Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

26 грудня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області про визнання прав власності на житловий будинок з господарськими будівлями. В позовній заяві позивач посилався на те, що 18 лютого 1989 року між ним та [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який був посвідчений секретарем Багачанської Першої сільської ради Горбик Н.О., але даний договір не був посвідчений нотаріально та не зареєстрований в Полтавському бюро технічних інвентаризацій. В договорі купівлі-продажу не були вказані адреса житлового будинку та характеристика будинку. Технічна документація на житловий будинок з господарськими будівлями не виготовлялася та свідоцтво про право власності на нього не видавалося. На сьогодні позивачем втрачено оригінал договору купівлі-продажу від 18.02.1989 року, на його звернення до органу виконавчої влади про видачу дубліката договору, йому було відмовлено. Позивачем в повному обсязі виконані умови договору купівлі-продажу, які діяли на той час, але розпорядитися майном через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями сьогодні він не має можливості, тому позивач [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача [PERSON] направила до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, просила позовні вимоги задовольнити на підставі обставин викладених у позовній заяві (а.с. 43). Відповідач по справі - Великобагачанська селищна рада Великобагачанського району Полтавської області, до суду не прибув, направив до суду листа, в якому просив справу розглянути у його відсутність (а.с. 44). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обґрунтувань. Судом встановлено, що 18 лютого 1989 року позивач [PERSON] та [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , уклали договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , та який згідно технічного паспорта від 15.11.2019 року складається з житлового будинку (літ.А-1), погріб вхідний (літ.-Б), сарай (літ.-В) (а.с. 5-9). Договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально та не зареєстрований в Полтавському бюро технічних інвентаризацій (а.с. 10). На сьогодні оригінал договору купівлі-продажу позивачем втрачено. Позивач набув у власність житловий будинок з господарськими будівлями який розташований за адресою: [ADDRESS] , виконавши всі умови договору купівлі-продажу, які діяли на той час, та сплативши кошти за будинок його власниці, що посвідчено секретарем Багачанської Першої сільської ради Горбик Н.О. (а.с. 10). Факт отримання позивачем земельної ділянки в селі Широке Великобагачанського району Полтавської області підтверджується копією архівного витягу з протоколу № 7 засідання правління колгоспу "Зоря" Великобагачанського району Полтавської області від 27 березня 1989 року, рішенням якого правління колгоспу надало [PERSON] присадибну ділянку в селі Широке (а.с. 17), а відповідно до архівного витягу з протоколу № 3 засідання виконавчого комітету Багачанської Першої сільської ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області21 березня 1989 року за заявою [PERSON] утворено господарський номер. Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області, житловий будинок, який належить [PERSON] , розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Відповідно до довідки Полтавського бюро технічних інвентаризацій, реєстрація права власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , станом на лютий місяць 2004 року не проводилася (а.с. 4). Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Реєстрація права власності в державному реєстрі речових правна об`єкт за адресою: [ADDRESS] , не проводилася (а.с. 45). Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 379, 382 ЦК України, об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира. Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За даних обставин суд приходить до висновку, що право власності позивача на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved