Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15 серпня 2010р. о 12.30 на автодорозі М 17 Херсон-Керч, у напрямку м. Керч, відбулось дорожньо-транспортна пригода між автомобілями Lexsus ES 350, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобілем Lexsus GX 470, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобілем Nissan Qashqay, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Постановою Красноперекопського районного суду АР Крим від 26 серпня 2010 року [PERSON] визнаний винним у здійсненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, внаслідок порушення ним пунктів 12.3, 13.1 Правил Дорожнього Руху України, порушення яких є в причинному зв'язку з даною дорожньо- транспортною пригодою і на нього даною постановою накладено адміністративне покарання у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. в дохід держави. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження автомобіля, було заподіяно матеріальну шкоду на суму: 22192,64 грн. - ? частина матеріального збитку, завданого в результаті пошкодження передньої частини автомобіля при ДТП, згідно звіту № 105 від 28 вересня 2010 року); 7000 грн. - вартість послуг спеціаліста автотовароознавця, згідно квитанції № 085 від 25 серпня 2010 року; 589,99 грн. - витрати на паливо, для отримання копії постанови суду про визнання винним відповідача, що підтверджується чеками; 9468 грн. - сплата юридичних послуг, відповідно до квитанції № 011719 від 23 серпня 2010 року. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10000 гривень. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, а також обставини заявленого позову. Відповідач, а також його представник заперечували проти задоволення позову, оскільки він є необґрунтований. Третя особа, яка не заявляє самостійних щодо предмету спору на стороні - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представники третьої особи ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» просили справу розглянути у їх відсутність. (Т1., а.с. 110-111) Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що 15 серпня 2010р. о 12.30 на автодорозі М 17 Херсон-Керч, у напрямку м. Керч, відбулось дорожньо-транспортна пригода між автомобілями Lexsus ES 350, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобілем Lexsus GX 470, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобілем Nissan Qashqay, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Постановою Красноперекопського районного суду АР Крим від 26 серпня 2010 року [PERSON] визнаний винним у здійсненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, внаслідок порушення ним пунктів 12.3, 13.1 Правил Дорожнього Руху України, порушення яких є в причинному зв'язку з даною дорожньо- транспортною пригодою і на нього даною постановою накладено адміністративне покарання у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. в дохід держави. (а.с. 12) Постановою Красноперекопського районного суду АР Крим від 23 вересня 2010 року [PERSON] був визнаний винним у здійсненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, внаслідок порушення ним пунктів 12.1.,12.3, 13.1 Правил Дорожнього Руху України. (а.с. 39) [PERSON] в судовому засіданні за фактом ДТП пояснив, що він 15 серпня 2010 року в 12 год. 30 хв. керував автомобілем "ЛЕКСУС" , GX-400 д/з [NUMBER] Він рухався по автодорозі Херсон-Керч в сторону м. Армянськ на 139 км дороги, зі швидкістю 50 км/год., попереду нього рухався автомобіль "МАЗДА", темно-бордового кольору. Вищевказаний автомобіль здійснив маневр на смугу зустрічного руху, після чого він побачив попереду себе автомобіль "Лексус" ЕС -350, державний номер [NUMBER]. Автомобіль Лексус" ЕС -350, державний номер [NUMBER] різко загальмував, він почав також гальмувати, проте зіткнення не вдалось уникнути. [PERSON] також пояснив, що автомобіль "ЛЕКСУС 350" д/з [NUMBER] спочатку зіткнувся з автомобілем "НІССАН КАШКАЙ" та пошкодив собі передню частину, а вже після цього він вдарив ЛЕКСУС 350" д/з [NUMBER] позаду. Водій [PERSON] в судовому засідання пояснив, що 15 серпня 2010 року приблизно о 12 год. 30 хв. він керував автомобілем "ЛЕКСУС" ЕС -350, державний номер [NUMBER], який належить ТОВ «Термінал», місто Кривий Ріг. Він рухався по трасі Херсон-Керч. Видимість була необмеженою, погода була ясна. Він рухався зі швидкістю приблизно 55 км/ год. в сторону міста Армянськ на 139 км траси Херсон- Керч у місті Красноперекопськ. [PERSON] стверджує, що під час руху в його автомобіль позаду зіткнувся автомобіль "Лексус 470" д/з [NUMBER], та після чого, його автомобіль зіткнувся з автомобілем "НІССАН КАШКАЙ". [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона 15 серпня 2010 року в 12 год. 10 хв. керувала на підставі посвідчення водія транспортним засобом "НИССАН КАШКАЙ", д/з [NUMBER], рухалась по автодорозі Красноперекопськ-Керч, 139 км, у напрямок м. Одеса. Видимість була необмеженою, швидкість її автомобіля була приблизно 50 км/ год. Під час руху вона зупинилась перед пішохідним переходом, оскільки пішохід перетинав дорожню частину. Через декілька секунд вона відчула удар у задню частину свого автомобіля, а через декілька секунд другий удар. При цьому вона пояснила, що перший удар вона відчула більше суттєво, оскільки другий удар вона фактично не відчула. Відповідно до висновку судової транспортно-трасологічної експертизи, яка була проведена експертами ОДНІСЕ № 5572 від 04.11.2013р., встановлено, що мав місце подвійний контакт між автомобілями ЛЕКСУС" ЕС-350, державний номер [NUMBER] та "НІССАН КАШКАЙ". Оскільки ці дві контактні взаємодії між автомобілями відбувались тими самими їх частинами ( з незначним зсувом поверхонь, що контактували, після першого контакту) визначити експертним шляхом, які саме ушкодження на цих автомобілях були утворені при першому контакті, а які при другому, на наявному обсязі слідової інформації не представляється можливим. (а.с. 260-265). Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищенаведених фактів суд вважає, що твердження позивача про те, що саме діями відповідача було заподіяно шкоду третій особі, а саме [PERSON], не відповідають дійсності. В той же час, вищевказаний факт не звільняє відповідача від відшкодування позивачу шкоди за пошкодження транспортного засобу позивача. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1., 2 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Позивач в позовних вимогах просить стягнути з відповідача 22192,64 грн. - ? частину матеріального збитку, завданого в результаті пошкодження передньої частини автомобіля при ДТП. (а.с. 215-227) Суд вважає, що позивач в судовому засіданні не довів вини відповідача у пошкодженні передній частини автомобіля позивача, а навпаки, дані наслідки були викликані саме діями позивача, оскільки він не впоровся з керуванням та допустив зіткнення з автомобілем Ніссан, що є порушенням пунктів 12:1; 12.3; 13.1 «ПДР», що підтверджується постановою Красноперекопського районного суду АР Крим від 23 вересня 2010 року. Таким чином, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди не підлягають задоволенню. Позивачем також заявлені позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач внаслідок ДТП переніс емоційний стрес, який викликав сильний головний біль, загальний розлад здоров'я, що спричинило за собою фізичні і душевні страждання. Він пережив інтенсивні негативні почуття: дискомфорт, безпорадність. Вищевказані фактори суттєво змінили нормальний, звичайний для нього душевний стан, порушила адаптивне життєве функціонування, призвели до особистих змін, що вимагало додаткових зусиль для організації життя. Відповідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд вважає, що позивач дійсно зазнав моральних страждань в результаті дорожньо-транспортної пригоди, оскільки він відчував душевні страждання, у нього змінився звичайний спосіб життя, що потребувало додаткових зусиль для відновлення. Проте розмір позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди необґрунтовано завищений. Суд вважає, що вважаючи обставини справи, тяжкість та тривалість моральних страждань позивачів, моральна шкода підлягає стягненню у розмірі у розмірі дві тисяч гривень. При ухваленні рішення суд також враховує той, що власник пошкодженого транспортного засобу ES 350, державний номер [NUMBER] ТОВ «Термінал», згідно поданої заяви не заперечував проти задоволення позовних вимог на користь позивача - [PERSON], що відповідає п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціального суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р.» Суд вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на паливо у розмірі 589 гривень 99 копійок, а також витрати за послуги спеціаліста автотоварознавця, оскільки суд не задовольняє вимоги про відшкодування матеріальної шкоди за пошкодження автомобіля, тобто вони є похідними. Крім того, не підлягають стягненню витрати за проведення судової судової транспортно-трасологічної експертизи, яка була проведена експертами ОДНІСЕ № 5572 від 04.11.2013р., оскільки не підтвердилась обставини, на які посилались представники позивача. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 6333 гривні 60 копійок, з розрахунку 13 годин, проте з урахуванням часу проведеного адвокатом [PERSON] в судовому засіданні фактично кількість часів склало лише 2 години, тобто витрати на правову допомогу складають (2*1218*0,4) суму у розмірі 974 гривні 40 копійок, відповідно до Закону України «Про граничні розмірі компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок компенсації за рахунок держави», а також Закону України «Про державний бюджет України на 2014р.». На підставі викладеного, ст. ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 22,23,1166,1167,1187, 1188 ЦК України, суд, -

Outcome: partial