Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком, розташованим за адресою: Миколаївська область Новоодеський район, м. Нова Одеса, вул.. Затишна, 13, власником ѕ частки якого є позивач та зняття з реєстраційного обліку. На обґрунтування позову, вказала, що відповідач, який є її колишнім чоловіком, має зареєстроване місце проживання за вказаною адресою, проте з 2011 року, тобто понад один рік в цьому будинку не проживає та ним не користується. В судовому\~засіданні позивач\~заявлені позовні\~вимоги підтримала,\~просив про\~їх задоволення,\~проти ухвалення\~ заочного\~рішення не\~заперечувала. В подальшому подала до суду заяву про продовження розгляду справи у її відсутність. \~ \~ \~ \~У судове засідання, призначене на 28.02.2019 р., як і в попередні призначені судові засідання, відповідач не зявився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав. У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність відповідача, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, за останнім відомим місцем реєстрації місця проживання (ч.9 ст. 28 ЦПК), двічі викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про поважність причин неявки в судове засідання суд не повідомив, позивач не заперечувала проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 18 вересня 2018 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], змінивши прізвище після реєстрації шлюбу на «Сліпуха», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП №159003, виданим Новоодеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 18.09.2018 року, у звязку із чим за клопотанням позивача її прізвище уточнено як [PERSON]. Позивач [PERSON] є власником ѕ частки житлового будинку за адресою: Миколаївська область Новоодеський район, м. Нова Одеса, вул. Затишна, 13, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30.11.2010 року за реєстровим № 1-2189, виданим державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON], як член сімї позивача - чоловік, з 02.04.2007 року був зареєстрований за вказаною адресою. Згідно акту обстеження від 06 вересня 2018 року, складеного головним інспектором КП «Правопорядок» в присутності\~сусідів, підтверджено, що за адресою: Миколаївська область\~Новоодеський район,\~м.\~Нова Одеса,\~вул.\~Затишна,\~13,\~[PERSON]\~ зареєстрований, але фактично не проживає у звязку зі зміною місця проживання. \~ \~ \~ \~Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 16.12.2011 року шлюб між сторонами було розірвано. \~ \~ \~ \~Після розірвання шлюбу, а саме в грудні 2011 року, [PERSON] забрав свої речі і виїхав звідти, припинивши користування та проживання у належному позивачу будинку, не знявшись з реєстраційного обліку. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що відповідач [PERSON] був чоловіком позивача, в будинку №13 по вул. Затишна в м. Нова Одеса не проживає з 2011 року. Забрав свої\~речі і\~виїхав з будинку, більше не приїжджав, вселитися після чого не намагався. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним. Положеннями ст.. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. \~ \~ \~ \~ \~Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383\~ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. За змістом ч. 2\~ст. 405 ЦК України, визнання члена сім'ї власника житла таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням, можливе внаслідок відсутності цієї особи в цьому приміщені понад один рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Викладені в позові обставини щодо не проживання відповідача у належному позивачу будинку з грудня 2011 року, тобто більше 1 року до моменту звернення до суду із позовом, суд вважає встановленим. Враховуючи той факт, що відповідач, місце проживання якого зареєстроване за адресою: [INFO], за вказаною адресою не проживає більше 1 року без поважних причин, що є встановленим у судовому засіданні, він є особою, що втратила право користування цим будинком. Що стосується позовної вимоги позивача щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку, суд приходить до наступного. Відповідно до\~ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні»\~від 11.12.2003\~року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Виходячи зі змісту зазначеної норми права, поняття "зняття з реєстрації" нерозривно пов'язане з поняттям "житлові права" (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше). Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про : 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням); 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що\~Закон України від 11.12.2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"\~є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, суд приходить до переконання, що визнання в судовому порядку відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в спірному будинку є підставою для зняття його з реєстрації, а тому позовна вимога про зняття відповідача з реєстраційного обліку є зайвою та задоволенню не підлягає. Відповідно зі\~ст.141 ЦПК України,\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial