Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати виконавчий напис від 18.02.2011 року зареєстрований в реєстрі за № 396, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], за договором іпотеки №5646912 від 30.08.2007 року та додатковим договором до нього №8522279 від 25.12.2009 року про стягнення з позивача грошових коштів у розмірі 1373902,57 (один мільйон триста сімдесят три тисячі дев'ятсот дві) грн. 57 коп., у тому числі непогашений залишок по кредиту у сумі 1170006,07 (один мільйон сто сімнадцять тисяч шість) грн. 07 коп., стандартна заборгованість зі сплати процентів у розмірі 18368,48 (вісімнадцять тисяч триста шістдесят вісім) грн. 48 коп., прострочена заборгованість по сплаті процентів в розмірі 172804,52 (сто сімдесят дві тисячі вісімсот чотири) грн. 52 коп., нарахована пеня 12723,50 (дванадцять тисяч сімсот двадцять три) грн. 50 коп., а також гроші у сумі 2500 (дві тисячі п'ятсот) гривень, сплачені нотаріусу за вчинення виконавчого напису на користь ПАТ "ПУМБ" за рахунок звернення стягнення на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], таким що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на його користь сплачені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказав, що 30 серпня 2007 року між Закритим Акціонерним Товариством « Перший Український Міжнародний Банк », правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство "Перший Український Міжнародний Банк" та [PERSON], було укладено кредитний договір № 5646877 на суму 150000,00 доларів США, зі строком користування кредитом до 30.08.2022 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 30.08.2007 року між [PERSON] та відповідачем було укладено іпотечний договір №5646912, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 25 грудня 2009 року між [PERSON] та відповідачем було укладено додаткову угоду №8522101 до кредитного договору про надання другого траншу кредиту у розмірі 1170006 грн. 07 коп., що еквівалентно частині заборгованості за кредитом в іноземній валюті (першим траншем кредиту) в розмірі 146 452,13 доларів США. В цей день 25 грудня 2009 року між [PERSON] та відповідачем було укладено додатковий договір №8522279 про внесення змін до договору іпотеки, який був посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] [PERSON] стало відомо, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області Лозовою А.І. 17.07.2013 року було винесено постанову про прийняття до виконання виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №396 від 18.02.2011 року. Зазначеним виконавчим написом запропоновано звернути стягнення на житловий будинок №25 в м. Харків по вул. Пушкарівській, який належить позивачу. За рахунок коштів отриманих від реалізації вищевказаного майна запропоновано задовольнити вимоги відповідача, які утворились за період з 25.03.2010 року по 10.02.2011 року у розмірі 1373902,57 грн. 57 коп. у тому числі непогашений залишок по кредиту у сумі 1170006,07 грн. 07 коп., стандартна заборгованість зі сплати процентів у розмірі 18368,48 грн. 48 коп., прострочена заборгованість по сплаті процентів в розмірі 172 804,52 грн. 52 коп., нарахована пеня 12 723,50 грн. 50 коп., а також гроші у сумі 2500,00 грн.00 коп. сплачені нотаріусу за вчинення виконавчого напису. Вищевказані дії відповідача та приватного нотаріуса [PERSON] вважає незаконними та необґрунтованими, здійсненими з порушенням встановлених діючим законодавством вимог для вчинення виконавчого напису. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив його задовольнити з підстав, визначених у позовній заяві, вказав, що приватному нотаріусу не було надано додаткового договору іпотеки у зв'язку з додатком до кредитного договору.. Представник відповідача ПАТ « Перший Український Міжнародний банк» за довіреністю [PERSON] проти позову заперечував, вказав, що вчинений виконавчий напис відповідає вимогам законів, зокрема Закону "Про нотаріат", Закону України "Про іпотеку" та ЦК України, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа - Приватний нотаріус у судове засідання не з'явися, про місце, день і час розгляду справи був повідомлений судом належним чином, направив до суду письмові заперечення, в яких з посиланням на вимоги Закону України "Про нотаріат", Закону України "Про іпотеку", Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, та вимоги ЦК просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлені наступні юридично значимі факти та відповідні їм правовідношення. 30 грудня .2007 року між [PERSON] та ПАТ « Перший Український міжнародний Банк», було укладено кредитний договір № 5646877 відповідно до умов якого, позивач отримав від відповідача кредит в розмірі 150000,00 доларів США зі строком користування кредитом до 30.08.2022 року та зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12.5% річних. Проти даного факту сторони не заперечували. В забезпечення виконання зобов'язань позивача за кредитним договором, 30.08.2007 року між [PERSON] та відповідачем було укладено іпотечний договір №5646912 посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON]./ а. с. 8 / 25 грудня 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №8522101 до кредитного договору про надання другого траншу кредиту у розмірі 1170006, 07 гривень, що еквівалентно частині заборгованості за кредитом в іноземній валюті (першим траншем кредиту) в розмірі 146 452,13 доларів США, з кінцевим строком погашення 25.08.2022 року та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19% річних. В той же день, тобто 25 грудня 2009 року між [PERSON] та відповідачем було укладено додатковий договір №8522279 про внесення змін до договору іпотеки, який був посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] / а. с. 16 / 15 жовтня 2010 року між [PERSON] та відповідачем / Банком / було укладено додаткову угоду №8596879 до кредитного договору №8522101 від 25.12.2009 року. Відповідно до умов вказаного договору від 15.10.2010 року було змінено графік повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, а саме - було скасовано погашення частини кредиту за період з 25.12.2009 року до 24.03.2010 рік в загальній сумі 5709,02 грн. та загальний розмір погашення по кожному періоду починаючи з періоду строк погашення за який настав 25.04.2010 року та до дати остаточного погашення був збільшений на 100.02 грн. Додаткова угода до договору іпотеки в зв'язку з укладанням цієї додаткової угоди не укладалась. Проти вказаних фактів представник банку не заперечував. 03 листопада 2010 року [PERSON] отримав вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом вих.№539и від 15.10.2010 року з вказівкою в повідомленні вул. Прикарівська замість вул. Пушкарівська. / а. с. 21 /. 18 лютого 2011 року відповідач звернувся до Третьої особи - Приватного нотаріуса ХМНО [PERSON] з заявою про вчинення виконавчого напису №3207/119 від 17.02.2011 року / а. с. 18 / Для вчинення виконавчого напису, приватному нотаріусу були надані іпотечний договір та додатковий договір до іпотечного договору, вимога від 15.10.2010 вих№39и, заява про вчинення виконавчого напису №3207/119 від 17.02.2011 року та розрахунок заборгованості позивача. 18.02.2011 року Приватний нотаріус ХМНО [PERSON] на підставі наданих документів вчинила оскаржуваний виконавчий напис / а. с. 7 / На підставі ст. 7 Закону України "Про нотаріат", нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Згідно ч.1 ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Стаття 89 Закону України "Про нотаріат" передбачає зміст виконавчого напису, так, зокрема, у виконавчому написі зазначається: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по-батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання. Пункт 284 діючої на час вчинення виконавчого напису Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року за № 20/5 (далі - Інструкція), також передбачає, що нотаріус вчиняє виконавчі дії: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України (ч. 2 п. 284 Інструкції). Відповідно до п.1 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Таким чином, вказаними нормативними актами встановлено, що в основі вчинення виконавчого напису як нотаріальної дії є факт безспірності відповідальності боржника. Вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником (на що нотаріус не наділений повноваженнями), а підтвердження безспірності зобов'язань боржника Відповідно до ч.5 ст.3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов'язання, а п. 2 ч.1 ст.18 даного Закону закріплює, що іпотечний договір серед іншого повинен містити такі істотні умови як зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання. Додатковою угодою №8596879 від 15.01.2010 року до кредитного договору сторонами було змінено графік повернення кредиту та сплати відсотків, але в порушення вищезазначених норм відповідні зміни не були внесені до іпотечного договору, який залишився діяти в попередній редакції від 25.12.2009 року. В судовому засіданні і цій частині представник Банку вказав, що дійсно зміни до іпотечного договору не вносились і іпотечний договір зі змінами відсутній. Зазначена невідповідність основного зобов'язання забезпечувальному призвела до того, що розрахунок заборгованості, наданий відповідачем приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, було зроблено в частині розрахунку заборгованості за кредитом за умовами додаткової угоди №8596879 від 15.01.2010 року до кредитного договору, а нотаріусу було надано додатковий договір №8522279 від 25.12.2009 року про внесення змін до договору іпотеки, який взагалі за змістом не відповідає розрахунку заборгованості. В той же час, в додатковому договорі №8522279 від 25.12.2009 року про внесення змін до договору іпотеки та в додатковій угоді №8596879 від 15.01.2010 року до кредитного договору, графік сплати відсотків за користування кредитом передбачав поступове зменшення належних до погашення сум процентів, що підлягають сплаті у відповідну дату протягом всього строку погашення кредиту. При цьому, належний до сплати позивачем розмір відсотків за користування кредитом, визначений в розрахунку заборгованості доданому відповідачем до заяви про вчинення виконавчого напису, не передбачає такого зменшення розміру відсотків та цей розмір коливається від періоду до періоду як в сторону зменшення, так і в сторону збільшення, а суми нарахованих відсотків не відповідають графіку, що свідчить про наявність протиріч між розрахунком заборгованості, кредитним договором та договором іпотеки. Таким чином, суд вважає, що для вчинення виконавчого напису відповідачем не були подані приватному нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості, тобто наявні у приватного нотаріуса документи надані відповідачем для вчинення виконавчого напису не можна вважати достатніми для встановлення факту безспірності заборгованості, оскільки приватному нотаріусу не було надано додаткову угоду №8596879 від 15.01.2010 року до кредитного договору, яка встановлювала розміри частини кредиту, що підлягали поверненню у відповідну дату та які були зазначені у розрахунку заборгованості позивача наданого приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не було надано відповідні зміни до договору іпотеки, а також розмір належних до погашення сум процентів, що підлягають сплаті у відповідну дату зазначений у розрахунку заборгованості позивача наданого приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису не відповідає ані додатковому договору №8522279 від 25.12.2009 року про внесення змін до договору іпотеки, ані додатковій угоді №8596879 від 15.01.2010 року до кредитного договору. Крім того, не знайшла свого підтвердження матеріалами справи безспірність стандартної заборгованості зі сплати процентів, визначена відповідачем в розрахунку та Приватним нотаріусом в виконавчому написі в розмірі 18368.48 грн. та яка не відповідає розміру сум процентів, що підлягають сплаті у відповідну дату, передбаченими у додатковому договорі №8522279 від 25.12.2009 року про внесення змін до договору іпотеки та додатковій угоді №8596879 від 15.01.2010 року до кредитного договору. Крім цього, суд вважає, що [PERSON] не був належним чином повідомлений нотаріусом про вимоги дострокового повернення кредиту / а. с. 20 /. В матеріалах справи наявність повідомлення свідчить проте, що вказана вимога була направлена за адресою [ADDRESS] / а.с. 21 /, де проживає позивач. Дані поштового відділення про уточнення адреси відсутні. Даний факт свідчить про порушення вимог п. 283 Інструкції « Про порядок вчинення нотаріальних дій …. « від 03.03.2004 року за № 20/5. Також з матеріалів справи вбачається, що першу вимогу про дострокове повернення кредиту та процентів позивач отримав в жовтні місяці 2013 року, про що свідчить копія конверту / а. с. 22. 23 / Враховуючи вищевказане, суд вважає, що нотаріусу не було підстав вчиняти спірний виконавчий напис на договорі іпотеки, який не відповідає змінам до основного кредитного договору, так як у нього не було доказів безспірності вимог стягувача, як це передбачено ст. 88 Закону України "Про нотаріат" та Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно зі ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а якщо позов удоволений частково, судові витрати присуджуються позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд стягує з відповідача на користь [PERSON] понесені ним судові витрати.

Outcome: approved