Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

16.03.2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просила суд: стягнути з компанії «Wizz Air Hungary Ltd.» на користь [PERSON] 750,00 євро компенсації за відмову в перевезенні та 24 408,00 грн. збитків у якості сплаченої вартості квитків, позовні вимоги обґрунтувала наступним. Згідно позовної заяви, 04 січня 2020 року позивачкою - [PERSON] , були придбані три авіаквитка у компанії «Wizz Air Hungary Ltd» під кодами «AFZZ7N» і «ZFBIMT». Відправлення передбачалося авіарейсом «W6 3791» з аеропорту м. Кишинева 06.03.2020 року о 09 годині 05 хвилин в аеропорт м. Тревізо (Італія) 06.03.2020 року о 10 годині 25 хвилин. Повернення передбачалося авіарейсом «W6 3792» з аеропорту Італії м.Тревізо о 11 годині 20 хвилин в аеропорт м. Кишинева 15.03.2020 року о 14 годині 25 хвилин. 27.02.2020 року на адресу електронної пошти позивачки прийшло повідомлення від компанії «Wizz Air Hungary Ltd.» про перенесення дати повернення з 15.03.2020 року о 11 години 20 хвилин на 16.03.2020 року о 14 годину 00 хвилин. 08.03.2020 року позивачці від компанії «Wizz Air Hungary Ltd.» надійшло повідомлення про перенесення дати повернення з 16.03.2020 року о 14 години 00 хвилин на 21.03.2020 року о 17 години 45 хвилин та змінено аеропорт вильоту з м. Тревізо (Італія) на м. Мемінгем (Німеччина). 14.03.2020 року авіарейс «W6 3792» був скасований за ініціативою компанії «Wizz Air Hungary Ltd.» через дії, які були прийняті проти коронавірусу. Позивачка стверджує, що авіаперевізник скасував рейс у зв`язку з відсутністю попиту, а не поширенням короновірусної хвороби. Згідно позовної заяви, для можливості врегулювання спору та виплати компенсації в позасудовому порядку позивачкою було заповнено відповідну он-лайн форму скарги, на яку вона утримала відмову у виплаті компенсації від компанії «Wizz Air Hungary Ltd» у зв`язку з тим, що скасування рейсу відбулось не з вини авіакомпанії. Враховуючи вищевикладене, позивачка звернулась до суду з відповідною позовною заявою. 17.03.2021 р. Малиновським районним судом м. Одеси відкрито провадження у справі, та призначено підготовче судове засідання. 26.04.2021 року представник представництва компанії «Візз Ейр Угорщина Лтд.» - Волковецький Д.С. подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, проте суд залишає такий відзив без розгляду, оскільки представництво «Візз Ейр Угорщина Лтд.» є структурним підрозділом юридичної особи та обмежено у своїй діяльності лише господарською, та представляти інтереси компанії у суді не має повноважень. 20.05.2021 року у судовому засіданні дані обставини справи підтвердив представник представництва «Візз Ейр Угорщина Лтд.» - Волковецький Д.С. 17.05.2021 року представник позивачки - [PERSON] подав клопотання про продовження строку для подання відповіді на відзив. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.05.2021 року у задоволенні заяви представника [PERSON] - [PERSON] про продовження процесуальних строків для подачі відповіді на відзив у справі за позовом [PERSON] до компанії «Wizz Air Hungary LTD.» (Віз Ейр Угорщина ЛТД) про захист прав споживача, - відмовлено. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.05.2021 року закрито підготовче провадження у вищевказаній справі та призначено слухання справи по суті. Представник позивачки в судове засідання з`явився, позовну заяву підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання з`явився, просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 497 ЦПК України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Таким міжнародним договором є Конвенція про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень від 28 травня 1999 р. (Монреальська конвенція), яка набрала чинності на території України 05.05.2009 року та Конвенція для уніфікації деяких правил, що стосуються міжнародних повітряних перевезень від 12.10.1929 р. (Варшавська конвенція), яка була уточнена Гаазьким протоколом від 28.09.1955 року та підписана Центральним Виконавчим Комітетом Союзу Радянських Соціалістичних Республік 19.10.1960 р. Згідно зі ст. 29 Конвенції про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень, вчиненої 28 травня 1999 р. у м. Монреалі, під час перевезення пасажирів, багажу та вантажу будь-який позов стосовно заподіяної шкоди, незалежно від його підстави, чи то на підставі цієї Конвенції, договору, у зв`язку з правопорушенням або на будь-якій іншій підставі, може бути поданий лише відповідно до умов і меж відповідальності, які передбачені цією Конвенцією, без шкоди для визначення кола осіб, що мають право на позов, та їхніх відповідних прав. При будь-якому такому позові штрафи, штрафні санкції чи будь-які інші виплати, що не стосуються компенсації фактичної шкоди, не підлягають стягненню. Відповідно до ст. 33 даної Конвенції позов про відповідальність повинен бути поданий за вибором позивача на території однієї з держав-сторін або до суду за місцем знаходження перевізника, або за місцем його основної діяльності, або за місцем, де знаходиться комерційне підприємство, через яке був укладений договір, або до суду місця призначення перевезення. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про міжнародне приватне право", право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України "Про міжнародне приватне право", у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Відповідно до ст. 43 розділу VI "Колізійні норми щодо договірних зобов`язань" Закону "Про міжнародне приватне право" сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України. Таким чином, при визначенні підсудності справ щодо спорів, які виникають з міжнародних повітряних перевезень, необхідно відповідно до ст. 3 Закону України «Про захист прав споживачів» пріоритет надати нормам міжнародного права. Отже, судом встановлено, що позивачка визначила територіальну підсудність на території однієї з держав-сторін за своїм місцем реєстрації: [ADDRESS] . Встановлено і не заперечується сторонами, що позивачкою були придбані три авіаквитка у компанії «Wizz Air Hungary Ltd» під кодами «AFZZ7N» і «ZFBIMT». Відправлення передбачалося авіарейсом «W6 3791» з аеропорту м. Кишинева 06.03.2020 року о 09 годині 05 хвилин в аеропорт м. Тревізо (Італія) 06.03.2020 року о 10 годині 25 хвилин. Повернення передбачалося авіарейсом «W6 3792» з аеропорту Італії м.Тревізо о 11 годині 20 хвилин в аеропорт м. Кишинева 15.03.2020 року о 14 годині 25 хвилин. 27.02.2020 року на адресу електронної пошти позивачки прийшло повідомлення від компанії «Wizz Air Hungary Ltd.» про перенесення дати повернення з 15.03.2020 року о 11 години 20 хвилин на 16.03.2020 року о 14 годину 00 хвилин. 08.03.2020 року позивачці від компанії «Wizz Air Hungary Ltd.» надійшло повідомлення про перенесення дати повернення з 16.03.2020 року о 14 години 00 хвилин на 21.03.2020 року о 17 години 45 хвилин та змінено аеропорт вильоту з м. Тревізо (Італія) на м. Мемінгем (Німеччина). 14.03.2020 року авіарейс «W6 3792» був скасований за ініціативою компанії «Wizz Air Hungary Ltd.» Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За приписами ч. ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В свою чергу за положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом з тим ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що авіаперевізник скасував рейс у зв`язку зі зниженням попиту, даний факт був викликаний, поряд з іншими причинами, поширенням короновірусної хвороби. Згідно повідомлення, що було розміщене на офіційному сайті перевізника від 28.02.2020 року, компанія оголосила про те, що в зв`язку з тенденцією зниження попиту на своїх італійських маршрутах, викликаної появою вірусу COVID-19virus, вона скоригувала свій розклад польотів, що призвело до значних відмов від польотів за конкретними маршрутами в Північну Італію в період з 11 березня 2020 року по 2 квітня 2020 року, за цей період було скорочено близько 60% від загальної кількості італійських рейсів. Пасажири, на бронювання яких вплинули ці зміни, автоматично інформуються і розміщуються на альтернативному маршруті якомога раніше, але не менше ніж за 14 днів до початкової дати польоту. Клієнти, які забронювали квитки безпосередньо на сайті «wizzair.com» або в мобільному додатку авіакомпанії, отримають по електронній пошті повідомлення, в якому їм буде запропоновано безкоштовне перебронювання або повне повернення або 120% повернення первісного тарифу в кредит авіакомпанії. Отже, судом встановлено, що відповідач - компанія повідомила своїм пасажирам, які забронювали квитки безпосередньо на сайті «wizzair.com» або в мобільному додатку авіакомпанії, отримають по електронній пошті повідомлення, в якому їм буде запропоновано безкоштовне перебронювання або повне повернення або 120% повернення первісного тарифу в кредит авіакомпанії. Судом встановлено, що позивачка з метою врегулювання спору та виплати компенсації в позасудовому порядку заповнила відповідну он-лайн форму скарги, її скарга була зареєстрована 06.05.2020 року за №f0106079 PNR:ZFBIMT, а 06.05.2020 року позивачка отримала відповідь від відповідача, згідно якої авіаперевізник відмовив у виплаті компенсації для позивачки, оскільки обставини через які було скасовано авіарейс не залежали від компанії. За умовами ч. ч. 1, 2 ст. 908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Відповідно до положень ст. 910 ЦК України, за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його перевезення. Приписами Повітряного кодексу України визначено наступне. Згідно з частиною 16 статті 100 Повітряного кодексу України, пасажир має право на компенсацію від авіаперевізника і надання допомоги у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу, зниження класу обслуговування пасажиру в порядку, встановленому цим Кодексом, авіаційними правилами України та міжнародними договорами України. У разі скасування рейсу пасажирам має бути запропоновано обслуговування відповідно до частини другої статті 104 цього Кодексу та компенсацію відповідно до частин п`ятої і шостої статті 104 цього Кодексу. Пасажир має право на компенсацію, якщо його не поінформовано про скасування рейсу: щонайменше за два тижні до запланованого часу відправлення; у період не більше ніж за два тижні і не менше ніж за сім днів до запланованого часу відправлення та запропоновано зміну маршруту, що дасть змогу вирушити з пункту відправлення не пізніше ніж за дві години до запланованого часу відправлення та прибути у кінцевий пункт призначення не пізніше ніж через чотири години після запланованого часу прибуття; менше ніж за сім днів до запланованого часу відправлення та запропоновано зміну маршруту, що дасть змогу вирушити з пункту відправлення не пізніше ніж за годину до запланованого часу відправлення та прибути у кінцевий пункт призначення не пізніше ніж через дві години після запланованого часу прибуття. Відповідно до ч. 2 ст. 105 зазначеного Кодексу авіаперевізник, скасовуючи або затримуючи рейс, повинен надавати пасажирам на їх запит пояснення щодо підстав скасування чи затримки рейсу. У разі необхідності забезпечення своєчасної пересадки трансферних пасажирів на стикувальні рейси перевізник за першої можливості повинен запропонувати їм альтернативні маршрути перевезення. Перевізник не зобов`язаний виплачувати компенсацію, передбачену частинами п`ятою і шостою статті 104 цього Кодексу, якщо він може надати підтвердження того, що причиною скасування рейсу була дія непереборної сили або надзвичайна ситуація, якій не можна було запобігти, навіть якби було вжито усіх заходів, відповідно до ч. 3 ст. 105 Повітряного Кодексу України. Доведення факту інформування пасажира про правила та умови перевезення, порядок бронювання місць на рейсах, тарифи, такси (збори), про розклад та строки виконання рейсу покладається на авіаперевізника, його агента з продажу, туристичного оператора та інших уповноважених організацій за місцем укладання договору повітряного перевезення - що визначено у ч. 4 ст. 105 Повітряного кодексу України. Частина 5 ст. 105 Повітряного кодексу України вказує, що у разі скасування рейсу авіаперевізником та продовження пасажиром подорожі іншим рейсом (рейсами) або за іншим маршрутом пасажирам має бути безплатно запропоновано та забезпечено: 1) харчування та прохолодні напої відповідно до часу очікування нового рейсу; 2) місця в готелі у разі, якщо пасажири змушені чекати на відправлення впродовж однієї або більше ночей чи якщо час додаткового очікування відправлення більший, ніж передбачалося; 3) наземний трансфер за маршрутом аеропорт - готель - аеропорт; 4) два телефонні дзвінки або телекс-, факс-повідомлення, або повідомлення електронною поштою, якщо для цього є технічні умови аеропорту. В свою чергу за ч. 5 ст. 104 Повітряного кодексу України, якщо пасажирам відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, перевізник має виплатити їм компенсацію у таких розмірах: 250 євро - для рейсів дальністю до 1500 кілометрів; 400 євро - для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів; 600 євро - для рейсів дальністю понад 3500 кілометрів. Під час визначення відстані за основу береться останній пункт, у якому відмова від перевезення або невиконання рейсу, який було раніше заплановано та на який заброньовано принаймні одне місце, створить затримку прибуття пасажирів у запланований час. Частиною 6 ст. 104 Повітряного кодексу України визначено, що перевізник має право зменшити розмір компенсації, визначеної у частині п`ятій цієї статті, на 50 відсотків, якщо пасажиру пропонується заміна маршруту перевезення до його пункту призначення альтернативними рейсами, час прибуття яких не перевищує запланованого: на дві години - для рейсів дальністю до 1500 кілометрів; на три години - для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів; на чотири години - для рейсів, не зазначених у абзацах другому та третьому цієї частини. Відстань, зазначена в цій частині цієї статті, вимірюється за методом ортодромічної відстані маршруту. Виплата компенсації не звільняє перевізника від обов`язку запропонувати пасажиру на вибір послуги та відшкодування витрат, передбачених частиною другою цієї статті та частиною п`ятою статті 105 цього Кодексу, як це визначено ч. 7 ст. 104 Повітряного кодексу України. Таким чином, судом встановлено, що дії відповідача від 27.02.2020 року щодо перенесення дат вильоту з 11 години 20 хвилин на 16.03.2020 року о 14 годині 00 хвилин є фактично скасуванням рейсу, так як дату вильоту перенесено більш ніж на 26 годин, замість 4 можливих. Наступні дії авіаперевізника з перенесення дати вильоту з 16.03.2020 року на 21.03.2020 рік та подальше скасування рейсу були повідомлені позивачу менш ніж за два тижні до відправлення, що вбачається з повідомлень авіаперевізника від 08.03.2020 року та 14.03.2020 року відповідно. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивачка має право на отримання компенсації згідно зі чинним законодавством. Відповідно до інформації з сайту «https://ru.distance.to/» відстань між пунктом відправлення - аеропорту Тревізо до пункту призначення - аеропорту Кишинева складає 1 281,96 кілометрів. Таким чином, судом встановлено, що позивачка має право на компенсацію за три скасовані рейси у сумі 750 євро. Представником відповідача не було надано доказів, які б дали суду підстави вважати, що авіаперевізник не має нести відповідальність за скасування рейсу, оскільки скасування рейсу не відбулось внаслідок дії непереборної сили або надзвичайної ситуації, якій не можна було запобігти, навіть якби було вжито усіх заходів. Суд звертає увагу, що попит, на який посилається відповідач у своєму повідомленні пасажирам, це кількість товару (у даному випадку квитки на рейси), яку споживачі бажають і можуть придбати за різними цінами протягом певного періоду часу. Отже, суд приходить до висновку, відповідач в цілях збереження своєї фінансової стабільності, прийняв рішення про скасування рейсів на своїх італійських маршрутах, на які попит знизився. Отже, відповідач прийняв рішення самостійно, а не внаслідок непереборної сили або надзвичайної ситуації, та з метою збагачення, чим постав позивачку у скрутне становище та відмовив у виплаті їй компенсації за фактичну шкоду за скасування рейсу. Судом встановлено, що грубо порушивши умови договору перевезення, авіаперевізник не потурбувався про перебування позивачки у іноземній країні, зі сторони авіаперевізника позивачці не було запропоновано ані проживання в готелі, ані харчування, ані трансферу з аеропорту та до аеропорту, також, авіаперевізник не запропонував позивачці альтернативних варіантів перевезення найближчими рейсами інших авіакомпаній. Доказів протилежного відповідачем надано до суду не було. Судом встановлено, що позивачем були куплені авіаквитки з відправленням 14.03.2020 року з аеропорту м. Рим до аеропорту м.Одеси з пересадкою в м. Києві. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 252 від 12.03.2020 року вартість авіаквитків склала 24 408,00 грн. Відповідно до статті 19 Конвенції про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень, перевізник несе відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок затримки в повітряному перевезенні пасажирів, багажу або вантажу. При цьому у частині 1 статті 22 Монреальської конвенції, передбачені межі відповідальності перевізника, а саме у випадку шкоди, заподіяної внаслідок затримки під час перевезення пасажирів, про яку йдеться в статті 19, відповідальність перевізника стосовно кожного пасажира обмежується сумою 4150 спеціальних прав запозичення. З огляду на обставини встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено права позивачки та завдано шкоди тривалою затримкою в перевезенні, зумовленою скасуванням рейсу, при цьому повідомлення про перенесення авіарейсу та про його скасування, також відбулось з порушенням чинного законодавства. Зважаючи на наведене, суд погоджується з доводами позивачки щодо необхідності стягнення з компанії «Wizz Air Hungary LTD» (Віз Ейр Угорщина ЛТД.) компенсації за скасування рейсу у сумі 750,00 Євро та відшкодування за фактичні збитки у розмірі 24 408,00 грн. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів для задоволення позову [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved