Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Кобиловолоцької сільської ради Теребовлянського району, [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] за набувальною давністю. В обґрунтування вимог позивач вказує, що з 2006 року вона зареєстрована та проживає по [ADDRESS] . У вказаному будинку до 2000 року проживала [PERSON] , яка переїхала на постійне місце проживання у с. Підволочиськ Тернопільської області та передала позивачці житловий будинок та земельну ділянку для проживання. Протягом останніх чотирнадцяти років вона добросовісно, безперервно, відкрито володіє та користується спірним житловим будинком, здійснює заходи щодо його утримання, збереження, а тому вважає, що набула право власності за набувальною давністю. Посилаючись на наведене, просить задовольнити позов. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, попередньо подала до суду письмову заяву, у якій просила справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача Кобиловолоцької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області у судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, однак надала заяву згідно якої просить просить слухати у її відсутності, позовні вимоги визнала та підтвердила обставини вказані позивачем у позовній заяві, а саме що [PERSON] з 2006 року проживає по [ADDRESS] , проводить ремонт житлового будинку та оплату комунальних послуг, ніяких претензій матеріального характеру до позивачки не має. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] проживала в будинку по [ADDRESS] з дня народження до 1999 року та в 1999 році змінила місце проживаня та місце реєстрації на с. Жеребки Підволочиського району Тернопільсько області. На будинковолодіння по [ADDRESS] , свідоцтво про право власності не видавалося., за даною адресою [PERSON] проживала і була зареєстрована одна. [PERSON] поселилася у вищевказному житловому будинку з дозволу [PERSON] у 2006 році і проживає за вищевказаною адресою по даний час, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Кобиловолоцької сільської ради Теребовлянського району №712 від 31.08.2020 року. Згідно довідки виданої Кобиловолоцькою сільською радою Теребовлянського району №711, від 31.08.2020 року, Облікова картка об"єкта погосподарського обліку на 1990-1995 роки, книга №4, особовий рахунок № [NUMBER] , за адресою [ADDRESS] голова домогосподарства [PERSON] . Згідно довідки виданої Кобиловолоцькою сільською радою Теребовлянського району №713, від 31.08.2020 року, Облікова картка об"єкта погосподарського обліку на 1996-2000 роки, книга №4, особовий рахунок № [NUMBER] , за адресою [ADDRESS] голова домогосподарства [PERSON] вибула в 1999 році. Згідно довідки виданої Кобиловолоцькою сільською радою Теребовлянського району №714, від 31.08.2020 року, Облікова картка об"єкта погосподарського обліку на 2005 рік, книга №4, особовий рахунок № [NUMBER] , за адресою [ADDRESS] , ніхто не проживав і не був зареєстрований. Згідно довідки виданої Кобиловолоцькою сільською радою Теребовлянського району №699, від 31.08.2020 року, Облікова картка об"єкта погосподарського обліку на 2006-2020 роки, книга №13, номер об"єкта погосподарського обліку 020437-1, за адресою [ADDRESS] , голова домогосподарства [PERSON] . Відповідно до довідки виданої виконкомом Кобиловолоцької сільської ради Теребовлянського району №697, від 26.08.2020року, станом на 2000 рік в будинку за адресою [ADDRESS] ніхто не проживав і не був зареєстрований. У довідці виданій виконкомом Кобиловолоцької сільської ради Теребовлянського району №698, від 26.08.2020року, вказано, що [PERSON] проживає і зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 2006 року. Рішенням Кобиловолоцької сільської ради №694 від 20.09.2019 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості площею 0,25 га., кадастровий номер №6125083200:04:001:0450 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] та передано у власність земельну ділянку. Відповідно до витягу №174344943 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,25 га., кадастровий номер №6125083200:04:001:0450 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст. ст. 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Згідно з вимогами ст.344ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до розяснень, викладених у Постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, наступне: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344ЦК). (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦКУкраїни, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8Прикінцевих та перехідних положень ЦК Українипро те, що правиластатті 344 ЦК Українипро набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, щоЦК Українинабрав чинності з 1 січня 2004 року, положеннястатті 344 ЦК Українипоширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови). Відповідно до розяснень викладених у п.13 Постанови, можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ч.4 ст.344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Як передбачено пунктом 14 Постанови, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК України). Позивач достовірно довела факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно і відкрито користуються нерухомим майном на протязі більше 14 років. Інших осіб, які б заявляли вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна, не має, а отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім цього, предстваник відповідача та відповідач [PERSON] позов визнали, про що подали письмові заяви. Відповідно до розяснень, викладених у п. 24 ч. 3Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, шляхом визнання за [PERSON] за набувальною давністю права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] .

Outcome: approved