Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

25 червня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Електромонтаж», в якому просить визнати укладеним 04 січня 2011 року договір купівлі-продажу нерухомого майна за адресою: [ADDRESS]: літ. "А-1" загальною площею 103,4 кв.м.; літ. "А1-1" загальною площею 38,8 кв.м.; літ. "А1-2" загальною площею 29,6 кв.м., а всього загальною площею 171,8 кв.м., між ПАТ "Електромонтаж" як продавцем та [PERSON] як покупцем; визнати право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS]: літ. "А-1" загальною площею 103,4 кв.м.; літ. "А1-1" загальною площею 38,8 кв.м.; літ. "А1-2" загальною площею 29,6 кв.м., а всього загальною площею 171,8 кв.м., за [PERSON]; визначити спосіб виконання рішення. Свої вимоги позивач мотивує тим, що між ним та відповідачем 04 лютого 2008 року був укладений договір фінансового лізингу № 06-04/02-08 щодо нежитлових будівель за адресою: [ADDRESS]: літ. "А-1" загальною площею 103,4 кв.м.; літ. "А1-1" загальною площею 38,8 кв.м.; літ. "А1-2" загальною площею 29,6 кв.м., а всього загальною площею 171,8 кв.м.; строк дії договору визначено у 35 місяців, тобто до 04 січня 2011 року. На підтвердження передачі об'єкту лізингу сторонами був підписаний акт здачі-приймання нежитлових приміщень, за яким позивач прийняв об'єкт лізингу у користування, несе необхідні поточні витрати по його утриманню та недопущенню псування. Позивач вказує, що повністю виконав свої обов'язки за вищевказаним договором лізингу, а тому звернувся до відповідача із проханням скласти та підписати акт кінцевих розрахунків та вчинити необхідні дії для отримання ним права власності на об'єкт лізингу. Стверджує, що сплатив на користь відповідача повну вартість об'єкту лізингу та фактично прийняв майно у володіння, що є підтвердженням укладання між сторонами договору купівлі-продажу нерухомого майна, однак відповідач належним чином не реагує на його звернення, чим порушує його законні права на набуття у власність нерухомості, що передбачено положеннями укладеного договору лізингу. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. В своїх поясненнях посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні щодо вирішення спору поклався на розсуд суду. Додатково пояснив, що у відповідача не збереглись оригінали квитанцій щодо сплати позивачем грошових платежів за укладеним договором лізингу, а тому відповідач не має змоги вирішити вказаний спір у досудовому порядку. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04 лютого 2008 року між ЗАТ «Електромонтаж» та [PERSON] був укладений договір фінансового лізингу № 06-04/02-08 (а.с. 13-18), згідно з п. 1.1. якого лізингодавець надав лізингоодержувачу у вигляді фінансового лізингу з правом дострокового викупу в платне користування об'єкт лізингу на умовах, що визначаються цим Договором. Згідно п. 2 вищезазначеного Договору об'єктом лізингу є нерухоме майно за адресою: [ADDRESS], що належить лізингодавцю на праві власності. Об'єкт лізингу складається з наступного майна: літ. "А-1" загальною площею 103,4 кв.м.; літ. "А1-1" загальною площею 38,8 кв.м.; літ. "А1-2" загальною площею 29,6 кв.м., а всього загальною площею 171,8 кв.м., розташовані на земельній ділянці загальною площею 350 кв.м. Пунктами 3.1., 3.2., 4.1. вказаного Договору лізингу передбачено, що лізингодавець надає лізингоодержувачу нерухоме майно у вигляді фінансового лізингу строком на 35 місяців. Початком строку лізингу вважається момент підписання акта про здачу приймання майна. Вартість Договору становить 19000 гривень У відповідності до п.п. 6.1. та 6.2. Договору лізингу після підписання акта про здачу-приймання Майна воно залишається власністю лізингодавця. Лізингоодержувач набуває права власника після закінчення строку дії цього Договору та сплати всієї обумовленої Договором суми. Документом, що підтверджує перехід права власності на Майно від лізингодавця до лізингоодержувача, є акт кінцевих розрахунків. 04 лютого 2008 року між ЗАТ «Електромонтаж» і [PERSON] складено акт, за яким відповідно до Договору № 06-04/02-08 лізингодавець передав, а лізингоодержувач прийняв об'єкт фінансового лізингу (а.с. 19). [PERSON] на підставі договору № 06-04/02-08 фінансового лізингу сплатив ЗАТ «Електромонтаж»: 04 лютого 2008 року - 2000 грн.; 09 квітня 2008 року - 2500 грн.; 25 червня 2008 року - 2500 грн.; 28 серпня 2008 року - 2500 грн.; 02 жовтня 2008 року - 2500 грн.; 15 грудня 2008 року - 2500 грн.; 03 березня 2009 року - 2500 грн.; 06 квітня 2009 року - 2000 грн., а всього на загальну суму 19000 грн., що підтверджується копіями квитанцій до прибуткових касових ордерів (а.с. 23-25а). Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про фінансовий лізинг» у разі переходу права власності на предмет лізингу від лізингодавця до іншої особи відповідні права та обов'язки лізингодавця за договором лізингу переходять до нового власника предмета лізингу. Якщо сторони договору лізингу уклали договір купівлі-продажу предмета лізингу, то право власності на предмет лізингу переходить до лізингоодержувача в разі та з моменту сплати ним визначеної договором ціни, якщо договором не передбачене інше. Отже, судом встановлено, що Договором № 06-04/02-08 від 04.02.2008 року сторони домовились, що право власності на майно, яке є предметом вказаного договору, переходить до позивача після виконання ним кінцевих розрахунків за договором; позивачем здійснено фактичний розрахунок за договором в повному обсязі, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання укладеним 04 січня 2011 року договіру купівлі-продажу нерухомого майна за адресою: [ADDRESS]: літ. "А-1" загальною площею 103,4 кв.м.; літ. "А1-1" загальною площею 38,8 кв.м.; літ. "А1-2" загальною площею 29,6 кв.м., а всього загальною площею 171,8 кв.м., між ПАТ "Електромонтаж" як продавцем та [PERSON] як покупцем; визнання права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS]: літ. "А-1" загальною площею 103,4 кв.м.; літ. "А1-1" загальною площею 38,8 кв.м.; літ. "А1-2" загальною площею 29,6 кв.м., а всього загальною площею 171,8 кв.м., за [PERSON] підлягають задоволенню. Позовна вимога щодо визначення способу виконання рішення задоволенню не підлягає, оскільки вказаний спосіб захисту цивільних прав та інтересів не передбачений ст. 16 ЦК України. Позивачем понесені і документально підтвердженні судові витрати в сумі 243,60 грн. судового збору, які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно приписів ст. ст. 10, 11 ЦПК України справу розглянуто судом в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: partial