Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Описова частина 11.02.2021 АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулось з вказаним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 30.03.2015 б/н станом на 04.01.2021 у розмірі 40681,62 грн. Стислий виклад позицій сторін На обґрунтовування позовних вимог позивач зазначив, що 30.03.2015 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] уклали договір, за яким відповідач з метою отримання банківських послуг підписав анкету-заяву та отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на кредитну карту. [PERSON] , підписавши 30.03.2015 заяву-анкету, погодився з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», що додані до позову. [PERSON] умови кредитного договору не виконує та має заборгованість, що станом на 04.01.2021 складає 40 681,62 та є заборгованістю за тілом кредиту. Відповідач згідно поданого відзиву позовні вимоги не визнав. Вказав, що позивачем не надано доказів, визначених законом на підтвердження виникнення кредитного зобов`язання, існування боргу та його розміру. Розрахунок заборгованості не відповідає дійсності. Довідка про зміну кредитного ліміту, окрім того, що ніким не підписана, нічого не доводить. В анкеті заяві не вказано яку кредитну карту йому видано, її номер, надання грошових коштів на цю карту, відкриття рахунку та зарахування кредиту на цей рахунок; не зазначено розміру кредитного ліміту. Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи не є складовою договору, оскільки ним не підписані. Банк протиправно автоматично списував грошові кошти на погашення заборгованості з 22.06.2020 в розмірі 18574, 68 грн. У відповіді на відзив представник АТ КБ «Приватбанк» вказав, що відповідачем підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Умови та правила розміщені на банківському сайті а отже є загальнодоступними. Тому, заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку складають кредитний договір між сторонами. У виписці по рахунку відображено факт отримання грошових коштів відповідачем. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований. Тарифи вказані в пам`ятці клієнта, які відповідач отримав разом із кредитною картою. Пунктом 2.1.1.2.3. Умов і правил передбачено право банку збільшити або зменшити кредитний ліміт. Відповідачем не доведено, що заборгованість перед банком у нього відсутня. Пунктом 1.1.3.1.6 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що банк має право здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих у валюти кредитного ліміту, в межах суми, які підлягають сплаті банку по цьому договору. Заяви, клопотання, процесуальні дії Ухвалою суду від 22.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача та відповідач не прибули, до суду спрямували заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач у письмовій заяві від 26.05.2021 наполягав, що заборгованості перед банком він немає. Мотивувальна частина Фактичні обставини встановлені судом Судом встановлено, що 30.03.2015 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ "ПРИВАТБАНК" і [PERSON] уклали кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг», на виконання умов якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну карту (а.с. 22-28, 31). Відповідно до розрахунку боргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» нарахувало відповідачеві борг за кредитним договором б.н. від 30.03.2015, станом на 04.01.2021 у розмірі 40681,62 грн, що складає заборгованість за тілом кредиту ( а.с. 9-21). Відповідно до довідок, виданих АТ КБ «ПРИВАТБАНК», [PERSON] був підписаний кредитний договір б/н, за яким йому видано кредитні карти: № [NUMBER] від 14.11.2014 з терміном дії до 11/18 та карта № [NUMBER] від 17.03.2017 з терміном дії до 05/20. Кредитний ліміт [PERSON] за картковим рахунком № [NUMBER] неодноразово змінювався, 20.07.2017 складав 25000 грн та 16.05.2019 зменшено до 0 грн ( а.с. 29,30). Умови та правила надання банківських послуг та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що долучені банком до позовної заяви не містять підпису відповідача (а.с.32, 33-83). Норми права застосовані судом Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розробляє саме підприємець (в даному випадку Банк). Оскільки умови договорів приєднання розробляє Банк, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим, Банк повинен підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг Банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом частини другої статті 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). За положеннями статей 77, 79-81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Аналіз доводів сторін, висновки суд Банк, пред`являючи вимоги до відповідача про погашення кредиту, просить стягнути заборгованість за тілом кредиту, посилаючись на те, що між сторонами укладено кредитний договір на підставі анкети-заяви від 30.03.2015, Тарифів та Витягу з Умов та правил банківських послуг, які розміщені на банківському сайті та які невід`ємні частини цього договору. Проте з наданої банком заяви-анкети від 30.03.2015 вбачається, що у цій заяві-анкеті, зазначені лише дані про особу позичальника та у ній не зазначено банківського продукту, який надається позичальнику, відсутні умови договору про встановлення розміру процентів за користування кредитом (а.с.31). Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку не підписані відповідачем. Відповідач заперечив факт ознайомлення із ними та їх підписання. Крім того, витяг з Тарифів обслуговування чотирьох кредитних карт - «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRAKT» та «Універсальна GOLD», а також Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (розміщені на сайті: https://privatbank.ua/), які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису позичальника. Тому ні Тарифи, ні Умови та правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного 30.03.2015 між Банком та [PERSON] , шляхом підписання анкети-заяви. Відтак, позивач не довів факту прийняття [PERSON] запропонованих йому умов щодо розміру процентів та пені за користування кредитом. Отже суд не може брати за основу наданий банком розрахунок заборгованості, оскільки він суперечить умовам договору. Нарахування банком процентів та пені та їх розміру не узгоджуються із умовами договору. За таких обставин, суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України. Вказане узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Таким чином, суд вважає, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви від 30.03.2015 та банк вправі вимагати повернення наданих грошових коштів. Факт отримання грошових коштів та їх розмір доводиться наданою банком випискою за договором укладеним із [PERSON] за період із липня 2015 року до грудня 2020 року. Достовірність відображених у виписці банку відомостей ніким не оспорюється. Із даної виписки по банківському рахунку відповідача вбачається, що відповідач протягом 2015-2020 років знімав з банківського рахунку грошові коши та вносив на їх погашення, в тому числі і шляхом списання грошових коштів із інших рахунків. Шляхом арифметичних підрахунків вбачається, що сума грошових коштів, яка внесена відповідачем перевищує суму грошових коштів, отриманих [PERSON] у зв`язку із підписанням ним Анкети-заяви від 30.03.2015. За таких встановлених судом обставин, оскільки не встановлено боргу [PERSON] перед АТ КБ "Приватбанк" за кредитним договором від 30.03.2015, у задоволенні позову належить відмовити. Розподіл судових витрат Оскільки у позові відмовлено, підстави для компенсації судових витрат позивача відсутні.

Outcome: dismissed