Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до громадянки України [PERSON], юридичної особи з назвою «відділ державної виконавчої служби Кам'янка-Бузького районного управління юстиції Львівської області, третьої особи державного реєстратора Кам»янка-Бузької районної державної адміністрації про зобов'язання припинення дії по свавільному втручанню у сферу особистого життя та зобов'язання припинити складання постанов В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що нею у простому поштовому відправленні отримано попередження від 15.05.2014 р. та постанову ВП № 43304733 від 15.05.2014 р. про стягнення боргу, підписану гр. України [PERSON] від імені суб'єкта господарської діяльності - юридичної особи з назвою '"Відділ державної виконавчої служби Кам'янка-Бузького районного управління юстиції Львівської області" (Р/н ЄДРПОУ№ 34912221). Ознайомившись з відомостями, які містять оригінал витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців за № 16533590 (Серія АБ №946891) про ЮО "ВДВС Кам'янка-Бузького РУЮ Львівської області " стало відомо, що вказана юридична особа не є органом влади, ніким не утворювалась і її державна реєстрація має фіктивний характер. Наявність ідентифікаційного коду ЄДРПОУ і реєстрація у ЄДРПОУдоводять ту обставину, що ЮО "ВДВС Кам'янка-Бузького РУЮ Львівської області" є суб'єктом господарської діяльності. Згідно ч.1 ст. 8 ГК України Держава, органи державної влади та органи місцевого" самоврядування не є суб'єктами господарювання. На підставі приписів ч.2 ст. 19 Конституції України та ч. 1 ст. 8 ГК України ЮО "ВДВС Кам'янка-Бузького РУЮ Львівської області " не може бути і не є органом державної влади. У зв'язку з цим, вважає, що відповідач не є посадовою особою державного органу влади, а отже не є суб'єктом владних повноважень і в спірних правовідносинах може брати участь лише у статусі гр. України, оскільки здійснення владних повноважень суб'єктами господарювання не передбачено жодною нормою чинного законодавства України. Прикриваючись іменем суб'єкта господарювання [PERSON] склала незаконну, свавільну і протиправну постанову відносно неї, чим принижує її честь та гідність, спричиняє моральні страждання та наносить матеріальні збитки у вигляді витрат, що пов'язані з підготовкою і подачею позову стосовно цієї постанови до суду. Крім цього, з метою особистого збагачення гр. України [PERSON], шляхом складання і пред'явлення Постанови від 15.05.2014 р. намагається схилити її виконати постанову ВП № 43304733 від 15.05.2014 р. та таким чином у незаконний спосіб позбавити її приватної власності - грошових коштів у розмірі 747,00 гривень. Такими діями відповідача їй завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала після ознайомлення зі змістом документів, оскільки викладені у них твердження не відповідають дійсності, а тому просить стягнути з відповідача 10 000 грн. моральної шкоди, зобов'язати відповідача припинити дії по свавільному втручанню у сферу її особистого життя, що принижують честь і гідність, спрямовані на порушення права на повагу до власності, а саме, припинити складати постанови про стягнення боргу, які спрямовані на особисте збагачення відповідача, шляхом позбавлення приватної власності - грошової суми в розмірі 747 грн., стягнути завдану матеріальної шкоди в сумі 747 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відділу Державної виконавчої служби Кам'янка-Бузького РУЮ Львівської області в судове засідання не з'явився, подав письмове заперечення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Позивач вважає, що оскільки ВДВС Кам'янка-Бузького РУЮ Львівської області не є органом державної влади, а державний виконавець Браташ О.П. відповідно його посадовою особою, тому остання, як гр. України складаючи постанови про стягнення боргу свавільно втручається в сферу її особистого життя, чим принижує честь і гідність, порушує право на повагу до власності. Вказані твердження позивача суд розцінює як надумані та необґрунтовані, виходячи з наступного. Відділ державної виконавчої служби Кам'янка - Бузького районного управління юстиції Львівської області, є структурним підрозділом державного органу виконавчої влади, юридичною особою публічного права, на який згідно з ч. 1 ст. 2. Закону України «Про виконавче провадження» покладається примусове виконання. На виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем ДВС Кам'янка-Бузького РУЮ Львівської області Березюк О.П. 15.05.2014 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 43304733 про примусове виконання виконавчого листа № 813/933/14, виданий 07.04.2014 р. Львівським окружним адміністративним судом про стягнення з [PERSON] на користь держави, в особі ДПІ У Кам'янка-Бузькому районі податкового боргу в сумі 747 грн. Отже, відповідач [PERSON] при винесенні вище зазначеної постанови, діяла як посадова особа - державний виконавець відділу державної виконавчої служби Кам'янка - Бузького районного управління юстиції Львівської області, а не як фізична особа, як вважає позивач. Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини «Ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла, тайну його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань». Конституція оголошує недопустимим втручання в особисте і сімейне життя людини - «Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, окрім випадків, передбачених Конституцією». Ст. 301 ЦК України законодавець закріпив право фізичної особи на особисте життя, як одне із особистих немайнових прав фізичної особи. Ст. 3 ЦК України визначені загальні засади цивільного законодавства, серед яких, окрім інших, є неприпустимість свавільного втручання у сферу особис\-того життя людини. Згідно з цією засадою органи державної влади і місцевого самоврядування не мають права втручання у сферу особистого життя людини, якщо остання не порушує права та законні інтереси інших суб?єктів правовідносин. У рішенні від 29 грудня 1999 року № 11-рп/99 Конституційний суд України зазначив, що у звичному, а також в юридичному обігу термін "свавільно" вживається неоднозначно: необмежена влада; відсутність законності, справедливості; схильність діяти на власний розсуд, не зважаючи на волю й думку інших; самовілля тощо. Аналізуючи наведені норми права суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON], діючи як посадова особа структурного підрозділу державного органу виконавчої влади, керувалась положеннями та вимогами закону, а тому суд не вбачає у її діях, як гр. України, свавілля щодо втручання у сферу особистого життя позивача, що принижують честь і гідність, спрямовані на порушення права на повагу до власності. Як сторона виконавчого провадження позивач вправі у встановленому законом порядку оскаржувати дії чи бездіяльність відповідача як державного виконавця. Щодо вимоги позивача про зобов'язання припинити складати постанови про стягнення боргу, які спрямовані на особисте збагачення відповідача, суд вважає, що така носить перспективний на думку позивача, ймовірний протиправний характер поведінки відповідача у відносинах з позивачем, а тому таке право відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України захисту не підлягає, а покликання позивача на особисте збагачення відповідача безпідставні та необґрунтовані. В судовому засіданні представник позивача просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 747 грн., що становлять суму боргу, яку відповідач намагається стягнути з [PERSON] Суд вважає, що позивачем не доведено факт завдання майнової шкоди, а тому вказана вимога задоволенню не підлягає. Позивач просить також стягнути в його користь з відповідача завдану моральну шкоду в розмірі 10.000 грн. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Судом не встановлено порушення прав позивача [PERSON] відповідачем [PERSON] як гр. України, а тому дана вимога до задоволення не підлягає. Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, дослідивши в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed