Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

ДП "Геройське дослідно-промислове підприємство" звернулося до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з 06.05.2004 року по 10.10.2014 року [PERSON] працювала головним бухгалтером в ДП "Геройське дослідно-промислове підприємство". Наказом № 8/п від 28.04.2014 року "Про виплату працівникам доплат до посадового окладу" з 01.05.2014 року головному бухгалтеру [PERSON] встановлено надбавку у розмірі 30% її посадового окладу за суміщення посади економіста на період до заміщення вказаної посади. Працівниками Держфінінспекції в Херсонській області відповідно до п. 2.12 плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції України на 1 квартал 2015 року, проведено ревізію фінансово-господарської діяльності державного підприємства "Геройське ДПП" за період з 01.01.2012 року по 01.03.2015 року та обєми добичі та реалізації солі за 2011-2014 роки, складено акти від 03.06.2015 року №07-17/04. Під час ревізії встановлені наступні порушення законодавства працівником підприємства [PERSON], яка в порушення вимог п.15 [PERSON] Міністрів СРСР від 04.12.1981 року № 1145 "Про порядок і умови суміщення професій (посад)" внаслідок встановлення доплати за суміщення посад головному бухгалтеру, підприємство понесло зайві витрати на оплату праці на загальну суму 7501,15 грн., що складається із заробітної плати у розмірі 5468,11 грн. та нарахувань єдиного соціального внеску у розмірі 2033,04 грн., що призвело до матеріальної шкоди (збитків) підприємству на відповідну суму. Відповідачу направлялось письмове повідомлення з вимогою повернути зайво отриманні кошти, але до теперішнього часу ці кошти не повернуті відповідачем на рахунок підприємства. Тому просить стягнути з [PERSON] зайво нараховані кошти, а також понесені судові витрати, що складаються з оплати судового збору у розмірі 1378 грн. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав викладених в позові та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних та підтримали надані раніше до суду письмові заперечення, в яких зазначили, що позивач в обгрунутвання заявлених позовних вимог безпідставно посилається на ст. 130 КЗпП України, оскільки відповідно до вказаної норми закону, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Тягар доведення наявності підстави й умов матеріальної відповідальності працівника лежить на власникові, або уповноваженому ним органі (ст. 138 КЗпП України), тобто діє презумпція невинуватості працівника. Позивач також не надав суду будь-яких доказів порушення відповідачем трудових обов'язків, що могло б призвести до заподіяння шкоди підприємству. [PERSON] за основною роботою працювала на підприємстві головним бухгалтером і отримувала надбавку за виконання функцій відсутнього економіста на підставі наказу керівника підприємства, виданого згідно діючого законодавства про працю, зокрема ст. 105 КЗпП України, та колективного договору. Зазначена норма закону прямо вказує, що працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд із своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором додаткову роботу за іншою професією (посадою), або обовязки тимчасово відсутнього працівника, без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника. Перелік обов'язків економіста, які вона фактично виконувала одночасно з основними обов'язками головного бухгалтера, визначені графіком документообігу ДП «Геройське ДПП». За виконання цих функцій їй була встановлена доплата в розмірі 30% посадового окладу, що значно менше посадового окладу відсутнього економіста. Підприємство знаходиться на господарському розрахунку і бюджетних коштів не використовує. За вказаних обставин, доводи позивача, що нею заподіяна шкода підприємству, безпідставні і не грунтуються на чинному законодавстві. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] працювала на посаді головного бухгалтера ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство» з 06.05.2014 р. по 10.10.2014 р. Наказом № 8/п від 28.04.2014 р. «Про виплату працівникам доплат до осадового окладу» з 01.05.2014 р. головному бухгалтеру [PERSON] встановлено надбавку у розмірі 30% її посадового окладу за суміщення посади економіста на період до заміщення вказаної посади. Відповідно до ст. 105 КЗпП України працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов'язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника. Розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі. Колективним договором підприємства ДП «Геройське ДПП» та переліку доплат і надбавок до тарифних ставок і посадових окладів встановлено, що за суміщення професій (посад)» розмір доплати не може перевищувати 50% тарифної ставки, окладу. Відповідно до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Таким чином, для притягнення до відповідальності працівника необхідна наявність винних протиправних дій та допущення порушень працівником, покладених на нього трудових обовязків. Статтею 138 КЗпП України передбачено для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу. Позивачем не доведено наявність в діях працівника [PERSON] як вини у спричиненні шкоди підприємству внаслідок порушення покладених на неї трудових обовязків, так і наявність самого факту порушення трудових обовязків. Крім того, згідно п. 2 ст. 133 КЗпП України обмежену матеріальну відповідальність несуть керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям. З огляду на вище наведене, суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог, відсутні.

Outcome: dismissed