Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

До суду з названим позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що 5 травня 2006 року між нею та ПАТ КБ „ПриватБанк" був укладений договір № K2V4AU01773344, відповідно до якого вона на придбання автомобіля отримала кредит у розмірі 47435 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на термін до 2 травня 2013 року. В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором 5 травня 2006 року було укладено договір застави рухомого майна, відповідно до якого вона надала в заставу автомобіль DAEWOO Lanos TF69Y, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який належить їй на праві власності. При укладенні вищевказаного кредитного договору банком не було надано графіку погашення заборгованості за кредитним договором, однак в п. 1.1. кредитного договору визначено, що щомісячна фіксована плата становить 1034,73 гривні. Здійснивши свій власний розрахунок, вона виявила, що враховуючи умови кредитного договору, щомісячний платіж за кредитним договором становить 915,35 грн. На виконання умов кредитного договору вона вносила чергові щомісячні платежі і за 2006 рік сплатила 7290 гривень, за 2007 рік - 15028,43 гривні, за 2008 рік - 12638,49 гривні, за 2009 рік -13789,44 гривень, за 2010 рік - 16652,78 гривень, за 2011 рік - 15610,29 гривень, за 2012 рік - 4965 гривень, на загальну суму 85974 гривні 43 копійки. З розрахунку заборгованості, наданої банком вона зрозуміла, що банком з 1 лютого 2009 року в односторонньому порядку було підвищено відсоток за користування кредитними коштами з 15% річних до 25,68%, проте, її про це повідомлено не було. Позивач просить суд визнати правовідносини між нею та ПАТ КБ „ПриватБанк" в рамках дії кредитного договору № K2V4AU01773344 від 5 травня 2006 року припиненими у зв'язку із повним його виконанням. В судове засідання позивач та її представник не прибули. Представник позивача направила до суду клопотання, в якому просить суд справу розглянути без її участі та без участі позивача. Представник відповідача в судове засідання не прибув повторно, причини неявки суду не повідомили. Суд, розглянувши матеріали справи, та дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 5 травня 2006 року між ПАТ КБ „ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № K2V4AU01773344, відповідно до п.1.1. даного договору остання отримала кредит у розмірі 47435 гривень на купівлю автомобіля та 17266,34 гривень на оплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п. п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, на термін до 2 травня 2013 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, та винагорода за надання фінансового інструменту щомісяця в період сплати у розмірі 0,24% від суми виданого кредиту, комісій за дострокове погашення кредиту, що підтверджується копією кредитного договору (а.с. 12-13). В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором ПАТ КБ „ПриватБанк" та [PERSON] 5 травня 2006 року уклали договір застави рухомого майна, відповідно до якого остання надала в заставу автомобіль DAEWOO Lanos TF69Y, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який належить їй на праві власності, що підтверджується копією вказаного договору (а.с. 15-16), копією витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а.с. 14). [PERSON] зобов'язувалася в порядку та на умовах, що визначені в кредитному договорі в строк до 2 травня 2013 року повернути кредит, сплатити відсотки за користуванням кредиту, комісію та інші витрати. Ухвалою Ставищенського районного суду від 17 квітня 2015 року первинний позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приват Банк" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави залишено без розгляду. Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені, виданого 6 січня 2009 року відділом РАЦС Ставищенського РУЮ Київської області (а.с. 45) [PERSON] змінила ім'я на [PERSON]. Позивач мотивуючи позовні вимоги щодо визнання правовідносин між нею та відповідачем в рамках дії вищевказаного кредитного договору припиненими у зв'язку із повним його виконанням, надала суду належним чином не завірені та нечитаємі ксерокопії квитанцій про сплату нею заборгованості по кредиту, з яких суд не має можливості встановити які саме і коли позивач сплачувала суми в рахунок погашення заборгованості. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відео записів, висновків експертів. Згідно вимог ст. ст. 58, 59 цього ж Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог і заперечень. Суд не бере до уваги доказів, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ч. 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Відповідно до ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них. Твердження позивача щодо повного виконання нею умов кредитного договору № K2V4AU01773344 від 5 травня 2006 року не знайшло підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивач та її представник суду не надала і судом не встановлено належних докази цього. У позовній заяві [PERSON] зазначила, що ПАТ КБ „ПриватБанк" з 1 лютого 2009 року в односторонньому порядку було підвищено відсоток за користування кредитними коштами з 15% річних до 25,68% . Проте, позивачкою до суду не подано належних доказів щодо підтвердження даних обставин, а судом їх не встановлено. Приймаючи до уваги те, що позивач не надала суду належних доказів щодо повного погашення заборгованості, а подала нечитаємі ксерокопії квитанцій, за якими неможливо встановити розмір погашеної заборгованості по кредиту - суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про визнання правовідносин між останньою та відповідачем в рамках дії кредитного договору № K2V4AU01773344 від 5 травня 2006 року припиненими у зв'язку із повним його виконанням - слід відмовити. У зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed