Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.05.2011 року у розмірі 12048,18 грн., а також судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору б/н від 05.05.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. В період дії кредитного договору відповідач не дотримувалася його умов, внаслідок чого станом на 21.04.2019 року в неї перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 12048,18 грн., з яких: 1789,48 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2456,67 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 5302,17 грн. - заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання, 1450,00 грн. - заборгованість за нарахованою пенею з несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 549,91 грн. - штраф (процентна складова). Посилаючись на неналежне виконання [PERSON] кредитних зобов`язань, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 12048,18 грн., а також судовий збір в розмірі 1921,00 грн. 29.05.2019 року на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отримана в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України з Реєстру територіальної громади м. Харкова. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31.05.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу час на усунення недоліків. 24.09.2019 року від АТ КБ "ПриватБанк" до матеріалів справи надійшла уточнена позовна заява. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.09.2019 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання АТ КБ «ПриватБанк» про розгляд справи за відсутності його представника, згідно якого позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до відомостей з Реєстру територіальної громади міста Харкова. Причини неявки відповідач суду не повідомляла, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідач в установлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 05.05.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2400,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За положеннями ст.ст. 526, 1054 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання перед відповідачем виконав. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.1, 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 кредитного договору, датою укладення договору є дата отримання карти, яка зазначена у заяві. Клієнт надає свою згоду на те, щоб кредитний ліміт встановлювався за рішенням банку та Клієнт дає право банку у будь-який момент змінити (зменшити, збільшити та анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно будь-якого розміру ліміту, встановленого ПАТ КБ «ПриватБанк». Пунктом 2.1.1.12.3. кредитного договору закріплено, що погашення кредиту - поповнення карткового рахунку клієнтом в розмірі мінімального обов`язкового платежу шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі доручення клієнта. Згідно п. 2.1.1.12.6. кредитного договору, за користування кредитом та овердрафтом ПАТ КБ «ПриватБанк» нараховує проценти у розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом, згідно з п. 2.1.1.12.2.1. кредитного договору, клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 кредитного договору, при непогашенні суми простроченого кредиту на суму від 100,00 грн. клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування. За п. 2.1.1.5.5. договору, позичальник зобов`язався погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, за перевиплати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Встановлено, що в період дії кредитного договору відповідач не дотримувалася його умов, внаслідок чого станом на 21.04.2019 року в неї перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 12048,18 грн., з яких: 1789,48 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2456,67 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 5302,17 грн. - заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання, 1450,00 грн. - заборгованість за нарахованою пенею з несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 549,91 грн. - штраф (процентна складова). В обґрунтування розміру заборгованості за кредитним договором позивач надав відповідний розрахунок, правильність якого перевірено судом під час розгляду справи. Розрахунок заборгованості відповідає умовам договору. Пунктом 1.1.7.11. кредитного договору передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, суд знаходить позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1789,48 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 2456,67 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п. 2.1.1.12.2.2 кредитного договору, у разі виникнення прострочених зобов`язань із терміном прострочки понад 90 днів, клієнт оплачує банку пеню в розмірах, зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. При цьому відсотки за користування кредитом клієнт не сплачує. З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 5302,12 грн. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за нарахованою пенею з несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в розмірі 1450,00 грн., суми штрафів у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 549,91 грн. (процентна складова), нарахованої позивачем через несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов`язань, суд вважає за необхідне зазначити наступне. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За положенням ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору б/н від 05.05.2011 року передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час умовами кредитного договору також передбачена сплата штрафів фіксованої частини та процентної складової. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15. Таким чином, вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованою пенею з несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в розмірі 1450,00 грн., штрафів у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 549,91 грн. (процентна складова) задоволенню не підлягають. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в загальній сумі 1522,40 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: partial