Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Харківська міська раді (далі - ХМР) звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] , третя особа: державний реєстратор Зміївської міської ради Харківської області Калініна Л.М., в якому просить суд скасувати державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення лі. "А-1" загальною площею 53,4 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] з одночасним припиненням речових прав (реєстраційний № об`єкта нерухомого майна 1142511263101, запис про право власності №18480104). В обґрунтування позову зазначено, що Департаментом територіального контролю та земельних відносин ХМР досліджувалась інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та було встановлено, що у порушення вимог Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором Зміївської міської ради Харківської області Калініною Л.М. (рішення від 04.01.2017 року за №33343718) відкрито розділ об`єкта нерухомого майна №1142511263101 та зареєстровано право власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 53,4 кв.м по [ADDRESS] за [PERSON] . Представником ХМР вказано, що державна реєстрація права власності на вищевказаний об`єкт проведена без відповідних документів та з порушенням вимог чинного законодавства, що є підставою для скасування державної реєстрацію прав власності на нежитлове приміщення лі. "А-1" загальною площею 53,4 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] з одночасним припиненням речових прав (реєстраційний № об`єкта нерухомого майна 1142511263101, запис про право власності №18480104). Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.06.2021 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в підготовче судове засідання. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.08.2021 року закрито підготовче судове засідання по справі та призначено справу до судового розгляду. Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах. В судовому засіданні уповноважений представник позивача Оганова К.О. підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просила суд позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала позовні вимоги в повному обсязі. Третя особа державний реєстратор Зміївської міської ради Харківської області Калініна Л.М. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання поштового відправлення, будь-яких заяв та клопотань не надала. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши думку представника позивача та відповідача, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне. Державним реєстратором Зміївської міської ради Харківської області Калініною Л.М. (рішення від 04.01.2017 року № 33343718) відкрито розділ об`єкта нерухомого майна № 1142511263101 та зареєстровано право власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 53,4 кв.м по [ADDRESS] за [PERSON] . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №255870948 від 11.05.2021 року, підставами для державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 53,4 кв.м по [ADDRESS] , були: технічний паспорт б/н від 23.12.2016 року, виданий ТОВ [PERSON] ; рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 02.03.2005 року № 175; акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 02.03.2005 року № 175 /а.с. 20/. З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Харківського міськвиконкому від 02.03.2005 року № 175, затверджено акт державної приймальної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію від 02.03.2005 року виданий на тимчасовий торгівельним павільйон загальною площею 53,4 кв.м за адресою: [ADDRESS] /а.с. 29/. Відповідно до договору оренди землі від 26.08.2016 (номер запису про інше речове право: 16363336 від 09.09.2016) земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] надана ФО-П [PERSON] для експлуатації та обслуговування тимчасового торгівельного павільйону. Технічний паспорт виданий станом на 23.12.2016 року б/н, виданий ФОП [PERSON] на громадський будинок літ. «А-1» нежитлову будівлю по [ADDRESS] . Проте, згідно експлікації вказаного технічного паспорту об`єкт має характерники тимчасового павільйону (магазину). Представник позивача вказує, що документи, подані відповідачем для державної реєстрації видані на тимчасову споруду - тимчасовий торгівельний павільйон, у відповідача відсутні документи, прийняття спірного об`єкту до експлуатації, а реєстрація прав на нього проведена з порушенням вимог діючого законодавства. Вказані дії відповідача прямо порушують законні права та інтереси міської ради, яка за наслідком проведення незаконних реєстраційних дій позбавлена можливості виконувати функції державного архітектурно-будівельного контролю. Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 2 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За вимогами ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Частиною 2 цієї статті визначено, що якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених ст. 31 цього Закону. Проте, з матеріалів справи, зокрема з рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 02.03.2005 року № 175, акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 02.03.2005 року № 175 вбачається, що вони видані на тимчасовий торгівельний павільйон, загальною площею 53,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Технічний паспорт станом на 23.12.2016 року б/н, хоча і виданий ФОП [PERSON] на громадський будинок літ. «А-1» нежитлову будівлю по [ADDRESS] . Проте, згідно експлікації вказаного технічного паспорту об`єкт має характерники тимчасового павільйону (магазину). Таким чином, документи подані [PERSON] для державної реєстрації видані на тимчасову споруду. Порядок оформлення права власності на нерухоме майно регулюється Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок №1127), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127. У випадках, передбачених законодавством України, встановлено необхідність проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Саме з проведенням такої державної реєстрації пов`язується момент виникнення права власності на нерухоме майно. Частиною 1 ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (ч. 2 ст. 331, ч. 4 ст. 334 ЦК України, ч. З ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Згідно зі статтею 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Аналогічне визначення «нерухоме майно» міститься у статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Визначення нерухомого майна у ст. 181 ЦК України є узагальненим та характеризує нерухоме майно за трьома основними ознаками, які повинні бути притаманні тому чи іншому об`єкту при визначенні його належності до нерухомого майна, а саме: розташування на земельній ділянці; переміщення неможливе без його знецінення; переміщення неможливе без зміни його призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Аналогічне визначення тимчасової споруди закріплене також у п. 1.3 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 21.10.2011 № 244, згідно якого тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Відповідно д ч. 4 ст. 5 вказаного Закону не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії. Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що державним реєстратором Зміївської міської ради Харківської області Калініною Л.М. проведено державну реєстрацію в Державному реєстрів речових прав на нерухоме майно права власності на тимчасову споруду - тимчасовий торгівельний павільйон загальною площею 53,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , без відповідних документів. Згідно зі ст. 26 Закону України «Про основи містобудування» забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Відповідно до Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466, будівельними роботами є роботи з нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту. Згідно ДБН А.2.2-3-2014: Нове будівництво - це будівництво будинків, будівель, споруд, їх комплексів, що здійснюється з метою створення об`єктів виробничого і невиробничого призначення, а також лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, в тому числі добудова зупинених об`єктів незавершеного будівництва. Реконструкція - це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкту будівництва, що це передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, в наслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкту в цілому або його частин (за умови їх автономності). Відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проведенню державної реєстрації прав на об`єкт нерухомого майна має передувати прийняття його до експлуатації. Порядок прийняття об`єктів будівництва до експлуатації визначений ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Частиною 2 ст. 18 Закону визначено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок). В частині обов`язку реєстрації права власності виключно на ті об`єкти будівництва, які прийняті до експлуатації (за винятком випадків, визначених ст. 31 Закону) Порядок також відповідає вимогам Закону. Відповідно до п. 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком. В силу п. 14 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію сечових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема, але не виключно, інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. До визначених пунктом 14 «інших документів» можна віднести декларацію про готовність об`єкта до експлуатації або сертифікат готовності. Так, згідно з п. 13 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461, зареєстрована декларація або сертифікат є підставою для оформлення права власності на нього. Таким чином, ці два документи законодавець відносить до правовстановлюючих документів на нерухоме майно, визначених у п. 14 ч. 1 ст. 27 Закону. Пунктом 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок), унормовано, що для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 2)технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності). Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів. У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки. Таким чином, для державної реєстрації права власності на новозбудований або реконструйований об`єкт до державного реєстратора надається документ, що підтверджує прийняття такого об`єкту до експлуатації. Частиною 1 ст. 18 Закону визначено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3)встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Таким чином, вбачається, що у [PERSON] під час державної реєстрації в 2016 році був відсутній документ, що підтверджує прийняття спірного об`єкта до експлуатації, а отже, реєстрація прав на вказаний вище об`єкт проведена з порушенням вимог діючого законодавства. Вказане є порушенням ч. 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», згідно якої проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених ст. 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об 'єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування. Згідно з ч. 4 ст. 18 Закону, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і по даним/отриманим документам. Виходячи з зазначених норм Закону, державний реєстратор в процедурі розгляду заяви повинен встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, чого в даному випадку зроблено не було та призвело до протиправної реєстрації права власності на тимчасову споруду. Отже, реєстрація прав на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення літ. "А-1", загальною площею 53,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] проведена з порушенням вимог діючого законодавства, оскільки для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкта нерухомого майна до державного реєстратора - надається документ, що підтверджує прийняття такого об`єкту до експлуатації. Також, новозбудований об`єкт у відповідних випадках також передбачає попереднє присвоєння йому адреси у встановленому законодавством порядку. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Вказані обставини були визнані відповідачем під час розгляду справи. Враховуючи, що дії забудовника прямо порушують законні права та інтереси Харківської міської ради, яка за наслідком проведення незаконних реєстраційних дій позбавлена можливості виконувати функції державного архітектурно-будівельного контролю, суд вважає що наявні підстави для задоволення позову та скасування державної реєстрації прав власності на нежитлове приміщення лі. "А-1" загальною площею 53,4 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] . Окрім того, згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а"пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а"пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Згідно наявного в матеріалах справи платіжного доручення № 930 від 22.04.2021 року, під час звернення до суду з вказаним позовом стороною позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн. В судовому засіданні відповідач заперечувала проти стягнення з нею судового збору, проте будь-яких підстав для звільнення її від сплати судового збору або відмови в задоволенні позову в частині стягнення судового збору не вказала. Таким чином, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме з відповідача на користь сторони позивача стягуються витрати по оплаті судового збору в сумі 2270,00 грн.

Outcome: approved