Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування на утримання, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] на 42 км + 200 м автодороги «Львів-Рава-Руська» в с. Добросин, Жовківського району, Львівської області водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «RENAULT TRAFIC» д.р.н. [NUMBER] та, рухаючись у напрямку м. Рава-Руська, здійснив наїзд на пішохода [PERSON]. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. Вказав, що постановою слідчого ОВС ВР ДТП СУ ГУМВС України у Львівській області від 11.11.2014 року закрито кримінальне провадження №12014140000000564 у зв'язку з відсутністю в діяннях [PERSON] складу кримінального правопорушення. Зазначив, що [PERSON] до дня смерті ([INFO].) проживав в [ADDRESS] разом з матір'ю дружини [PERSON] за якою він здійснював догляд. Зауважив, що на підставі страхового полісу серії АІ 7264006 цивільно - правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована ТзДВ «СК «Кредо». Вказав, що [PERSON] має право на страхове відшкодування в розмірі 43 848,00 грн., яке згідно страхового полісу зобов'язано оплатити ТзДВ «СК «Кредо». Зазначив, що 02 березня 2015 року ТзОВ «Відшкодування» в особі генерального директора [PERSON] було подано заяву в інтересах [PERSON] до ТзДВ «СК «Кредо» про виплату страхового відшкодування. Зауважив, що ТзОВ «СК «Кредо» було повідомлено ТзОВ «Відшкодування» про відмову у виплаті страхового відшкодування [PERSON], посилаючись на довідку управління соціального захисту населення Жовківської районної адміністрації Львівської області №9535 від 10.12.2014 року згідно якої, [PERSON] знаходився на обліку в управлінні та здійснював догляд за особою похилого віку [PERSON] до 31.03.2014р. Позивач просив стягнути з Відповідача - ТзДВ «СК «Кредо» на користь Позивача - [PERSON] - 43 848,00 грн. страхового відшкодування на утримання. Представник відповідача подав письмове заперечення на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову. Своє заперечення мотивував тим, що ТДВ СК "КРЕДО", як страхова компанія жодних прав та охоронюванних законом інтересів позивача не порушувала. Вказав, що з наданих документів до позовної заяви не вбачається перебування гр. [PERSON] на день смерті [PERSON] ([INFO]) на його утриманні. Зазначив, що ТДВ СК «Кредо» не має правових підстав для виплатити [PERSON] страхового відшкодування на утримання. Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у письмовому запереченні. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що її батько [PERSON] доглядав за її бабцею, а з квітня 2014 року за бабцею доглядала вона. Батько був оформлений по трудовій з квітня 2014 року, а до того він опікувався її бабцею, а також підробляв у селі. Її мама теж працювала і разом з батьком ходила на роботу. До смерті батька в будинку за адресою [ADDRESS], який належав батькові, разом проживали бабця, вона, два її неповнолітні брати, батько і матір. Вона ніяких доходів не отримувала. В бабці є п'ятеро дітей, її матір наймолодша. Інші діти живі, однак матеріально бабці ніхто не допомагає. Вона була вагітна і мало бути весілля, але її хлопець був на сході і не утримував її. Її бабця отримувала пенсію у розмірі близько 1500 гривень, а на даний час отримує майже 2000 гривень. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання про те, що з бабою [PERSON] проживали [PERSON], [PERSON] та діти, всього п'ятеро людей. До смерті [PERSON] переважно був вдома. В баби [PERSON] є п'ятеро дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON]. Вона не бачила, але чула, що до матері приходив [PERSON]. Діти приїжджали до матері час від часу на празники, на день народження. Скарг від баби [PERSON] про те, що їй діти не допомагають, вона не чула. До Баби [PERSON] вона приходить ввечері один-два рази на місяць. У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази. З копії паспорта серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народжена [INFO]. Відповідно до Довідки №227 від 06.07.2015 року, виданої ТзОВ «Агро Фрутіка Бишків», [PERSON] працював в ТзОВ «Агро Фрутіка Бишків» на посаді плодоовочівника з 01.04.2014 по [INFO]. Згідно довідки Лікарської амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Добросин № 741 від 10.12.2014 року, [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку та потребує постійного стороннього догляду. Згідно довідки Добросинської сільської ради Жовківського району Львівської області № 1203 від 20.08.2015 року, [PERSON] до дня смерті [INFO]. проживав в [ADDRESS] разом з матір'ю дружини [PERSON], [INFO]., за якою він здійснював догляд. Як вбачається із копії постанови про закриття кримінального провадження від 11.11.2014 року, кримінальне провадження № 12014140000000564 закрито у зв'язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. 02 березня 2015 року ТзОВ «Відшкодування» було подано заяву в інтересах [PERSON] до ТзДВ «СК «Кредо» про виплату страхового відшкодування. Листом від 14.05.2014 року ТзОВ «СК «Кредо» було повідомлено ТзОВ «Відшкодування» про відмову у виплаті страхового відшкодування [PERSON], посилаючись на довідку управління соціального захисту населення Жовківської районної адміністрації Львівської області №9535 від 10.12.2014 року згідно якої, [PERSON] знаходився на обліку в управлінні та здійснював догляд за особою похилого віку [PERSON] з 31.03.2011 року до 31.03.2014 року. З листа Управління соціального захисту населення Жовківської РДА від 24.12.2014 року та довідки Управління соціального захисту населення Жовківської РДА вбачається, що [PERSON] знаходився на обліку в управлінні та здійснював догляд за особою похилого віку [PERSON] з 31.03.2011 року по 31.03.2014 року. З страхового акту від 18.05.2015 року № ОСГПО-576 вбачається, що після страхового випадку по факту наїзду на пішохода [PERSON] та неповнолітнім дітям - [PERSON] та [PERSON], по смерті [PERSON] внаслідок трагічного випадку, що стався [INFO] на автодорозі "Львів-Рава-Руська" в с. Добросин, Жовківського району, Львівської області, прийняте рішення про здійснення регламентної виплати в розмірі 61964,00 грн. З платіжного доручення № 1776 від 18.05.2015 року вбачається, що СК «Кредо» виплатило страхове відшкодування [PERSON] відповідно до акту № ОСГПО-576 від 18.05.2015 року в розмірі 61964,00 грн. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Із встановлених обставин випливають правовідносини сторін, які регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України), Сімейним кодексом України (СК України), Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч.4 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. З листа Управління соціального захисту населення Жовківської РДА від 24.12.2014 року та довідки Управління соціального захисту населення Жовківської РДА вбачається, що [PERSON] знаходився на обліку в управлінні та здійснював догляд за особою похилого віку [PERSON] з 31.03.2011 року по 31.03.2014 року. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно довідки Добросинської сільської ради Жовківського району Львівської області № 1203 від 20.08.2015 року, [PERSON] до дня смерті [INFO]. проживав в [ADDRESS] разом з матір'ю дружини [PERSON], [INFO]., за якою він здійснював догляд. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (в редакції, чинній на день смерті потерпілого) установлено у 2014 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1176 гривень та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 1032 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 1286 гривень; працездатних осіб - 1218 гривень; осіб, які втратили працездатність, - 949 гривень. З показань свідка [PERSON] вбачається, що її бабця - позивачка по справі - отримувала пенсію у розмірі близько 1500 гривень, а на даний час отримує майже 2000 гривень. Відповідно до Довідки №227 від 06.07.2015 року, виданої ТзОВ «Агро Фрутіка Бишків», [PERSON] працював в ТзОВ «Агро Фрутіка Бишків» на посаді плодоовочівника з 01.04.2014 по [INFO] та йому було виплачено за вказаний період 9215,54 гривень. Відповідно до ч.1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема,іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п'яти років після його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Судом встановлено, що [PERSON] не був сином позивачки [PERSON], а відтак відповідно до ст. 202 СК України вона не мала права на одержання від нього утримання. Згідно з пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" при вирішенні позовів про відшкодування шкоди, заподіяної втратою годувальника, слід мати на увазі, що при наявності підстав, передбачених статтями 456, 457, 461 ЦК (1540-06) і Законом N 1105-XIV (1105-14) непрацездатні члени сім'ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування. Беручи до уваги кількість осіб, які перебували на утриманні [PERSON], розмір його заробітної плати, а також розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений станом на [INFO], та розмір пенсії позивачки, встановлений з показань свідка [PERSON], судом встановлено, що частка заробітку [PERSON], що припадала на позивачку, не була основним і постійним джерелом її існування, а отже вона не може бути визнана утриманцем померлого [PERSON] За таких обставин у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. Інших фактичних даних для вирішення справи немає.

Outcome: dismissed