Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

13 січня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] Першої сільської ради Ясинуватського району Донецької області, головного територіального управління юстиції в Донецькій області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, в якому вказав, що 20 червня 2012 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді - житлового будинку №61 по вул. Первомайській в селі Новоселівка-1 Ясинуватського району Донецької області; - земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Донецька область, Ясинуватський район, с. Новоселівка-1, вул. Первомайська, 61, кадастровий номер 1425583200:01:000:0191; - земельної ділянки, призначеної для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Донецька область, Ясинуватський район, с. Новоселівка-1, вул. Первомайська, 61, кадастровий номер 1425583200:01:000:0192 - земельної ділянки, призначеної для товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,730 га, що розташована на території [PERSON] першої сільської ради Ясинуватського району Донецької області. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Позивач звернувся у встановлений законом строк до приватного нотаріусу Ясинуватського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини. На даний час він не має можливості отримати свідоцтво на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, та у звязку з тимчасовим припиненням у м. Ясинувата та Ясинуватському районі доступу до єдиних та державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України до припинення антитерористичної операції на сході України. Позивач [PERSON] просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на нерухоме майно після смерті [PERSON], а саме: - житловий будинок №61 по вул. Первомайській в селі Новоселівка-1 Ясинуватського району Донецької області; - земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Донецька область, Ясинуватський район, с. Новоселівка-1, вул. Первомайська, 61, кадастровий номер 1425583200:01:000:0191; - земельну ділянку, призначену для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Донецька область, Ясинуватський район, с. Новоселівка-1, вул. Первомайська, 61, кадастровий номер 1425583200:01:000:0192 - земельну ділянку, призначену для товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,730 га, що розташована на території [PERSON] першої сільської ради Ясинуватського району Донецької області. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача [PERSON] Першої сільської ради Ясинуватського району Донецької області у судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечує проти заявленого позову. Представник відповідача головного територіального управління юстиції в Донецькій області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Надав суду заперечення проти позову, просить відмовити в позові в частині предявлення вимог до головного територіального управління юстиції в Донецькій області. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив таке. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 22 червня 2012 року виконкомом [PERSON] Першої сільської ради Ясинуватського району Донецької області на підставі актового запису про смерть №8 від 22 червня 2012 року, встановлено, що [PERSON] померла 20 червня 2012 року у селі Новоселівка-1 Ясинуватського району Донецької області (а.с.11). На момент смерті [PERSON] за даними погосподарських книг [PERSON] Першої сільської ради належав житловий будинок житловий будинок №61 по вул. Первомайській в селі Новоселівка-1 Ясинуватського району Донецької області; земельна ділянка, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Донецька область, Ясинуватський район, с. Новоселівка-1, вул. Первомайська, 61, площею 0,2500 га, кадастровий номер 1425583200:01:000:0191; земельна ділянка, призначена для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Донецька область, Ясинуватський район, с. Новоселівка-1, вул. Первомайська, 61, площею 0,0225 га, кадастровий номер 1425583200:01:000:0192; земельна ділянка, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] першої сільської ради Ясинуватського району Донецької області, площею 4,730 га, кадастровий номер 1425583200-05-000-0072; 1425583200-05-000-0073. Позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON] (а.с.49), тобто є спадкоємцем першої черги за законом після її смерті. У встановленому законом порядку [PERSON] прийняв спадщину. Але постановою приватного нотаріуса Ясинуватського міського нотаріального округу від 04 квітня 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок і немає технічної можливості через відключення реєстрів на тимчасово окупованій території. Суд, проаналізувавши докази по справі, вважає, що позовні вимоги про визнання права власності на спадщину підлягають задоволенню частково. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач [PERSON] виконав всі умови, передбачені законом, для прийняття спадщини. Від інших осіб заяв про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не надходило. Але позивач позбавлений права отримати свідоцтво про право на спадщину у встановленому законом порядку через причини, які від нього не залежать. Суд встановив, що за даними погосподарських книг [PERSON] Першої сільської ради житловий будинок житловий будинок №61 по вул. Первомайській в селі Новоселівка-1 Ясинуватського району Донецької області належав [PERSON] з 1989 року. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року N 56. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990 року N 553-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року N 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за N 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року N 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року N 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року N 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками N 32 та N 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року N 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року N 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Суд встановив, що земельна ділянка, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Донецька область, Ясинуватський район, с. Новоселівка-1, вул. Первомайська, 61, площею 0,2500 га, кадастровий номер 1425583200:01:000:0191, належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №415990, а тому приходить до висновку, що ця земельна ділянка була виділена саме для будівництва житлового будинку та господарських будівель та споруд. Проаналізувавши докази, що є всі законні підстави для визнання за позивачем права власності на цей житловий будинок, оскільки право власності на нього за [PERSON] було зареєстровано у відповідності до законодавства, яке діяло на час його прийняття в експлуатацію. Крім того, є всі правові підстави для визнання за позивачем права власності на земельні ділянки, які належали померлій на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку. Проте, суд приходить до висновку, що позивач звернувся до неналежного відповідача в особі головного територіального управління юстиції в Донецькій області, оскільки належним відповідачем є [PERSON] Перша сільська рада Ясинуватського району Донецької області, оскільки нерухоме майно знаходиться на території цієї сільської ради, а інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. Тому суд вважає, що у задоволенні позову до головного територіального управління юстиції в Донецькій області необхідно відмовити.

Outcome: partial