Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. У березні 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» до звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 23.06.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачкою [PERSON] укладено Кредитний Договір №500948882. Пунктом 2.1. Додатку до Договору встановлено, що сума кредиту складає 7884,07 грн. Пунктом 2.2. Кредитного Договору визначено, що процентна ставка за користування кредитом становить 15,99 % річних. Пунктом 2.3. Дата остаточного повернення Кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій 24.06.2019 року. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, відкривши позичальнику відновлювальну кредитну лінію з лімітом 7 844,07 грн. Щодо права вимоги заборгованості за Кредитним договором зазначає, що 21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу № 1, відповідно до якого ПАТ «Альфа Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 600171143 від 13.09.2012 року, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачкою.26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено договір факторингу № 2091-1КІ/Веста, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «Веста», а ТОВ «ФК «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 600171143 від 13.09.2012 року, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачкою.16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 600171143 від 13.09.2012 року, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачкою. Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідачки, а ТОВ «ФК «Веста» втратило такі права. За період користування кредитними коштами відповідачкою здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, але заборгованість за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов Кредитного договору, що підлягає стягненню з позичальника станом на 13.01.2021 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 32 702,26 грн., з яких: Заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 7 378,00 грн. Заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги -12 488,73 грн. Заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 2 391,12 грн. Заборгованість з пені -10 444,41 грн. Посилаючись на статті 525, 526, 611, 625, 1049, 1054, позивач вважає, що з відповідачки, яка прострочила виконання грошового зобов`язання по поверненню кредитних коштів, також необхідно стягнути 3% річних та інфляційні втрати, які є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних втрат та 3% річних за користування кредитом, що підлягає стягненню станом на день подання позовної заяви, відповідач не повернув отримані від позивача кредитні кошти на підставі Кредитного договору № 500948882 від 23.06.2014 року. Загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних втрат та 3% річних за користування кредитом, що підлягає стягненню станом на 13.01.2021 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 35 841,55 грн., з яких: Нараховані 3% річних - 664,63 грн.; Втрати від інфляції - 1 339,11 грн.; Подвійна облікова ставка НБУ -1135,55 грн.; Заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 7 378,00 грн. Заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги -12 488,73 грн. Заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) -2391,12 грн. Заборгованість з пені -10 444,41 грн. Посилаючись на викладені обставини позивач просить: стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованість за Кредитним договором № 500948882 від 23.06.2014 року у розмірі: 35 841,55 грн.; стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Вердикт Капітал" понесені витрати на сплату судового збору у розмірі: 2 270,00 грн. та понесені витрати на правочинну допомогу у розмірі: 20 000,00 грн. Відповідач [PERSON] 20.05.2021 року надала суду відзив на позовну заяву, згідно змісту якої зазначила, що вона не погоджується з розрахунком заборгованості, оскільки він виконаний та підписаний Позивачем по справі та не містить детального розрахунку з чого складається кожна складова боргу. Відсутні розрахунки першого кредитора, а саме ПАТ «Альфа-Банк», що не надає можливості перевірити правильність нарахування заборгованості. Як вбачається з позовної заяви та долучених до неї копій документів, а саме кредитного договору №500948882 від 23.06.2014 року, Відповідачці було видано кредитні кошти в розмірі 7844,07 грн. Однак через те, що Відповідачка в повному обсязі не сплачувала борг по кредитній угоді у неї виникла заборгованість в розмірі 32 702,26 грн. Посилаючись на правову позицію, висловлену в п. 92, 93 постанови Великої Палата Верховного Суду від 28 березня 2018 по справі справа № 444/9519/12, провадження №14-10цс18 справа №444/9519/12, зазначає, що оскільки позивачем не долучено до позовної заяви детального розрахунку заборгованості, яка пропонується до стягнення та не зазначено коли був проведений останній платіж відповідачем, дане дає підставу вважати, що з моменту укладення кредитного договору, а саме з 23.06.2014 року, через неналежне виконання відповідачем обов`язку по сплаті боргу, у позивача розпочався строк на звернення з позовною заявою до суду, та строк позовної заяви сплив 23.06.2017 року, а з позовом до суду позивач звернувся лише 22.03.2021 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Відтак, вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності по стягненню заборгованості. Отже в зв`язку з пропуском строку позовної давності в стягненні заборгованості за кредитним договором № 50094882 від 23.06.2014 року слід відмовити. Також, позивачем належним чином не доведено свого права вимоги боргу до відповідачки за боргом який виник у неї перед ПАТ "Альфа-Банк" за кредитним договором № 500948882 від 22 .06.2014 року, оскільки не надано належних доказів. В листопаді 2020 року на її роботу, КЗ «Дошкільний навчальний заклад - Центр розвитку дитини № 27 «Орлятко» Кам`янської міської ради надійшла від приватного виконавця Русецької О.О. постанова по виконавчому провадженню № 63449397 від 08.11.2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. З даної постанови відповідачці стало відомо, що з неї на користь ТОВ «Вердикт Капітал» стягуються кошти розмірі 45 605,89 грн. Документ на підставі якого розпочалося стягнення є виконавчий напис № 1140 від 19.09.2020 року виданий приватним нотаріусом КМНО Секістовою Т.І. на підставі якого стягується борг за кредитним договором № 500948882 від 23.06.2014 року. Таким чином, позивач порушив вимоги ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної відповідальності за одне і те саме порушення. Також, зазначає, що серед доданих до позовної заяви доказів щодо понесених витрат на правничу допомогу відсутні належні та допустимі докази того, що 20 000 грн було витрачено саме на підготовку позовної заяви по стягненню боргу з відповідачки по кредитному договору № 500948882 від 23.06.2014 року, а сума витрат на правничу допомогу є завищеною та не співмірною складності даної справи. Фактично всі правові послуги за які було сплачено 20 000 грн., полягають в складанні типової позовної заяви про стягнення боргу та копіювання додатків до неї. Враховуючи викладене, просить суд у задоволенні позовної заяви ТОВ "Вердикт Капітал" до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором № 500948882 від 23.06.2014 року, відмовити в повному обсязі. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.05.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.8). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності; у задоволенні позовних вимог просила відмовити у повному обсязі на підставі доводів та доказів наданих у відзиві. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 23.06.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачкою [PERSON] укладено Кредитний Договір №500948882. Пунктом 2.1. Додатку до Договору встановлено, що сума кредиту складає 7884,07 грн. Пунктом 2.2. Кредитного Договору визначено, що процентна ставка за користування кредитом становить 15,99 % річних. Пунктом 2.3. Дата остаточного повернення Кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій 24.06.2019 року (а.с.84). Згідно змісту позову, Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, відкривши позичальнику відновлювальну кредитну лінію з лімітом 7 844,07 грн. 21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу № 1, відповідно до якого ПАТ «Альфа Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту. 26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено договір факторингу № 2091-1КІ/Веста, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «Веста», а ТОВ «ФК «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту. 16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту. Позивач ТОВ «Вердикт Капітал» стверджує, що має право вимоги на стягнення з відповідачки заборгованості за Кредитним Договором №500948882 від 23.06.2014 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , яке товариство набуло згідно договору факторингу № 1 від 21 червня 2016 року, що був укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», договору факторингу № 2091-1КІ/Веста від 26 грудня 2018 року, який було укладено між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» та договору відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16 січня 2019 року, який було укладено між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с.23, 24-34, 35, 36-37, 38, 39-48, 49, 52). Відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог через їх необґрунтованість та вважає, що позивачем пропущено строки позовної давності для звернення до суду. Згідно наданих суду матеріалів, виконавчим написом № 1140 від 19.09.2020 року виданий приватним нотаріусом КМНО Секістовою Т.І., з [PERSON] стягується борг за кредитним договором № 500948882 від 23.06.2014 року, у загальному розмірі 10444,41 грн.(а.с.97). Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.10.2020 року приватним нотаріусом виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. відкрито виконавче провадження за виконавчим написом № 1140 від 19.09.2020 року (а.с.98). Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Згідно позовних вимог, ПАТ «Альфа-Банк» виконав свої зобов`язання за кредитним договором, відкривши відповідачці кредит на суму 7844,07 грн., а відповідачка за період користування кредитними коштами здійснювала часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте заборгованість нею в повному обсязі не погашена, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором. Пунктом 1 ч.1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). На підтвердження права вимоги на стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором від 23.06.2014 року позивач надав суду, кредитний договір № 500948882 (а.с.84), копію витягу з договору факторингу № 1 від 21 червня 2016 року (а.с. 23), копію договору факторингу № 2091-1КІ/Веста від 26 грудня 2018 року (а.с. 24-34), копію додаткової угоди від 27 грудня 2018 року до договору факторингу № 2091-1КІ/Веста від 26 грудня 2018 року (а.с. 35), додаткову угоду № 1 від 14 січня 2019 року до договору факторингу № 2091-1КІ/Веста від 26 грудня 2018 року (а.с. 36-37), копію акту приймання-передачі Реєстру боржників від 14 січня 2019 року до договору факторингу № 2091-1КІ/Веста від 26 грудня 2018 року (а.с. 38), копію договору відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16 січня 2019 року (а.с. 39-48), копію додаткової угоди від 17 січня 2019 року до договору відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16 січня 2019 року (а.с. 49), копія платіжного доручення ТОВ «Вердикт Капітал» про сплату ТОВ «ФК «Веста» суми 13223000,00 грн. за договором відступлення права вимоги № 16-01/19/1 від 16.01.2016 року (а.с. 50), витяг з Додатку № 1-2 до договору відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16 січня 2019 року (а.с.51). Проте, суд вважає, що вказані вище докази не підтверджують виникнення у позивача права вимоги на стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором, укладеним нею 23.06.2021 року з ПАТ «Альфа-Банк». Так, наданий Витяг договору факторингу № 1 від 21 червня 2016 року не містить відомостей про те, чи набуло ТОВ «Кредитні ініціативи» право на наступне відступлення ним, як фактором, права грошової вимоги третій особі, а згідно ст. 1083 ЦК України наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлене договором факторингу. Крім того, у пункті 1.1 витягу з договору факторингу № 1 від 21 червня 2016 року зазначено, що в порядку та умовах, визначених цим договором, фактор (ТОВ «Кредитні ініціативи») зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ПАТ «Альфа-Банк») за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1 до договору. Але, витяг з Додатку № 1, який містить перелік боржників за кредитними договорами, позивачем суду не надано. Те ж саме стосується договору факторингу № 2091-1КІ/Веста від 26 грудня 2018 року, який був укладений між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста», умовами якого (пункт 2.1., що викладений у новій редакції у Додатковій угоді від 27 грудня 2018 року), було передбачено, що в порядку та умовах, визначених цим договором, фактор (ТОВ «ФК «Веста») зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ТОВ «Кредитні ініціативи») за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку 1-1 до договору, що додається до даного договору на паперовому носії. Сторони погодили, що по факту відступлення прав вимоги фактор стає стороною всіх основних договорів, укладених між клієнтом та позичальником, перелік яких наведений в Додатку № 1-1 до договору, в силу цього до фактора переходять усі права, які належать клієнту за основними договорами, на умовах, передбачених основними договорами, в тому числі, права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів. Також пунктом 2.3 вказаного договору факторингу передбачено, що право вимоги вважається відступленим фактору з дати повної (остаточної) плати фактором ціни прав вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору. В дату здійснення повної (остаточної) оплати фактором ціни прав вимоги відповідно до п. 4.2. договору сторони підписують Акту приймання - передачі Реєстру боржників, за формою встановленою в Додатку № 2 до цього договору. Але позивачем витяг з Додатку № 1-1 (Реєстр боржників) до вказаного договору факторингу та докази на підтвердження повної (остаточної) сплати фактором ціни прав вимоги не надано. Відсутність повного тексту договору факторингу № 1 від 21 червня 2016 року, Додатку № 1 до цього договору, а також Додатку № 1-1 до договору факторингу від № 2091-1КІ/Веста від 26 грудня 2018 року, позбавляє суд можливості перевірити чи дійсно ПАТ «Альфа-Банк» передало ТОВ «Кредитні ініціативи», а потім ТОВ «Кредитні ініціативи» передало ТОВ «ФК «Веста» право вимоги за кредитним договором, укладеним ним 23.06.2014 року з [PERSON] , і взагалі чи було передбачено умовами договору факторингу № 1 право ТОВ «Кредитні ініціативи» на наступне відступлення ним, як фактором, права грошової вимоги ТОВ «ФК «Веста». Із Витягу з Додатку № 1-2 до договору відступлення прав вимоги вбачається, що ТОВ «ФК «Веста» передало ТОВ «Вердикт Капітал», у тому числі право вимоги за кредитним договором № 500948882 укладеним 23.06.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] на суму заборгованості залишку по тілу кредиту в розмірі 7378,00 грн., залишку по пеням і штрафам в розмірі 10444,4 грн (а.с.51). Проте, вказаний договір про відступлення права вимоги з Додатком № 1-2 до цього договору, не приймається судом як доказ на підтвердження наявності у позивача права грошової вимоги на стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором № 500948882 укладеним нею 23.06.2014 року з ПАТ «Альфа - Банк», оскільки позивачем, як було вказано вище, за допомогою належних та допустимих доказів не доведені факти передачі Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» права грошової вимоги за цим кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», і подальше передання ТОВ «Кредитні ініціативи» права грошової вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК «Веста». Також, позивачем не надано жодного платіжного доручення, окрім копії платіжного доручення ТОВ «Вердикт Капітал» про сплату ТОВ «ФК «Веста» суми 13223000,00 грн. за договором відступлення права вимоги № 16-01/19/1 від 16.01.2016 року, або іншого фінансового документу про перерахування новими кредиторами на рахунок попередніх кредиторів грошових коштів за придбані активи, при тому, що право вимоги вважається відступленим фактору з дати повної (остаточної) плати фактором ціни прав вимоги. Крім того, суд враховує і те, що, позивачем не додані докази на підтвердження отримання відповідачкою кредитних коштів та неповернення або часткового повернення кредиту, якими є документи первинної бухгалтерської документації (виписка по рахунку, платіжні документи). Вказані документи повинні бути оформлені згідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову діяльність» та згідно Постанови НБУ «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України» від 30 січня 1998 року № 566, оскільки лише первинні бухгалтерські документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Також суд враховує, що згідно умов кредитного договору № 500948882 укладеного 23.06.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій - 24.06.2019 року. Отже, після закінчення строку дії договору, тобто після 24.06.2019 року ПАТ «Альфа -Банк» та треті особи, яким банк міг передати право грошової вимоги за цим кредитним договором, втратили право нараховувати відповідачці відсотки за користування кредитними коштами, а також обумовлену в договорі неустойку. Проте, відповідач, в порушення умов кредитного договору, додатково нараховує відповідачці проценти за користування кредитними коштами після закінчення дії кредитного договору. Зазначене узгоджується з правовою позицією, що викладена у Постанові Великої Палати Верховного суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 2020/4494/16-ц, такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18). Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 5 та 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене та те, що позивачем не надано достовірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги на стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості у зазначеному позивачем розмірі за кредитним договором № 500948882, укладеним нею з ПАТ «Альфа Банк» 23.06.2014 року, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позову у повному обсязі. Суд враховує заяву відповідача про застосування позовної давності, однак в даному випадку суд не вирішує застосування до позовних вимог строку позовної давності, оскільки позовна давність застосовується до обґрунтованого позову. Так, пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, судам роз`яснено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Отже, відмовляючи у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, суд встановлює обґрунтованість чи безпідставність позовних вимог, належним чином мотивує свої висновки. Таким чином, у випадку недоведеності позову суд відмовляє у його задоволенні саме з цих підстав, а не застосовує наслідки пропуску позовної давності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, судові витрати сплачені позивачем не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed