Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

27.08.2020 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява від [PERSON] до Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк", в якій позивачка просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 18.03.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., зареєстрований в реєстрі за №6321, яким звернуто стягнення заборгованості з [PERSON] на користь АТ "ПУМБ" в розмірі 15 897,64 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 18.03.2091 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис за №6321 щодо звернення стягнення на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" з [PERSON] заборгованість в розмірі 15 897,64 гривень, що позивачці стало відомо наприкінці липня 2020 року з повідомлення бухгалтерії за місцем її роботи. Звернувшись з\~відповідними запитами\~до відкритих\~електронних сервісів\~-\~Єдиного реєстру\~боржників та\~Автоматизованої системи\~виконавчих проваджень\~позивачці стало\~відомо,\~що відносно\~неї відкрито\~виконавче провадження\~№58800490 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. З вищезазначеним виконавчим написом вона не згодна, та вважає що вищевказаний виконавчий напис не підлягає виконанню у зв`язку з наступним. 25.12.2013 року між Позивачем та АТ «Банк ренесанс капітал» було укладено договір, який має назву «Пропозиція укласти договори (оферта)» №GP-5751242. Відповідно до умов цього договору банк надав Позивачу кредит на загальну суму 18240 грн., в т.ч. на загальні споживчі цілі 15000 грн. та 3240 грн. в оплату Договору страхування, зі строком користування 36 місяців з процентною ставкою 15% річних. Згідно з графіком платежів договору Позивач зобов`язалась здійснювати щомісячний платіж у розмірі 964,24 грн. на вказані у договорі платіжні реквізити, а саме на р/р29092029414909. Впродовж користування кредитом Позивач здійснювала необхідні щомісячні платежі на вказані у договорі платіжні реквізити, а саме на р/р29092029414909. При цьому кожного разу оплату здійснювала у розмірах, що перевищували суму встановлену графіком. Наприкінці 2015 року, після продажу свого будинку та маючи намір закрити достроково кредитний договір Позивачка звернулась до відділення кредитора. Працівник установи зробив їй відповідний розрахунок вказавши розмір необхідної суми для повного закриття кредиту. Позивачка такий платіж здійснила. Довідку про його закриття Позивачка свого часу не отримала оскільки у відділенні банку повідомили, що її оформлення є оплатною. Згодом позивачка дізналась, що у 2016 року зазначена установа була приєднання до АТ «Перший Український Міжнародний Банк», а стосовно договору ОР- 6949880 співробітник відділення ПАТ «ПУМБ» повідомила, що він не є закритим, продовжує діяти і для його дострокового закриття необхідно сплатити заборгованість у загальному розмірі 10 022,44.грн Так, на думку позивачки виконавчий напис є незаконним, оскільки відсутні документи, які б підтверджували безспірність заборгованості. Посилаючись на викладене, позивачка просила задовольнити її вимоги та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.09.2020 року направлено вказану позовну заяву для розгляду до Центрального районного суду м. Миколаєва. 15.10.2020 року матеріали справи надійшли до Центрального районного суду м. Миколаєва. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Чулупа О.С. від 22.10.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі за вказаним позовом. На підставі розпорядження керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва Мізюна Р.І. від 18.02.2021 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи. Згідно протоколу\~повторного автоматизованого\~розподілу судової\~справи між\~суддями від\~19.02.2021\~року головуючим\~суддею по\~даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. 19.02.2021 року матеріали справи передано судді. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 22.02.2021 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.05.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 18.10.2021 року до канцелярії суду представник позивача [PERSON] - адвокат Шатков В.П. направив заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив позов задовольнити. Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про дату, час та місце проведення судового засідання, причини неявки не повідомили. Суд, дослідивши та перевіривши всі наявні докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 25.12.2013 року між Позивачем та АТ «Банк ренесанс капітал» було укладено договір, який має назву «Пропозиція укласти договори (оферта)» №GP-5751242. Відповідно до умов цього договору банк надав Позивачу кредит на загальну суму 18240 грн., в т.ч. на загальні споживчі цілі 15000 грн. та 3240 грн. в оплату Договору страхування, зі строком користування 36 місяців з процентною ставкою 15% річних. Згідно з графіком платежів договору Позивач зобов`язалась здійснювати щомісячний платіж у розмірі 964,24 грн. на вказані у договорі платіжні реквізити, а саме на р/р29092029414909. Згідно повідомлення №03-20/216 вбачається, що на адресу бухгалртерії ВП "МФ КНУКіМ" (м. Миколаїв) було скеровано для виконання постанову приватного виконавця Павлеків Т.Л. винесену в рамках ВП №58800490 при примусовому виконанні виконавчого напису №6321 від 18.03.2019 року, виданого приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С., щодо стягнення на користь АТ "ПУМБ" заборгованості в розмірі 15 897,64 грн. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012№ 296/5 (далі - Порядок). Відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. № 1172 (далі - Перелік), за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Відповідно до п. 3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Розрахунок боргу, здійснений банком щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах, річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. При цьому, ст. 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед АТ "ПУМБ" зазначений у написі є безспірним. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом у оскаржуваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернувся одразу до суду після початку стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечив розмір боргу, це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а як встановлено судом заборгованість не є безспірною. Враховуючи викладене,

Outcome: approved