Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

У червні 2016 року КП "Київський метрополітен" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором на відшкодування витрат балансоутримовича на утримання та обслуговування орендованого нерухомого майна від 16.07.2010 року №В-41-10 у сумі 8376,06 грн. основного боргу, пені 50,68 грн., 3% річних - 3,44 грн., а також судових втрат. На обґрунтування позову вказано, що 16.07.2010 між КП "Київський метрополітен" та ФОП [PERSON] укладено договір на відшкодування витрат балансоутримовича на утримання та обслуговування орендованого нерухомого майна №В-41-10, зі строком дії до 31.12.2010, а уразі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну вказаного договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах. Відповідно до умов договору балансоутримувач забезпечує утримання об"єктів оренди відповідно до переліку, який є невід"ємною частиною вказаного договору за цінами, визначеними в узагальненому розрахунку щомісячних витрат балансоутримувача на утримування та обслуговування орендованого нерухомого майна, а орендар зобов"язувався відшкодувати балансоутримувачу зазначені витрати щоквартально не пізніше 10 числа, наступного за звітнім кварталом на підставі виданих балансоутримувачем розрахунків. Однак, у порушення грошових зобов"язань відповідач за період з квітня 2015 року по грудень 2015 року не перерахував позивачу плату за утримання об"єктів оренди, що призвело до виникнення заборгованості у сумі 8430,18 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Представник відповідача в письмових запереченнях просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необгрунтованість та безпідставність. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16.07.2010 між КП "Київський метрополітен" та ФОП [PERSON] укладено договір на відшкодування витрат балансоутримовича на утримання та обслуговування орендованого нерухомого майна №В-41-10, зі строком дії до 31.12.2010, а уразі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну вказаного договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах. Відповідно до умов вказаного договору балансоутримувач забезпечує утримання об"єктів оренди відповідно до переліку, який є невід"ємною частиною вказаного договору за цінами, визначеними в узагальненому розрахунку щомісячних витрат балансоутримувача на утримування та обслуговування орендованого нерухомого майна, а орендар зобов"язувався відшкодувати балансоутримувачу зазначені витрати щоквартально не пізніше 10 числа, наступного за звітнім кварталом на підставі виданих балансоутримувачем розрахунків. Згідно додатку №1 до вказаного договору об'єкти, які знаходяться в користуванні відповідача є: перехід на станції метро Мінська площею 12, 00 м2; перехід на станції метро Оболонь площею 29,10 м2 та перехід на станції метро Харківська площею 24,40 м2. Однак, позивач у своєму розрахунку заборгованості за 2015 рік нарахував відповідачу ще фактичні витрати балансоутримувача на утримання та обслуговування орендованого нерухомого майна на станції метро Видубичі (площа об'єкта 11,40 м2) в розмірі 957,47 грн. за II квартал, 957,47 гри. за ІІІ квартал та 237,30 грн. за IV квартал 2015 року, що становить загальну суму заборгованості 2152,24 грн. На підставі викладеного, судом встановлено, що з відповідача не може бути стягнуто 2152,24 грн. заборгованості на утримання та обслуговування орендованого нерухомого майна на станції метро Видубичі, оскільки договором № В-41-10 від 16.07.2010 року та додатком №1 до нього не передбачено відшкодування витрат відповідачем за вказаний об'єкт оренди на станції метро Видубичі. Також, судом встановлено, 07.05.2012 між КП «Київський метрополітен», ГУ комунальної власності м.Києва в.о. КМР (КМДА) та ФОП [PERSON] було укладено договір №308 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, зі строком дії до 05.05.2015. Відповідно до п.1.1 договору оренди, орендодавець, на підставі рішення КМР «Про передачу майна територіальної громади міста Києва» від 31.03.2011 № 87/5474, передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину переходу), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ «Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючи ми конструкціями (кіосками) орендаря, далі- об"єкт оренди, що знаходиться за адресою: м.Київ, станція метро «Харківська» (перехід вестибюлю № 1),б/н, для торгівлі непродовольчими товарами. Крім того, 14.12.2012 між КП «Київський метрополітен», ГУ комунальної власності м.Києва в.о. КМР (КМДА) та ФОП [PERSON] було укладено договір №970 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, зі строком дії до 14.12.2015. Відповідно до п.1.1 договору оренди, орендодавець, на підставі протоколу постійної комісії КМР з питань власності від 22.10.2012 №132, передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину переходу), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ «Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючи ми конструкціями (кіосками) орендаря, далі- об"єкт оренди, що знаходиться за адресою: м.Київ, станція метро «Оболонь» (перехід вестибюлю № 1), б/н для торгівлі непродовольчими товарами. Також, 14.12.2012 між КП «Київський метрополітен», ГУ комунальної власності м.Києва в.о. КМР (КМДА) та ФОП [PERSON] було укладено договір №969 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, зі строком дії до 12.12.2015. Відповідно до п.1.1 договору оренди, орендодавець, на підставі протоколу постійної комісії КМР з питань власності від 22.10.2012 №132, передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину переходу), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ «Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючи ми конструкціями (кіосками) орендаря, далі- об"єкт оренди, що знаходиться за адресою: м.Київ, станція метро «Мінська» (перехід вестибюлю № 1),б/н, для торгівлі непродовольчими товарами. Однак, з 01.04.2015 службами КП «Київський метрополітен» було вимкнено електропостачання до об'єктів відповідача, що знаходились на станціях метро Мінська та Оболонь, що зумовило неможливим відповідачу здійснення на цих об'єктах господарської діяльності. Відповідач рекомендованими листами від 07.04.2015 за №1 та від 09.04.2015 №2 повідомив позивача про вимкнення електропостачання до об'єктів оренди ФОП [PERSON] та просив не нараховувати платежі за користування об'єктами оренди в період відсутності електроенергії у зв'язку з неможливістю проводити господарську діяльність без електропостачання та своєчасно виконувати взяті на себе договірні зобов'язання. Відповідно до ч 4 та 6 ст.762 ЦК України наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Крім того, наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. За подачу електроенергії до орендованого майна відповідачем несе відповідальність саме КП «Київський метрополітен», вказано обставина позивачем не спростована. Положеннями ст.283 ГК України передбачено, що за договором оренда одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). Відповідно до п. 1.1. договорів № 969 від 14.12.2012 та №970 від 14.12.2012 об'єкти оренди на станціях метро Мінська та Оболонь було передано відповідачу в оренду для торгівлі непродовольчими товарами. Враховуючи викладене та приписи ч.1 ст.773 ЦК України - наймач зобов'язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору. Враховуючи зазначене, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат балансоутримувача на утримання та обслуговування орендованого нерухомого майна безпідставними та незаконними, оскільки з квітня 2015 року позивач припинив постачати електроенергію до об'єктів оренди відповідача, у зв'язку чим відповідач не мав можливості здійснювати господарську діяльність та виконувати умови договору так як вони були погіршені орендодавцем, який своїми незаконними діями перешкоджав орендарю використовувати об'єкт оренди за призначенням та здійснювати підприємницьку діяльність, а саме - торгівлю непродовольчими товарами, яку неможливо здійснювати без електроживлення. Ршенням Господарського суду м. Києва від 27.01.2015 позов першого заступника прокурора м.Києва в інтересах держави в особі КМР, Департаменту комунальної власності м.Києва, КП «Київський метрополітен» до ФОП [PERSON] задоволено, розірвано договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №308 від 07.05.2012, укладений між ГУ комунальної власності міста Києва в.о. КМР (КМДА), КП «Київський метрополітен» та ФОП [PERSON], та зобов'язано останнього звільнити орендовану частину приміщення переходу загальною площею 24,4 кв.м., визначену відповідно до проектної документації тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками), що знаходиться за адресою: станція метро «Харківська» (вестибюль № 1), Б/Н та передати її за актом приймання - передачі КП «Київський метрополітен». Статтею 653 ЦПК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Рішення Господарського суду м.Києва від 27.01.2015 сторонами не оскаржувалось та вступило в законну силу 13.02.2015, тобто, відповідно до вимог ст.653 ЦК України, зобов"язання сторін за договором оренди № 308 від 07.05.2012 припинились 13.02.2015 у зв"язку з його розірванням за рішенням суду. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором №В-41-10 від 16.07.2010 за період з квітня 2015 року по грудень 2015 року, оскільки рішенням Господарського суду м.Києва від 27.01.2015, яке вступило в закону силу 13.02.2015, припинено зобов`язання сторін за квазаним договором з 13.02.2015. Крім того, відповідач рекомендованими листами від №7 від 01.09.2015 та №8 від 01.09.2015 звернувся до позивача з проханням достроково припинити дію договорів про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 14.12.2012 № 969 та від 14.12.2012 за № 970, на підставі яких ФОП [PERSON] користувався об'єктами на станціях метро Мінська та Оболонь, та прийняти об'єкти за актом здачі-прийняітя відповідно до умов договорів оренди. Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що відповідачем було припинено підприємницьку діяльність 09.09.2015. Однак, позивачем не надано суду жодних актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), платіжних доручень, рахунків відшкодування вартості наданих послуг якими б підтверджувались понесені позивачем витрати. До того ж, позивачем за 2015 рік не було надано відповідачу та/або суду жодного Акту наданих послуг по утриманню та обслуговуванню орендованого майна, та не надано жодного рахунку на оплату таких послуг. Хоча п. 3.1.1. договору передбачено, що балансоутримувач зобов'язаний не пізніше 5 числа місяця, наступного за звітнім кварталом, надавати орендарю рахунок (розрахунок) по відшкодуванню витрат балансоутримувача. Однак, доказів виконання позивачем зазначаного пункту договору, суду не надано та не доведено. Частиною 1, 2, 3 та 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та таким, що непідлягає задоволенню. Судові витрати згідно Закону України «Про судовий збір» позивачу поверненню не підлягають і покладаються на позивача.

Outcome: dismissed