Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до [PERSON] з позовною заявою, в якій просить стягнути на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони не проживають сім`єю, оскільки їхнє сімейне життя з відповідачем не склалося по причині непорозуміння та невиконання його батьківських, сімейних обов`язків, діти проживають разом з нею. У добровільному порядку матеріальної допомоги відповідач не надає, хоч працює на в Долинському газопереробному заводі та заробляє значні кошти, а тому має змогу сплачувати аліменти. 26 червня 2020 року прийнято справу до свого провадження і призначено до підготовчого засідання. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує, щодо винесення рішення в підготовчому засіданні (а.с.28) Відповідач в судове засідання не з`явився, 03.07.2020 подав заяву, в якій просить підготовчий розгляд справи розглядати в його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо винесення рішення в підготовчому засіданні (а.с.31) Такі дії сторін не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасники справи мають право заявити клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. У відповідності до п.11 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, передбачених ч. 4 ст. 206 ЦПК України та виносить рішення з підготовчого судового засідання відповідно до ст. 200 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи , суд прийшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, спірні правові відносини між сторонами виникли з сімейних відносин щодо розміру витрат на утримання неповнолітніх дітей. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України). Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дітей. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Проживання батьків окремо від дітей не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Встановлено, що за час перебування сторін в шлюбі (а.с.5) народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.6) син [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. На даний час сторони проживають окремо, а діти, стан здоров`я яких задовільний, перебувають на утриманні позивача, проживаючи з нею. В той же час відповідач, проживаючи окремо, немає на утриманні інших осіб, окрім дочки [PERSON] та сина [PERSON] . Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Встановлено, що відповідач працює оператором технологічних установок в Долинському ГПЗ (а.с.32), де отримує стабільний дохід - заробітну плату; немає у власності рухомого та нерухомого майна та немає інших дітей, яких він зобов`язаний утримувати, окрім дочки [PERSON] та сина [PERSON] . Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Як перебачено статтею 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів в даному спорі суд, з додержанням вимог ст.182 СК України, встановивши загальний матеріальний стан відповідача, якиймає постійну роботу та його доходи носять регулярний характер, відсутність в нього інших осіб, яких він зобов`язаний утримувати, стан здоров"я відповідача, дітей та фактичного приділення позивачкою більше сил та засобів на виховання та розвиток дітей через проживання їх з нею, приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів не є надмірним для відповідача і є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку і розумних потреб дітей, оскільки аліменти - це платіж, спрямований саме на утримання дітей, який повинен бути достатнім для цього. Разом з тим, він співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків і має бути рівним та покликаний захистити інтереси дітей в коштах у розмірі необхідному для їхньої життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, які мали діти до виникнення спору про стягнення аліментів, і який необхідний для їхнього фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Згідно ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Оскільки позивач звернулася до суду з вимогами - 28 травня 2020 року, тому з 29 травня 2020 року слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дітьми повноліття. Позивач звільнена від сплати судового збору, а відповідач у відповідності до вимог ч.6 ст. 141 ЦПК мав би сплатити судовий збір в сумі 840.80 грн. в дохід держави. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. Виходячи з наведеного, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, а відповідач подав заяву про визнання позову до початку розгляду справи по суті, то з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 50 відсотків судового збору, тобто 420.40 грн. На підставі наведеного, ст.180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved