць виникає у перший день місяця, який є наступним за цим місяцем (наприклад, якщо аліменти не були сплачені за липень 2018 року, заборгованість з їх виплати виникає з 01 серпня 2018 року). Як убачається, із матеріалів справи, позивачем здійснено розрахунок заборгованості за формулою, визначеною діючим законодавством України, відповідно до вказівок Верховного Суду. Позивачем у поданих розрахунках (а.с.15, 16) вказано, що пеня за прострочення сплати аліментів на її утримання за період з листопада 2019 року по січень 2020 року склала 10 110,00 грн., пеня за прострочення сплати аліментів на утримання сина, за період з листопада 2019 року по грудень 2020 року становить 25820,00 грн. Разом з цим, оскільки сума пені за положеннями ч. 1 ст. 196 СК України не може перевищувати 100% заборгованості за аліментами, пеня за прострочення відповідачем сплати аліментів на утримання матері дитини не може бути більшою 3168,03 грн. Сума ж пені за прострочення відповідачем сплати аліментів на утримання дитини не перевищує 100 % заборгованості за аліментами та нарахована позивачем відповідно до діючого законодавства та вказівок Верховного Суду . Ураховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку частково задовольнити заявлені позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] у сумі 25 820 грн та пеню за прострочення сплати аліментів на утримання матері дитини [PERSON] у сумі 3 168, 03 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 1465,13 грн.

Outcome: partial