Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

05 листопада 2019 року позивач, [PERSON] звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із вказаною позовною заявою, в якій просив скасувати рішення Овідіопольського Управління експлуатації газового господарства ПАТ «Одесагаз» (в подальшому АТ «Одесагаз» на підставі зміни найменування позивача 16.05.2019), прийнятого 25.10.2019 року, на підставі якого позивач зобов`язаний сплатити витрати газу в сумі 18448,95 грн, а також просив стягнути з відповідача на його користь розмір судового збору, сплаченого за подання позову Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18 вересня 2019 року Овідіопольським УЕГГ АТ «Одесагаз» було демонтовано належний позивачу побутовий лічильник газу типу МKМ G-6, заводський номер 8734682, 1994 року випуску, про що складено відповідний акт № 180, про порушення побутовим споживачем, в якому встановлено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ - однак вважає дане рішення безпідставним, оскільки жодного втручання з його боку в роботу ЗВТ не було. Вважає документи, складені Овідіопольським УЕГГ незаконними: вони не ґрунтуються на нормах діючого законодавства, а тому такі рішення підлягають скасуванню. Позивач заявлені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Також, позивачем надано до суду 20.07.2020 року за вх № 10900 письмові пояснення, з яких вбачається що йому повернули газовий лічильник через три тижні після проведення засідання, додав копії квитанцій щодо оплати послуг газопостачання, та вказав що з моменту підвищення цін на послуги газопостачання було прийнято рішення про встановлення твердопаливного котла (додав фото ). Представник відповідача позов не визнав, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов. Представник відповідача зазначив, що газовий лічильник позивачу було повернуто. Також наголошує, що позивач в порушення ст. 81 ЦПК України не надав належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, на які він посилався в обґрунтування позову, не навів конкретних порушень процедури з боку АТ «Одесагаз» фіксації порушень втручання в роботу ЗВТ, не навів доводів що спростовували б або підтвердили висновки експертизи ЗВТ, не навів доказів можливої помилковості нарахування вартості необлікованого об`єму природного газу, що підлягає сплаті. Відповідальність за факт несанкціонованого втручання у роботу засобу вимірювальної техніки (лічильника) покладено договором та законом саме на споживача, тому представник позивача вказує, що доведення складу елементів порушення не вимагається. Суд, враховуючи письмові заяви, подані сторонами по справі, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин повноту їх з`ясування і доведеність, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. По справі судом встановлено наступні фактичні обставини. Згідно ч.2 ст. 12 Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються законом «Про ринок природного газу», Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу. Позивач є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] є споживачем природного газу з 1994 року, йому присвоєно особовий рахунок [NUMBER] із встановленням лічильника газу типу MKM G-6, заводський номер 8734682. [PERSON] є споживачем природного газу з 1994 року (демонтований газовий лічильник 1994 року випуску, особовий рахунок 50003650) із встановленням лічильника газу типу МКМ G-6, заводський номер 8734682. Перевірку цього лічильника здійснювали 23.03.2011 року, він був визнаний придатним для подальшої експлуатації, відповідачем 06.04.2011 року був складений відповідний акт. 18.09.2019 року АТ "Одесагаз", а саме слюсарями Овідіопольського УЕГГ в порядку надання послуг з розподілу природного газу Споживачеві (позивачу), на об`єкті за адресою: [ADDRESS] , було здійснено демонтаж побутового лічильника газу типу MKM G-6, заводський номер 8734682, 1994 року випуску За наслідками демонтажу було виявлено порушення, а саме: наявність порушення цілісності пломби заводу-виробника ЗВТ. 25 вересня 2019 року комісією АТ "Одесагаз" було проведено експертизу ЗВТ та пломб, складено відповідний акт №491, згідно якого встановлено порушення цілісності лічильного механізму, зазначено що наявні сліди подряпин та відколів навколо пластмасової пломби. Всередині суматора лічильного механізму наявні сліди механічного пошкодження, які не можуть з`явитись без стороннього втручання. Разом з тим, сторонніх предметів всередині ЗВТ не виявлено, відомості про повірку лічильника газу не надано. У зв`язку із чим комісією зроблений висновок про несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ. Лічильник газу типу Premagas G-6, заводський номер 8734682 визнано не придатним до подальшої експлуатації. Позивачу виставлено рахунок № 19159 від 25.09.2019р. на оплату за експертизу побутового лічильника газу в сумі 1 864,92 грн. У жовтні 2019 року позивачу було вручено лист за вих. № 385 від 07.10.2019 р. - запрошення на засідання комісії Овідіопольського УЕГГ з приводу розгляду акту про порушення побутовим споживачем на 25.10.2019р. В результаті розгляду вказаного акту, з урахуванням комісійного акту № 491 від 25.09.2019р. АТ «Одесагаз» (на той час ПАТ «Одесагаз»), комісією Овідіопольського УЕГГ 25.10.2019 р. було прийнято рішення (у формі протоколу засідання комісії) про донарахування об`єму природного газу за несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ. Сама вартість розрахована згідно акту - розрахунку № 138 від 25.10.2019р., і склала 18 448, 95 грн. Правовідносини між споживачем (позивачем) та постачальником газу (відповідачем) врегульовані Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕ від 30 вересня 2015 року № 2494, положеннями Цивільного Кодексу України, Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Законом України "Про метрологію та метрологічну діяльність". Пунктом 2 глави 1 Розділу 6 Кодексу передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до газорозподільної мережі (далі ГРМ) для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2498. Згідно пункту 4 глави 3 Розділу 6 Кодексу газорозподільних систем, договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу. В пункті 7 глави 3 Розділу 6 Кодексу газорозподільних систем зазначено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Відповідно до пунктів 1-4 глави 10 розділу Х Кодексу газорозподільних систем якщо під час перевірки (обстеження) комерційного ВОГ або при контрольному огляді вузла обліку за домовленістю сторін або ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) буде ініційована експертиза щодо перевірки пошкодження пломб/ЗВТ чи несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, вони мають діяти з урахуванням положень цієї глави. Відповідно до пункту 6 глави 10 розділу Х Кодексу газорозподільних систем, під час проведення експертизи комісія проводить зовнішній огляд пакувального пакета (тари), в яку було запаковано ЗВТ та/або пломбу. Після зовнішнього огляду пакувального пакета (тари) комісією перевіряються: 1) відповідність місць фактичного розташування пломб місцям, зазначеним в протоколі; 2) цілісність та місцезнаходження пломб, а також ознак порушень, зазначених у протоколі; 3) цілісність заводського та повірочного тавра на ЗВТ; 4) цілісність лічильного механізму та корпусу ЗВТ; 5) цілісність конструктивних елементів вихідного патрубка ЗВТ; 6) наявність сторонніх предметів всередині ЗВТ; 7) відповідність маркування ЗВТ нормативно-технічній документації; 8) відповідність ЗВТ, програмного забезпечення та контрольної суми паспорту на ЗВТ та/або опису типу на цей тип ЗВТ; 9) відповідність втручань в роботу ЗВТ наявним актам перевірок та/або відомостям про повірку та ремонт ЗВТ тощо. Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу - втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу. На думку суду, аналіз зазначеної норми свідчить про те, що склад вказаного порушення може мати місце за наявності певних складових елементів, а саме: наявність дій про втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку, наявність обставин того, що комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства) витрата (споживання) природного газу, та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу, наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями з втручання в роботу або конструкцію ЗВТ та обставинами того, що комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства) витрата (споживання) природного газу. Суд вважає, що за відсутності хоча б однієї із названих умов - цивільно-правова відповідальність у виді відшкодування майнової шкоди не настає (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року у справі № 3-18гс15, Постанові Верховного суду від 10.07.2018 року у справі № 909/869/16, постанові від 24.10.2018 року у справі № 914/2384/17, в яких суд наголосив, що несанкціонованим втручанням є не лише доведення факту пошкодження конструкції ЗВТ/лічильника, а й встановлення факту викривлення даних обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням). Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. За таких підстав, суд критично ставиться до висновків, викладених відповідачем в оскаржуваних рішеннях, стосовно того, що саме по собі порушення цілісності лічильного механізму є достатнім доказом для перерахунку (донарахування) об`ємів природного газу. Такий висновок є хибним та не підкріплений жодним належним та допустимим доказом. На думку суду, оскільки Актом експертизи ЗВТ та пломб № 491 від 25/09/2019 року не встановлено самого факту втручання в механізм та корпус ЗВТ; не встановлено наявності сторонніх предметів всередині ЗВТ, зазначений акт визначає: цілісність та місцезнаходження пломб, а також ознак порушень, зазначених у протоколі: цілісність не порушено; цілісність заводського та повірочного тавра на ЗВТ: цілісність не порушено; цілісність конструктивних елементів вихідного патрубка, наявність сторонніх предметів всередині лічильника газу, механічні пошкодження та інше: сторонніх предметів всередині ЗВТ на виявлено; відсутні відомості у втручання в роботу лічильника газу наявним актам перевірки та/або відомостям про повірку та ремонт лічильника газу тощо: відомості про повірку та ремонт, а також планових втручань в роботу лічильника газу не надано", вбачається висновок, що комісією АТ "Одесагаз" не встановлено несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ. При чому, наявність слідів подряпин та відколів навколо пластмасової пломби, на думку суду, не може свідчити про наявність складу правопорушення, оскільки актом не встановлено, що саме вказані пошкодження вплинули на роботу або конструкцію чи складові конструкції ЗВТ, та саме внаслідок цього - витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковувалася (обліковувалася частково чи з порушенням законодавства), та призвело до викривлення даних обліку природного газу. В підпункті 1 та 6 пункту 1 глави 2 Розділу XI Кодексу газорозподільних систем, зазначено, що до порушень споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування не облікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать, зокрема, несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ. Жодний документ, складений працівниками відповідача (акти, протоколи, інші документи) - не містить детального опису, в чому саме полягає "порушення цілісності лічильного механізму, окрім фрази, що всередині суматора лічильного механізму наявні сліди механічного пошкодження» (які саме пошкодження не зазначено), але, як наслідок, встановлюється несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ. Для захисту від несанкціонованого доступу до відлікового механізму лічильника газу, заводами - виробниками на них ззовні встановлюються пломби. Несанкціонований доступ - проникнення до певного об`єкта без відповідного дозволу. Відповідно до положень частини першої, четвертої статті 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, покладається на суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України. Порядком подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженим 08.07.2015 року № 474, передбачено, що виконавець не пізніше ніж за місць до настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки або протягом трьох робочих днів з дня отримання відомостей про необхідність його ремонту інформує про це споживача шляхом надсилання повідомлення за формою згідно з додатком 1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме його отримання споживачем. Споживач забезпечує у зазначений в повідомленні строк доступ представника виконавця до засобу вимірювальної техніки. Представник виконавця пред`являє споживачеві направлення, видане йому виконавцем, для проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки, а також у разі потреби демонтажу такого засобу. Демонтаж засобу проводиться в присутності споживача та оформлюється актом за встановленою формою. Після проведення періодичної повірки або ремонту виконавець у строк, зазначений в акті про демонтаж засобу вимірювальної техніки, забезпечує транспортування засобу вимірювальної техніки для його монтажу. Монтаж засобу вимірювальної техніки проводиться представником виконавця виключно у присутності споживача та оформлюється актом. Опломбування засобу вимірювальної техніки здійснюється представником виконавця у день його монтажу, про що зазначається в акті про монтаж засобу вимірювальної техніки. В матеріалах справи відсутні докази про складання відповідачем відповідного акту опломбування засобу вимірювальної техніки та факту повірки ЗВТ позивача (принаймні, при складанні акту експертизи ЗВТ та пломб № 491 від 25.09.2019р. комісія -АТ "Одесагаз" сама вказала, що відомості про провірку не надано). Відповідно до пункту 7 глави 9 розділу Х Кодексу газорозподільних систем при виявленні ознак пошкодження пломб (крім факту їх відсутності чи розірвання пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломбу) та/або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, що має бути зазначено в акті про порушення, за домовленістю сторін або за ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована їх експертиза у порядку, визначеному цим розділом. При виявленні ознак пошкодження ЗВТ (лічильника газу) за умови відсутності ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ за ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована його позачергова чи експертна повірка у порядку, визначеному цим розділом. До отримання результатів експертизи або позачергової чи експертної повірки розрахунок не облікованого або облікованого частково об`єму природного газу внаслідок порушення не здійснюється. Як вбачається з матеріалів справи, позивач, не отримавши газового лічильника, не проводив незалежну експертизу на предмет відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, а відповідач при цьому все одно нарахував вартість не облікованого обсягу природного газу. Відповідно до підпункту 1 та 6 пункту 1 глави 2 Розділу XI Кодексу газорозподільних систем, зазначено, що до порушень споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування не облікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать, зокрема, несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ. Відповідно п. 1 глави 3 Розділу XI Кодексу газорозподільних систем, у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу, розрахунок об`єму не облікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населення з урахуванням усіх газових приладів та пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Відповідно п. 11 глави 3 Розділу XI Кодексу газорозподільних систем (чинного на момент прийняття оскаржуваних рішень) у разі виявлення у побутового споживача пошкодження лічильника газу та/або пломб на ньому та/або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу розрахунки, передбачені цією главою, за актом про порушення не здійснюються за період після дати прострочення періодичної повірки лічильника у випадку недотримання з вини Оператора ГРМ строків періодичної повірки лічильника газу. Суд критично ставиться до тверджень відповідача стосовно того, що газовий лічильник позивачу було повернуто, що підтверджується особистою заявою на ім`я начальника Овідіопольського УЕГГ, оскільки з матеріалів справи вбачається що дійсно позивач звернувся до Овідіопольського УЕГГ 25.10.2019 року із заявою про повернення газового лічильника, проте на дату подання позову до суду, а саме 05.11.2019 року лічильник не був повернутий [PERSON] , у зв`язку із чим останній не зміг провести незалежну експертизу на предмет відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, при цьому відповідач продовжив нараховувати позивачу вартість не облікованого обсягу природного газу, та повідомив що в разі несплати суми нарахувань буде змушений припинити газопостачання. В той же час, газовий лічильник відповідач повернутий лише 21.11.2019 року, тобто після подачі позовної заяви до суду. Щодо розбіжностей написання у ряді документів АТ «Одесагаз», а саме назві лічильника, дійсно судом встановлено що мова йде про один і той самий об`єкт, проте і сам позивач не зазначає що експертиза проводилася стосовно іншого лічильника, а лише звертає увагу на відмінності у назві. Як вбачається з позову, [PERSON] не зазначає що експертиза була незаконною, чи як вказує відповідач порушені процедури передбачені кодексом ГРМ, а наголошує на тому, що відповідно до п.7 гл.9 розділу Х Кодексу газорозподільних систем до отримання результатів експертизи або позачергової чи експертної повірки розрахунок не облікованого або облікованого частково об`єму природного газу внаслідок порушення не здійснюється. Відповідач в відзиві посилається на практику Верховного Суду у подібних спорах, та зазначає що у постанові великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 року у справі №14-503цс18, та правовий Висновок в Постанові ВС від 24.03.2020 року справа № 716/1270/18, однак у вказаній справі предметом спору було оскарження акту, натомість [PERSON] оскаржує саме рішення Овідіопольського УЕГГ. З вищезазначеного вбачається відсутність належних та допустимих доказів несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ з боку позивача, отже, відсутній сам факт можливості того, що комерційним вузлом обліку не обліковувалися, чи обліковувалися частково, чи з порушенням законодавства, витрати (споживання) природного газу, та інші дії, що призвели б до викривлення даних обліку природного газу, і як наслідок, слід скасувати рішення Овідіопольського Управління експлуатації газового господарства АТ «Одесагаз», прийнятого 25.09.2019 року у формі протоколу № 491 засідання комісії про донарахування об`єму природного газу за несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, оформленого актом-розрахунком № 138 від 25.10.2019 року, у зв`язку з чим, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1 та 2 ст. 77 ЦПК України закріплено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Нормами ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п. п. 2, 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування, а також на відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд вирішує питання розподілу судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved