Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача Представник позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) за довіреністю № 4-09/159 від 25.02.2021 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на користь позивача суму завданої майнової шкоди в розмірі 36 607, 39 грн та витрати на оплату судового збору. Свої вимоги обґрунтував тим, що 18 листопада 2019 року в м. Шаргород Вінницької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ВАЗ-2106, державний реєстраційний номер [NUMBER] під управлінням водія [PERSON] та автомобіля Renault, державний реєстраційний номер [NUMBER] під управлінням [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Renault, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до постанови Шаргородського районного суду Вінницької області від 04.12.2019 особою, винною у настанні ДТП, визнано [PERSON] та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП. На час ДТП відповідач [PERSON] не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. МТСБУ сплатило на користь потерпілої суму страхового відшкодування в розмірі 34 507, 39 грн та 2100 грн ТОВ «Експертно - асистуюча компанія «Довіра» за виконані роботи. Згідно з положеннями підпункту а пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземним транспортних засобів», \~МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам\~пункту 1.7\~статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п.п.38.2.1 п. 38.2 ст.38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземним транспортних\~засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у\~пункті 13.1\~статті 13 цього Закону. Пунктом 40.3. ст.40\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземним транспортних\~засобів» встановлено, що МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у\~порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у\~статті 41\~цього Закону. Згідно з ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Отже, після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи у МТСБУ виникло право регресного позову до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди. З метою досудового врегулювання спору МТСБУ 13.03.2020 направило відповідачу [PERSON] вимогу про добровільне відшкодування завданої майнової шкоди, яка останнім не виконана. Зазначене вище стало підставою для звернення представника позивача до суду з зазначеним позовом. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 34\~507, 39 грн, 2100 грн за виконані роботи та 2270 грн сплаченого судового збору. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі. ІІ. Заяви, клопотання сторін Представник позивача МТСБУ Тюрін М.М., який діє на підставі довіреності № 4-09/159 від 25.02.2021 подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 43). 11.06.2021 від відповідача [PERSON] до суду поступила заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає (а.с.45-46). Інших заяв і клопотань, пов`язаних з розглядом справи, учасники справи не заявляли. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду\~від 18.05.2021\~позовну заяву\~прийнято до\~розгляду та\~відкрито провадження\~у справі.\~Цією ж\~ухвалою прийнято\~рішення про\~розгляд справи\~у порядку\~спрощеного позовного\~провадження з\~повідомленням (викликом)\~сторін.\~Клопотань від\~сторін про\~інше не\~надходило. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву та, у разі необхідності подати зустрічний позов (а.с.37-38). Ухвалу суду від 18.05.2021 відповідачем отримано 28.05.2021 (а.с.42). Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами - немає. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин. 18 листопада 2019 року в м. Шаргород Вінницької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ВАЗ-2106, державний реєстраційний номер [NUMBER] під управлінням водія [PERSON] та автомобіля Renault, державний реєстраційний номер [NUMBER] під управлінням [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Renault, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до постанови Шаргородського районного суду Вінницької області від 04.12.2019 особою, винною у настанні ДТП, визнано [PERSON] та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ст.\~124,\~ст.\~122-4\~КУпАП (а.с. 6-7. На час ДТП відповідач [PERSON] не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. 20.12.2019 учасником ДТП [PERSON] подано до МТСБУ письмову заяву про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП (а.с. 27). За правилами\~ ч.\~6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до звіту № 10-12/19КЕ з ремонтною калькуляцією та фото таблицею від 23.12.2019 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки Renault Logan, державний реєстраційний номер [NUMBER] становить 41408,87 гривень 56 коп. (а.с.8-23). Позивач МТСБУ, на підставі заяви [PERSON] про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП від 20.12.2019, звіту № 10-12/19КЕ про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля від 23.12.2019, наказу МТСБУ №3087 від 12.03.2020, акту виконаних робіт 16479 від 02.12.2019 відшкодував потерпілій [PERSON] заподіяний відповідачем збиток в розмірі 34\~507,39 грн. та ТОВ ЕАК «Довіра» 2100 грн за виконані роботи (витрати на врегулювання, оплата послуг аваркома по справі №64724). Факти зазначених виплат підтверджуються платіжними дорученнями № 1476168 від 13.03.2020 та №1476273 від 16.03.2020 (а.с. 26, 30). 13.03.2020\~ позивач\~направив відповідачу\~вимогу про\~відшкодування завданої\~майнової шкоди\~(а.с.31). У зв`язку з невідшкодуванням відповідачем у добровільному порядку завданої шкоди позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди у примусовому порядку. Перешкод для\~пред`явлення\~позову про відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу, судом не встановлено. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Фактичним обставинам, встановленим судом відповідають договірні цивільні правовідносини, що регулюються, зокрема Цивільним кодексом України (далі ЦК України), Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-ІV в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру ... Згідно з положеннями ч.1 ст.\~4\~ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений \~ \~ \~ \~ законом або договором (стаття 5 ЦПК України). За приписами ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України). Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови ПВС України від 12.06.2009 №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Частиною \~3\~ст.\~12,\~ст.ст.\~76\~-\~81\~ЦПК України\~передбачено,\~що кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених законом.\~Доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях.\~Засобами доказування\~у цивільній\~справі є\~показання свідків,\~письмові докази,\~речові і\~електроні \~докази і\~висновки експертів.\~Суд приймає\~до розгляду\~лише ті\~докази,\~які мають\~значення для\~справи.\~Обставини,\~які за\~законом повинні\~бути підтвердженні\~певними засобами\~доказування,\~не можуть\~підтверджуватися іншими\~засобами доказування.\~Кожна сторона\~має довести\~ті обставини,\~на які\~ вона\~посилається як\~на підставу\~своїх вимог\~або заперечень,\~крім випадків,\~встановлених законом. Згідно частини\~1\~статті 11\~Цивільного Кодексу\~України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. У даному\~випадку таким\~актом є Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". За змістом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. За ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~вимог ч.2 ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положеннями ч. 1 ст.\~1191\~ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з положеннями підпункту а пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземним транспортних засобів», \~МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам\~пункту 1.7\~статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п.п.38.2.1 п. 38.2 ст.38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземним транспортних\~засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у\~пункті 13.1\~статті 13 цього Закону. Пунктом 40.3. ст.40\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземним транспортних\~засобів» встановлено, що МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у\~порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у\~статті 41\~цього Закону. VІ. Висновки суду Аналіз перевірених і оцінених у судовому засіданні доказів у підтвердження позовних вимог переконує суд, що позивачем надано належні та допустимі докази, в силу вимог ст.ст. 76 - 81 ЦПК України, на підтвердження порушення відповідачем його прав, оскільки судом встановлено, що з вини відповідача [PERSON] , сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобілів: ВАЗ-2106, державний реєстраційний номер [NUMBER] під управлінням водія [PERSON] та Renault, державний реєстраційний номер [NUMBER] під управлінням [PERSON] , в результаті якої автомобіль Renault, державний реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження, внаслідок чого [PERSON] було заподіяно матеріальну шкоду. При цьому, відповідач добровільно завдану шкоду не відшкодував, страхове відшкодування потерпілій виплатив позивач, у якого виникло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, а відтак, порушене право позивача підлягає судовому захисту, шляхом задоволення позовних вимог. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з положеннями ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2270 грн згідно платіжного доручення № 1029096 від 15.04.2021 (а.с.1). Позовні вимоги\~відповідачем [PERSON] \~визнано в\~повному обсязі до\~початку розгляду\~справи по\~суті. Враховуючи, що позовні вимоги відповідачем [PERSON] визнано в повному обсязі, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову, а саме 1135 грн. та стягнути з [PERSON] на користь МТСБУ судові витрати в сумі 1135 грн. Згідно з п.1 Розділу І Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 за №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за №1650/24182, цей Порядок розроблено на виконання, в тому числі, статті 7 Закону України «Про судовий збір». Пунктом 5 Розділу І вказаного Порядку встановлено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) за судовим рішенням, яке набрало законної сили.… У разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого) до головних управлінь Казначейства подається копія судового рішення, засвідчена належним чином. Відповідно до п.3 Розділу І вказаного Порядку, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється Казначейством або головними управліннями Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі головні управління Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі рахунки за надходженнями), відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів. Пунктом 10\~Розділу І\~вказаного Порядку\~визначено,\~заява та\~подання\~або\~копія судового\~рішення,\~засвідчена\~належним\~чином,\~подаються\~до\~відповідного головного\~управління\~Казначейства\~за місцем\~зарахування\~платежу\~до бюджету,\~Казначейства. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved