Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Шабівської сільської ради про визнання права власності на самочинне будівництво, та після уточнення своїх позовних вимог просить суд: визнати за нею право власності на 2/200 частки бази відпочинку "[INFO]", розташованої на території Шабівської сільської ради, комплекс будівель та споруд [ADDRESS], що складається з 1/2 частини будинку відпочинку літ. "1Є" в складі приміщень №3,6, загальною площею 24,6 кв.м. В цілому приміщення літ. "1Є" - загальною площею 48,6 кв.м. У судове засідання позивач не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно письмової заяви просить справу розглядати у його відсутності, вимоги позовної заяви підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, згідно наданої до суду письмової заяви, просить справу розглядати без його участі, заперечень проти позовних вимог немає. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області №2-6555/2005 р. від 29.11.2005 року належить 2/200 частки будівлі та споруди бази відпочинку «[INFO]», адреса об'єкта: [ADDRESS], «[INFO]» будівлі та споруди бази відпочинку, територія Будацької коси (біля селища Затока), буд. літ. «Л», що підтверджується витягом № 11487778 реєстрації права власності на нерухоме майно, відповідно до якого право власності на будівлі та споруди б/в «[INFO]» за [PERSON] зареєстровано КП «Білгород-Дністровське БТІ», реєстраційний номер 15672329, номер запису 84 в книзі 1. Будівлі та споруди бази відпочинку «[INFO]» знаходяться на земельній ділянці на Будацькій косі біля селища Затока, Білгород-Дністровського району в розмірі 0,109 га, наданій громадському об'єднанню "[INFO]" в довгострокове користування на умовах оренди строком на 25 років для обслуговування будівель та споруд бази відпочинку «[INFO]». Позивач є членом громадського об'єднання «[INFO]» . На вищевказаній земельній ділянці позивачем було самочинно побудовано 1/2 частину будинку відпочинку "1 Є", замість знесеного будинку літ. «Л», який належав останньому на праві власності. Інша 1/2 частина будинку відпочинку "1Є" належить [PERSON] на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 листопада 2010 року №2-5691/10 р. Та обставина, що самочинно збудованою будівлею позивач не може користуватися зі всіма правами власника змушує останнього звернутися до суду. В результаті самочинного будівництва права інших осіб не порушені. Відповідно Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж будинку відпочинку літ. "1Є", замість знесеного будинку відпочинку літ. "Л", розташованого за адресою: [ADDRESS], база відпочинку «[INFO]», комплекс будівель та споруд №22, розробленого директором ПФ "Малахіт" Чебан Т.А., ліцензія серії АВ №588582 від 10.10.2011 року, встановлений належний технічний стан вказаного об'єкту. Зокрема, відповідно п. 7 Звіту за результатами проведення технічного обстеження об'єкта: будинок відпочинку літ. "1Є", розташований за адресою: [ADDRESS], база відпочинку «[INFO]», комплекс будівель та споруд №22, встановлено його відповідність вимогам надійності і можливість його безпечної експлуатації. Даний об'єкт відповідає всім вимогам ДБНВ.2.2-15--2005 "Житлові будинки. Основні положенняю", Держ Сан ПіН 239, Сан ПіН 2152. За таких обставин зроблено позитивний висновок про технічний стан конструкцій будинку відпочинку літ. "1Є", розташованого за адресою: [ADDRESS], база відпочинку «[INFO]», комплекс будівель та споруд №22. Згідно ст. 41 Конституції України право власності здобувається в порядку, передбаченому законом. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", будь-яка особа, яка створює нове нерухоме майно, вправі за наявності рішення суду зареєструвати право власності як на такий об'єкт, так і на об'єкт, що завершений будівництвом та зданий в експлуатацію. Згідно ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинне збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Зокрема, у п.п 15,16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва» від 30.03.2012 року, визначено, що «Позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній, ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволено судом на підставі частини третьої статті 376 ЦК, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам. В аспекті самочинного будівництва, а також враховуючи норми цивільного законодавства, питання визнання права власності в даному випадку може бути предметом судового розгляду. Зазначені положення ЦК України повністю відповідають захисту права власності, яке гарантується ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні Європейського суду від 29.11.1991 р. у справі «ПайнВелейДєвелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України передбачено право власника (користувача) земельної ділянки звертатись до суду з вимогою про визнання за ним права власності на самочинну забудову, якщо це не порушує права інших осіб. Таким чином, суд дослідивши всі обставини справи, зваживши на відповідність 1/2 частини самочинно збудованого будинку відпочинку літ. "1Є", розташованого за адресою: [ADDRESS], база відпочинку «[INFO]», комплекс будівель та споруд №22, будівельним нормам і правилам, розміщення самочинно збудованого нерухомого майна на відведеній у встановленому законом порядку позивачу земельній ділянці, приходить до висновку, що право власності позивача підлягає захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved