overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду за участю заінтересованої особи Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області з заявою про встановлення факту страхового (трудового) стажу з тих підстав, що як стверджує з 31.10.1995 року по 17.04.2001 року він працював помічником пилорамщика в ТОВ "Господар", що підтверджується копією трудової книжки серії БТ-І № 2441196, виданої 15.02.1978 року. В даній трудовій книжці існують виправлення в номері наказу про прийняття на роботу, а архівні документи не збереглись. Діяльність товариства згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб припинено за судовим рішенням. В зв'язку з даними неточностями, які в позасудовому порядку виправити неможливо, він змушений звернутись до суду. Просить встановити факт його страхового (трудового) стажу в ТОВ "Господар" з 31.10.1995 року по 17.04.2001 року згідно наказу про прийняття на роботу № 10 3 від 24.10.1995 року та наказу про звільнення № 31 від 17.04.2001 року за трудовою книжкою серії БТ-І № 2441196, виданої 15.02.1978 року. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність, заяву про встановлення факту страхового (трудового) стажу підтримує. Представник заінтересованої особи Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причин неявки суд не повідомив. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд встановив, що заявник [PERSON] працював в ТОВ "Господар" з 31.10.1995 року по 17.04.2001 року згідно наказу про прийняття на роботу № 10 3 від 24.10.1995 року та наказу про звільнення № 31 від 17.04.2001 року за трудовою книжкою серії БТ-І № 2441196, що підтверджується копією трдової книжки серії БТ-І № 2441196 Разом з цим, вищевказаний період роботи не враховується до загальної кількості його страхового (трудового) стажу в зв'язку з виправленнями в трудовій книжці серії БТ-І № 2441196, що підтверджується листом начальника об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Факт, що просить встановити заявник має юридичне значення, оскільки дає право на отримання пенсії. На підставі роз'яснень, які містяться в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25 травня 1998 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суди вправі розглядати справи про встановлення факту, що має юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. З урахуванням викладеного, суд вважає заявлені вимоги доведеними та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

28.05.2015 р. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, розглянувши цивільну справу №357/4544/15-ц за позовом Комунального підприємства Білоцерківської міської ради "Житлово-експлуатаційна контора №6" до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, визнав відповідача таким, що втратив право користування кімнатою №516 в будинку №120 по вул.Шевченка в м.Біла Церква. Однак питання про стягнення судових витрат вирішене не було. 29.05.2015 Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради "Житлово-експлуатаційна контора №6" подало до канцелярії суду заяву про винесення додаткового рішення з цього приводу та стягнення з відповідача сплачених ним 400 грн. за виклик відповідача шляхом розміщення оголошення, розміщеного в газеті "Час Київщини" за 15.05.2015 р. Відповідно до п.4 ч.1, ч.3 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у розгляді справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд, вирішивши питання про право, не вирішив питання про судові витрати; додаткове рішення ухвалюється після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін, присутність яких не є обов*язковою. У судове засідання сторони не прибули, про місце та час розгляду заяви про винесення додаткового рішення повідомлені. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним ухвалити за заявою позивача додаткове рішення про стягнення з відповідача 400 грн. витрат, понесених позивачем при повідомленні відповідача про місце та час розгляду справи шляхом розміщенні оголошення в пресі, та за ініціативою суду про стягнення з відповідача також витрат по сплаті позивачем 243,60 грн. судового збору, оскільки всі витрати підтверджені документально, однак з цього питання суд не ухвалив відповідного рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на ту обставину, що згідно архівної довідки № 02-01/24-к від 17.03.2015 року, виданої комунальною установою "Трудовий архів Нововоронцовського району Херсонської області" заявник значиться як [PERSON], замість вірного [PERSON]. Через допущену помилку Управлінням Пенсійного фонду України в Нововоронцовському районі Херсонської області відмовлено в зарахуванні стажу. У зв'язку з цим, заявник просив встановити факт належності йому архівної довідки про посаду, відпрацьовані людинодні та заробітну плату, яка містить відомості про нарахування заробітної плати за 1974-1975 роки, 1978-1999 роки. Заявник у судове засідання не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, зазначені в заяві. Представник заінтересованої особи у судове зщасідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, вивчивши матеріали, з'ясувавши обставини справи та оцінивши зібрані по справі докази вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.234 ч.2 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст.256 ч.2 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені, також, інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як слідує із заяви, встановлення факту належності архівної довідки про посаду, відпрацьовані людинодні та заробітну плату для заявника має юридичне значення, оскільки надає право на отримання пенсії. Так, судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], від 29.06.1957 року, копії паспорту серії [NUMBER], виданого Нововоронцовським РВ УМВС України в Херсонській області від 02.08.1996 року, заявник значиться - [PERSON]. Згідно копії трудової книги серії [NUMBER], заявник [PERSON] з 1974-1975 років, 1978 - 1999 роки прийнятий до колгоспу "Шлях комунізму" (з 1991 року колгосп ім.Шевченка, з 1992 року КСП ім.Шевченка, з 2000 року СТОВ ім.Шевченка). Згідно архівної довідки № 02-01/24-к від 17.03.2015 року, виданої комунальною установою "Трудовий архів Нововоронцовського району Херсонської області" за 1974 - 1975 року, 1978-1999 року заявник значиться як [PERSON], за 2000 - 2002 роки значиться [PERSON]. Таким чином, з урахуванням того, що іншим шляхом встановити факт належності правовстановлюючого документу неможливо, а зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що дійсно архівна довідка належить [PERSON], а розбіжності в написанні по-батькові заявника як "[PERSON]" є граматичною помилкою, тому є всі підстави для задоволення заяви щодо встановлення даного факту.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: просить встановити те, що архівні довідки № К-126/01-30 від 02.09.2014 року та № К-146/01-30 від 23.09.2014 року про трудовий стаж та заробіток в СВК "Вербівський" (колишній радгосп "Вербівський", Міжгосподарське підприємство по виробництву свинини, колгосп "Зоря комунізму") за 1978-1994 роки, у яких вказано, що він "[PERSON]", фактично належать йому - "[PERSON], [INFO], жителю [ADDRESS]". В заяві вказа, що він звернувся до УПФ України для призначення пенсії. Тоді вияснилося, що через розбіжності у його анкетних даних (у прізвищі) в архівних довідках, він не зможе оформити пенсію. Причини виникнення розбіжностей йому невідомі. Тому він ([PERSON].) змушений звернутися до суду, оскільки іншого способу виправити розбіжності не має. Встановлення факту належності правовстановлюючих документів матиме для нього ([PERSON].) юридичне значення. В судове засідання [PERSON] не з'явився. До суду подав заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності. Заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився. До суду подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності. В силу ст. 197 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з таких підстав: судом встановлено, що [PERSON], [INFO], має намір оформити пенсію. Проте при вивченні зібраних документів для оформлення пенсії, виявлено розбіжності в зазначенні його анкетних даних, а саме: в архівних довідках № К-126/01-30 від 02.09.2014 року та № К-146/01-30 від 23.09.2014 року прізвище заявника замість "[PERSON]", значиться, як "[PERSON]". Згідно ст. 256 ч. 1 п. 6 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Правильність зазначення прізвища заявника саме, як "[PERSON]" та належність йому архівних довідок № К-126/01-30 від 02.09.2014 року та № К-146/01-30 від 23.09.2014 року, підтверджується матеріалами справи, зокрема: - копією свідоцтва про народження серія: [NUMBER] від 21.08.1961 року; - копією свідоцтва про одруження серія: [NUMBER] від 29.01.1978 року; - копією паспорта серія: [NUMBER] від 21.05.1996 року; - копією військового білету серія: [NUMBER] від 18.01.1984 року. Як вбачається, вирішити дане питання іншим способом, заявник не має можливості (копія архівної довідки № К-125/01-30 від 02.09.2014 року, при матеріалах справи). Встановлення факту належності правовстановлюючих документів матиме для [PERSON] юридичне значення та допоможе у оформленні пенсії. В зв'язку з цим, суд вважає, що заяву [PERSON], [INFO], слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому вимагає визнати дійсним договір купівлі-продажу приватного підприємства "ОСКАР", та визнати за собою право власності на це приватне підприємство. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, згідно договору від 20.04.2007 року, укладеного у простій письмовій формі, він придбав у [PERSON] приватне підприємство "ОСКАР" за 20000 гривень. При цьому він домовився з продавцем про купівлю підприємства, уклав з ним письмовий договір та здійснив розрахунок за це майно, сплативши обумовлену ціну, проте продавець від нотаріального оформлення договору ухилився. У подальшому [PERSON] помер 20.01.2010 року; його спадкоємці відповідачі у справі також ухиляються від нотаріального посвідчення угоди. Враховуючи це, позивач й звернувся до суду із зазначеними вимогами. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов, просить його задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з'явилися в судове засідання без повідомлення причин, і не подали відзив. На підставі ст.ст.280-281 ЦПК України, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані йому докази, вважає, що позов є обґрунтованим. Так, з поданих доказів вбачається, що згідно договору від 20.04.2007 року, укладеного у простій письмовій формі, позивач [PERSON] придбав у [PERSON] приватне підприємство "ОСКАР" за 20000 гривень. При цьому він домовився з продавцем про купівлю підприємства, уклав з ним письмовий договір та здійснив розрахунок за це майно, сплативши обумовлену ціну; сторони підписали акт приймання-передачі від 20.04.2007 року, проте продавець від нотаріального оформлення договору ухилився. У подальшому [PERSON] помер 20.01.2010 року; його спадкоємці відповідачі у справі також ухиляються від нотаріального посвідчення угоди. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони погодили всі істотні умови договору, який потребує нотаріальної форми, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може вимагати у судовому порядку визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Таким чином, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Одесагаз" в особі Ізмаїльського управління Експлуатації газового господарства звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання в сумі 1 178 гривень 25 копійок. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є абонентом Ізмаїльського управління Експлуатації газового господарства ПАТ "Одесагаз". Станом на 28.08.2015 року за нею утворилася заборгованість у вищезазначеній сумі. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 29.02.2016 року замінено первісного відповідача [PERSON], належним відповідачем- Лаур Т.О. У судовому засіданні представник позивача підтримала позов. Відповідач [PERSON], будучи своєчасно та належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслала, своєї думки щодо позову не висловила. Зі згоди представника позивача, не обмеженої у повноваженнях, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Стаття 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" за N1875-IV від 24.06.2004 року (далі Закон N1875-IV) визначає, що споживач це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Згідно зі ст.527 ЦП України боржник зобов' язаний виконати свій обов' язок, а кредитор-прийняти виконання особисто. Якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов' язання чи звичаїв ділового обороту. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] б, кв.29, що підтверджується довідкою КП «Житсервіс-2» за вих.№124 від 10.02.2016 року. Станом на 28.08.2015 року у абонента за адресою: м.Ізмаїл, пр.Леніна, 22 б, кв.29, утворилася заборгованість у в сумі 1 178 гривень 25 копійок. Оскільки послуги надаються, але їх оплата не проводиться, сума боргу підтверджена особовим рахунком, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з газопостачання в сумі 1 178 гривень 25 копійок. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

В травні 2014 року позивач звернувся до суду с позовом про визнання угоди дійсною, посилаючись на наступні обставини, що 24 липня 1997 року між ним та відповідачем укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Договір зареєстрований товарною біржею "Екатеринославська". Фактично ними, як сторонами договірних правовідносин, виконано всі умови договору. Станом на теперішній час він має намір здійснити розпорядження квартирою, однак отримав відмову, обґрунтовану тим, що договір купівлі-продажу не посвідчений нотаріально. У судовому засіданні позивач вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, визнавши договір купівлі-продажу дійсним. Відповідач та 3-тя особа у судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили, про день розгляду справи повідомлені належним чином. Вислухав позивача, дослідив письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. В судовому засіданні встановлено, що 24 липня 1997 року [PERSON] та Відкрите акціонерне товариство "Криворізький домобудівник" уклали договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу зареєстрований товарною біржею "Екатеринославська" за № 027-Н. Позивачем здійснено реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] у комунальному підприємстві ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», про що 30.07.1997 року здійснено запис: № 99, стр. № 99, у реєстровій книзі № КП № 95. Як встановлено судом сторонами цивільних правовідносин досягнуто згоди щодо всіх істотних умов предмету договору. Станом на теперішній час позивач має намір реалізувати своє прав на квартиру, однак йому відмовлено, посилаючись на те, що договори щодо відчудження нерухомості підлягають нотаріальному посвідченню. Одночасно, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Пунктом 4 перехідних та прикінцевих положень ЦК України (в ред. 2003 року) визнеачено, що цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Статтею 220 ЦК України передбачено визнання договору дійсним, щодо якого порушено вимоги нотаріального завірення, якщо сторони договірних правовідносин домовились відносно всіх істотних умов та здійснено повне або ж часткове виконання договору. Фактично сторонами договору купівлі-продажу квартири досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що угоду купівлі-продажу від 24 липня 1997 року, укладену між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариство "Криворізький домобудівник" доцільно визнати дійсною. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

17.11.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ "Миколаївіндодяг" про зобов'язання відповідача перерахувати до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва відрахований з її заробітної плати єдиний соціальний внесок за період з 01.08.2012 р. по 01.08.2013р., а також відшкодувати їй моральну шкоду у сумі 500,00 грн. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала і просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином. У зв'язку з відсутністю сторін суд ухвалив розглядати справу відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з 03 березня 2006 року по 01 серпня 2013 року знаходилася в трудових відносинах з ТОВ "Миколаївіндодяг". Після звільнення з підприємства вона звернулася в Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва за наданням Індивідуальних відомостей про застраховану особу і дізналася, що відповідач за період з 01 серпня 2012 року по 1 серпня 2013 року не подавав звітів та не перераховував до Пенсійного фонду України єдиний соціальній внесок на її ім'я, але відраховував його з нарахованої заробітної плати позивачки, що підтверджується довідкою ТОВ "Миколаївіндодяг" за №117 від 30.05.2013р. Згідно листа УПФУ у Заводському районі м. Миколаєва від 31.10.2013 р. станом на 01.08.2013 року ТОВ "Миколаївіндодяг" не сплатило єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування по своїм працівникам. У зв'язку з чим позивачка звернулася до суду з даним позовом. Згідно діючого законодавства України (ст.ст. 11, 14, 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») не передбачений порядок перерахування підприємством до Пенсійного фонду єдиного соціального внеску за кожного окремого працівника, тому в даній частині вимог позивачці належить відмовити. Суд вважає, що є інший порядок захисту порушених прав позивачки. Що стосується вимог про стягнення з відповідача на корист позивачки спричиненої моральної шкоди, то суд вважає, що дані вимоги підлягають задоволенню, оскільки несвоєчасне перерахування єдиного соціального внеску призвело до певних моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та не дало можливості позивачці вирішити питання про перерахунок пенсії. Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 КзпП власник або уповноважений ним органом повинен відшкодувати працівнику моральну шкоду у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Також на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial