Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський центр правової допомоги» про стягнення коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що він звернувся за правовою допомогою до Т0В "КИЇВСЬКИЙ ЦЕНТР ПРАВОВОЇ ДОПОМОГИ" з питання перерахунку його пенсії. Так, 02.11.2020 року був укладений Договір № Д-430 між ТОВ "КИЇВСЬКИЙ ЦЕНТР ПРАВОВОЇ ДОПОМОГИ" в особі касира - адміністратора [PERSON] і [PERSON] , предметом даного договору є надання юридичних послуг з: написання позовної заяви, проекту заяви до ПФУ та надання консультацій. Загальна вартість за договором була визначена в розмірі 6840,00 грн. 02.11.2020 року був сплачений попередній внесок у розмірі 600,00 грн., а 03.11.2020 року Позивачем сплатив залишок у розмірі 6,240,00 грн. про що свідчать відповідні чеки. За даним Договором, між сторонами був підписаний Акт про надання юридичних послуг, згідно якого Виконавець виконав, а Замовник прийняв наступні послуги:проект заяви до НП ГУНП,проект позовної заяви, консультації. Позивач наголосив, що жодного акту про виконання проекту заяви до ПФУ він не підписував та зміни до Договору не вносились, а також позовної вимоги щодо перерахунку пенсії обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати без застосування формули, визначеної пунктом 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в проекті позовної заяви не було. Окрім того, Ухвалою Судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.11.2020 року по справі № 640/28309/20 було залишено позовну заяву без руху, а 28.12.2020 року Ухвалою по справі № 640/28309/20 було повернуто позовну заяву у зв`язку з не усуненням недоліків. Таким чином, послуги, обумовлені договором не були належним чином виконані, а саме:проект заяви до НП ГУНП у м. Києві - відсутній (акт щодо даної заяви не підписувався);проект позовної заяви - не відповідає захисту порушених прав, у зв`язку із чим Позивач звернувся до Відповідача та позов був повернений судом; консультації, за поясненнями представників Відповідача, надавались безкоштовно. Позивач зазначив, що 08.12.2020 року намагаючись вирішити даний спір в позасудовому порядку, він звернувся до Відповідача із заявою щодо повернення коштів та розірванню договорів № Д-129 та № Д-430, на що ТОВ "КИЇВСЬКИЙ ЦЕНТР ПРАВОВОЇ ДОПОМОГИ" зазначило, що усі послуги були виконані в повному об`ємі та підстав для повернення коштів немає. Ухвалою суду від 02 квітня 2021 року відкрито провадження у вищевказаній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 13 серпня 2019 року було подано Відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просила у задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що «02» листопада 2020 року між Позивачем та Відповідачем укладено Договір № Д-430, відповідно до якого (п.2 Договору) Відповідач взяв на себе зобов`язання надати наступні юридичні послуги: проект заяви до Пенсійного фонду України; проект позовної заяви; консультації.За фактом внесення Позивачем обумовленої суми та надання необхідних документів, Відповідачем було повідомлено Позивача про дату передачі проектів документів та «07» листопада 2020 року Відповідачем були передані Позивачу проекти документів у відповідності до Договору, і сторонами підписано Акт про надання юридичних послуг.Отже, послуги Позивачу були надані у встановлені строки. Також, «07» листопада 2020 року було укладено Додаткову угоду про внесення змін до Договору Д-430 від 02.11.2020 року, згідно якої (п.1 Додаткової угоди), Відповідач і Позивач, шляхом переговорів прийшли до рішення про внесення змін до п. 1.2 договору Д-430 від 02.11.2020 року про надання юридичних послуг, з оплатою Відповідачу - ТОВ «Київський центр правової допомоги», а саме: проект заяви до НП ГУНП; проект позовної заяви; консультації. Вартість виробленої роботи Відповідача сторони оцінили в розмірі 6 840,00 грн.Тож, Відповідачем надано Позивачу послуги у відповідності до п. 1.2 Договору з урахуванням внесених сторонами змін та Позивач в свою чергу прийняв надані послуги та скористався ними. Позивач в судовому засіданні в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов. Представник відповідача Лаврова О.Н. заперечила проти задоволення позову та зазначила, що позов є необґрунтованим. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 02 листопада 2020 року між Позивачем та Відповідачем укладено Договір № Д-430, відповідно до якого Відповідач взяв на себе зобов`язання надати наступні юридичні послуги: проект заяви до Пенсійного фонду України; проект позовної заяви; консультації. 02 листопада 2020 року Позивачем надано Відповідачу інформаційну записку (завдання замовника в рамках виконання договору про надання юридичних послуг) до Договору №Д-430 від 02.11.2020 року, якою Позивач надав Відповідачу опис ситуації та завдання на підготовку пакета документів згідно Договору. З позовної заяви вбачається, що Позивач звернувся до Відповідача з питання перерахунку пенсії обчисленої з п`ятикратного розміру заробітної плати без застосування формули, визначеної пунктом 9-1 Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Як вбачається з інформаційної записки, опис ситуації Позивачем містить побажання зарахування певного періоду служби до страхового стажу. Крім того, Позивач посилається на те, що вже звертався до уповноваженого органу щодо нарахування пенсії обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, але має сумніви щодо року, який взято до розрахунку при визначенні розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до додаткової угоди про внесення змін до Договору Д-430 від 02.11.2020 укладеної 07 листопада 2020 року, а саме згідно п.1 Додаткової угоди Відповідач і Позивач, шляхом переговорів прийшли до рішення про внесення змін до п.1.2 договору Д-430 від 02.11.2020 року про надання юридичних послуг, з оплатою Відповідачу - ТОВ «Київський центр правової допомоги»; а саме: проект заяви до НП ГУНП; проект позовної заяви; консультації. Вартість виробленої роботи Відповідача сторони оцінили в розмірі 6 840,00 грн. Судом встановлено, що Позивач прийняв надані послуги та скористався ними. 08 грудня 2020 року Позивачем подано Відповідачу заяву з вимогою повного повернення сплачених коштів, зокрема, і за Договором № Д-430 від 02.11.2020 року. Відповідно до статті 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» послугою вважається діяльність виконавця послуг з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Договором є усний чи письмовий правочин між споживачем і виконавцем. За приписами частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 5.8 Договору встановлено, що невідємною частиною договору є інформаційна записка (завдання Замовника Виконавцю), заповнена Замовником власноручно, а також Акт про надання юридичних послуг. Відповідно до п.1.1 Договору, виконавець зобов`язується за дорученням замовника надати юридичні послуги, зазначені в п. 1.2. цього договору, для чого зобов`язується вчинити юридичні та інші пов`язані з ними дії в обсязі, обумовленому в цьому договорі. Пунктом 1.2 Договору сторони визначили, що замовник доручає, виконавець бере на себе зобов`язання надати замовнику наступні юридичні послуги: проект заяви до ПФ; проект позовної заяви; консультації. Відповідно до п.2.1.3 Договору виконавець зобов`язаний з моменту підписання цього договору сторонами, негайно приступити до правового аналізу ситуації, вивчити надані замовником документи та відомості, здійснити підбір необхідних нормативних актів, вибрати найбільш оптимальний план для досягнення мети за цим договором, підготувати проекти документів, зазначених у п. 1.2 цього договору протягом 5-ти днів з моменту надання замовником усіх необхідних відомостей і документів. Згідно п.2.1.4 виконавець зобов`язаний після внесення 50% від вартості послуг, відповідно до п. 3.1 цього договору, здійснити підготовку до видачі проекти документів, зазначених у п. 1.2 цього договору, замовнику. Пунктом 2.1.6 Договору встановлено обов`язок Відповідача безоплатно, на вимогу замовника, вносити корективи в підготовлені проекти документів, у випадку якщо необхідність внесення таких корегувань була виявлена в результаті ознайомлення замовника з проектами документів, зазначених в п. 1.2 цього договору. Частиною 7 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлено, що про відступи від умов договору та інші недоліки в роботі (послузі), що не могли бути виявлені при звичайному способі її прийняття, споживач зобов`язаний повідомити виконавцеві не пізніше трьох діб після їх виявлення. Але, отримавши 03 грудня 2020 року судове рішення, яким надано строк у десять днів для усунення недоліків позовної заяви, Позивач 08 грудня 2020 року звертається до Відповідача з вимогою про повне повернення коштів за Договором. Статтею 10 ЗУ «Про захист прав споживача» визначено права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг). Зокрема, частиною 3 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживача» встановлено, що у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Як зазначається у постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі №910/13725/16, позивач, не вимагаючи від відповідача усунення недоліків спірної документації, фактично діяв на власний ризик щодо отримання негативних наслідків від не вчинення таких дій. Саме така бездіяльність позивача відповідно до причинного-наслідкового зв`язку незворотного призвела до збитків позивача і до відсутності вини відповідача, оскільки в разі своєчасного звернення позивача до відповідача з вимогою про усунення цих недоліків, останній міг би їх своєчасно усунути і збитків для позивача не настало. Крім того, слід зазначити, що за спірним Договором позивачу надано послуги, які складаються з декількох за переліком п.1.2 Договору. Відповідно до п.3.3 Договору у вартість юридичних послуг, зазначених у п. 1.2 договору, включено правовий аналіз ситуації, заснований на вивченні матеріалів і відомостей наданих замовником, підбір нормативно-правових актів, необхідних для складання документа(ів), що становить 30% від вартості зазначеної в п. 3.1 цього договору. Судом встановлено, що претензія Позивача містила посилання на виявлені недоліки в одній складовій з наданих послуг. Тоді, як вимогами Позивача є повне повернення коштів за Договором в розмірі 6 840,00 грн. Згідно п.3.1 Договору вартість надання юридичних послуг, зазначених у п.1.2 цього Договору, становить 6 840,00 грн. Тобто, фактично Позивачем заявлено вимогу про повернення у повному обсязі оплати за надані послуги, якими він скористався. Відповідно до ч.1 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживача», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагативідшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Частинами 2, 4 ст. 10 вказаного Закону встановлено, якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Отже, приписи ст.10 ЗУ «Про захист прав споживача» передбачають право споживача на розірвання договору та відшкодування збитків при наявності певних підстав, які відсутні у спірних правовідносинах. За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК). При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача щодо заявлених позовних вимог, не є підставою для звільнення від доказування у відповідності до вимог ст. 82 ЦПК України саме позивача. Судом встановлено, що підставою відповідальності за договором про надання юридичних послуг є неналежне виконання або невиконання умов цього договору. Виконання стороною істотних умов договору передусім і характеризує його належне виконання. Як вбачається з вище викладеного, Відповідачем було виконано умови спірного договору, послуги надані в установлені строки, у повному обсязі та у відповідності до інформаційної записки і визначеного сторонами предмету. Тому, з огляду на викладене суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський центр правової допомоги» про стягнення коштів слід відмовити. Враховуючи положення ст.141 ЦПК України та висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати понесені стороною позивача розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed