Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. У червні 2021 р. [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з даним позовом, заявивши до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі також - ПрАТ «СК «УСГ», страхова компанія, страховик, відповідач 1) вимоги про стягнення страхового відшкодування в розмірі 100 000 грн., а до приватного підприємства «Аграрна компанія 2004» (далі також - ПП «Аграрна компанія 2004», відповідач 2) - 182 355,03 грн. на відшкодування майнової шкоди. Позов обґрунтований такими обставинами. 16.11.2018 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «Mercedes Benz S550», д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] на праві власності. Постановою суду від 28.12.2018 [PERSON] визнано винним у скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди. На момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] працював у ПП «Аграрна компанія 2004» та вчинив правопорушення під час виконання трудових обов`язків. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля«Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ТДВ "СТДВ"Глобус" злімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000 грн. 11.12.2018 позивач направив до страхової компанії заяву про виплату страхового відшкодування, однак заява була проігнорована та не надано вмотивованої відповіді щодо виплати страхового відшкодування чи відмови у такій виплаті. Відповідно до рахунку - фактури № 14/19 вiд 27.03.2019, акту виконаних робіт № 14/19 від 27.03.2019, квитанцii № 161710032 вiд 10.04.2019 вартість реального збитку, завданого [PERSON] , складає 282 355, 03 грн. (280 671,00 грн + 1 684,03 грн). Правонаступником ТДВ "СТДВ "Глобус" є ПрАТ «СК «УСГ». Зважаючи на викладене, зі страховика на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 100 000 грн., а з ПП «Аграрна компанія 2004» - 182 355,03 грн. Страхова компанія позов не визнала та мотивувала свої заперечення тим, що нею належним чином, в повному обсязі та відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було визначено розмір страхового відшкодування та здійснено його виплату. Вказала, що після звернення позивача з повідомленням про подію 17.12.2018 було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, за результатами якого 28.12.2018 аварійним комісаром Куксою М. Г. було складено ремонтну калькуляцію № ЦВ-ЦВ-7897, відповідно до якого прямий матеріальний збиток (з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу), 20 % ПДВ та 2 000 грн. франшизи склав 79 413,27 грн. Претензій чи зауважень до проведеного огляду позивач не пред`являв та заяв про проведення додаткового огляду транспортного засобу від позивача не надходило. Надані позивачем рахунки-фактури не були погоджені відповідачем. Отже, якщо для відновлення пошкодженого під час дорожньо-транспортної пригоди ТЗ ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого ТЗ. Таким чином, ПрАТ «СК «УСГ» вважає, що пред`явлення позивачем вимоги про виплату страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту транспортного засобу без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним, а тому у позові [PERSON] до ПрАТ «СК «УСГ» необхідно відмовити повністю за безпідставністю та необґрунтованістю заявлених вимог. Різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням повинна відшкодовувати винна особа в ДТП, оскільки ПрАТ «СК «УСГ» виконало свої обов`язки в повному обсязі згідно з нормами діючого ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Про розгляд справи ПрАТ «СК «УСГ» повідомлялось у встановленому законом порядку за його місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте в судове засідання їх представник не з`явився, подали до суду чергову заяву про відкладення. ПП «Аграрна компанія 2004» теж заперечувало проти задоволення позову посилаючись на те, що рахунок-фактура та акт виконаних робіт не є належним доказом завданої позивачу майнової шкоди, оскільки експертне дослідження позивачем не проводилося. Одночасно з цим є сумніви щодо обсягу робіт, зокрема, ремонту сидіння та облицювання моторного відсіку, так як удар було здійснено в задню частину, а відтак вимоги про відшкодування вартості ремонту пошкоджень передньої частини безпідставні. У зв`язку з вищенаведеним ПП «Аграрна компанія 2004» вважає що сума, визначена позивачем, завищена, а підстави для задоволення позову відсутні. Третя особа [PERSON] про розгляд справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання та смс-повідомлення за зазначеним у позовній заяві номером телефону, проте до суду він не з`явився без повідомлення причин неявки, пояснення по суті спору не подав. ІІ. Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи. 10.06.2021 суд відкрив провадження за даним позовом та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судове судове засідання на 04.10.2021. 27.08.2021 від представника відповідача 1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 22.09.2021 від представника відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву. 04.10.2021 від представника відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву. 26.10.2021 від представника відповідача 2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. 06.12.2021 від представника відповідача 1 надійшла заява про відкладення розгляду справи. 07.12.2021 від представника відповідача 1 повторно надійшла заява про відкладення розгляду справи. В судове засідання 07.12.2021 представник відповідача 1, не з`явився, представник позивача позов підтримав, представник відповідача 2 позов не визнав з підстав, викладених у відзиві, просив у позові відмовити, суд заслухав вступні промови позивача та відповідача, вийшов до нарадчої кімнати, після виходу з якої оголосив вступну та резолютивну частини рішення. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 16.11.2018 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «Mercedes Benz S550», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. [NUMBER] , належить на праві власності позивачу [PERSON] (а.с. 25). Згідно з постановою Дарницького районного суду м. Києва від 28.12.2018 у справі № 753/23411/18, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 5-6). Сторони визнали, що на момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПП «Аграрна компанія 2004» та вчинив дорожньо-транспортну пригоду під час виконання своїх службових обов`язків. Цивільна відповідальність при використанні керованого [PERSON] автомобіля була застрахована ТДВ "СТДВ "Глобус" відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ6243222 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000 грн. та франшизи в розмірі 2 000 грн. (а.с. 26). 19.11.2018 ПП «Аграрна компанія 2004» звернулося до ТДВ "СТДВ "Глобус"з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. 11.12.2018 до ТДВ "СТДВ "Глобус"від позивача надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заява про виплату страхового відшкодування. Відповідно до складеної страховиком ремонтної калькуляції № ЦВ-ЦВ-7897 від 28.12.2018 вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 212 070,45 грн. (вартість запчастин - 200 070,45 грн.; вартість ремонтних робіт - 4 095 грн.; вартість фарбування - 7 581 грн.), а вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу (65,20%), зменшеного на суму ПДВ (20%) - 81 413,27 грн. (а.с. 87-89). Страховим актом № ЦВ-ЦВ-7897 від 13.01.2020 страховик визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком і визначив розмір страхового відшкодування в сумі 79 413,27 грн., виходячи при цьому з встановленої ремонтною калькуляцією вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу, зменшеної на суму ПДВ та на суму передбаченої полісом франшизи (а.с. 100). Доказів на підтвердження факту виплати страхового відшкодування суду не надано, проте вказана обставина визнається представником позивача. 28.01.2019 позивач звернувся до ТДВ "СТДВ "Глобус" із заявою про доплату страхового відшкодування на підставі рахунку ТОВ «Автомобільний дім Україна Мерседес Бенц» від 20.12.2018, згідно якого вартість ремонту його автомобіля становить 348 535,08 грн. (а.с. 95-97), проте страхова компанія відмовила у задоволенні цієї заяви пославшись на те, що вартість матеріального збитку визначена на підставі положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 98). У квітні 2019 р. позивач здійснив ремонт належного йому транспортного засобу, у зв`язку з чим поніс витрати на суму 280 671 грн., що підтверджуються рахунком-фактурою від ФОП « [PERSON] » № 14/19 від 27.03.2019, актом виконаних робіт № 14/19 від 27.03.2019 та банківською квитанцією № 161710032 від 10.04.2019 (а.с. 28-34). Окрім збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу, позивач поніс витрати на оплату комісії в розмірі 1 684,03 грн., що підтверджується банківською квитанцією № 161720032 від 10.04.2019 (а.с. 35). Відповідно до даних, що містяться Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань правонаступником ТДВ "СТДВ "Глобус" є ПрАТ «СК «УСГ». ІV. Мотивувальна частина. Норма частини 6 статті 82 ЦПК України визначає, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до положень статті 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами частини 2 статті 1187, частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, при цьому шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Згідно статті 1192 цього Кодексу з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Збитками є втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (стаття 22 ЦК України). Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до статті 979 цього Кодексу за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Відповідно до статті 5 Закону № 1961-IV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV). За приписами пункту 22.1 статті 22 Закону 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно статті 34 Закону 1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до статті 35 Закону 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування установленого зразка. Статтею 28 Закону 1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням транспортного засобу. Відповідно до положень статті 29 Закону 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Пунктом 36.2. статті 36 Закону 1961-IV передбачено, що в тому разі, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Згідно з положеннями пункту 12.1. статті 12 та пункту 36.6 статті 36 Закону 1961-IV страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, яка має бути компенсована страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки. Аналіз наведених положень Закону 1961-IV дає підстави для висновку, що за наслідками дорожньо-транспортної пригоди та фактом подання позивачем заяви про страхове відшкодування у ПрАТ «СК «УСГ» виник обов`язок відшкодувати оцінену шкоду на умовах, визначених цим Законом. За обставинами справи установлено, що ПрАТ «СК «УСГ» належним чином виконало свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечивши проведення у встановленому законом порядку і у встановлений термін огляду належного позивачу транспортного засобу і оцінку шкоди,здійснило розрахунок страхового відшкодування та виплатило його. В основу розрахунку страхового відшкодування страховою компанією покладено дані ремонтної калькуляції про вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу та з огляду на те, що договором передбачена франшиза, а виплата страхового відшкодування здійснювалась безпосередньо на рахунок позивача,оцінена шкода була зменшена на суми франшизи та податку на додану вартість. Ремонтна калькуляція складена у відповідності до вимог пункту 36.2 статті 36 Закону 1961-I спеціалістом страховика з урахуванням даних про обсяг і характер пошкоджень, встановлених під час огляду належного позивачу транспортного засобу, а при здійсненні розрахунку фізичного зносу застосовані формули, передбачені Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 1074/8395 в редакції Наказу від 24.07.2009 № 1335/5/1159. Положення пункту 8.5.6. цієї Методики передбачають можливість корегування вартості ремонту за умови документального підтвердження відновлення транспортного засобу чи його складової частини на спеціалізованому для даної моделі колісного транспортного засобу підприємстві. З наданих позивачем рахунку-фактури та акту виконаних робіт вбачається, що ремонт належного йому транспортного засобубуло здійснено на підприємстві, яке не є платником податку на додану вартість. Більше того, судом установлено, що позивач не надавав страховій компанії документи на підтвердження здійснення ремонту належного йому транспортного засобу. За таких обставин у страхової компанії не виник обов`язок з доплати страхового відшкодування, зокрема, в частині податку на додану вартість, на суму якого було зменшено розмір належної позивачу страхової виплати. Зважаючи на викладене, вимоги [PERSON] до ПрАТ «СК «УСГ» суд визнає необґрунтованими та відмовляє у їх задоволенні. При вирішенні вимог, заявлених до ПП «Аграрна компанія 2004», суд виходить з положень статті 1194 ЦК України, згідно якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Предметом позову у цій справі є вимоги про відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, при цьому шкода заподіяна працівником ПП «Аграрна компанія 2004» [PERSON] під час виконання ним своїх трудових обов`язків, а відтак у спірних правовідносинах повинно діяти правило, встановлене частиною 1 статті 1172 ЦК України, якою передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Правило щодо обов`язкової оцінки шкоди на заподіювача шкоди не поширюється, а відтак рахунок-фактура, акт виконаних робіт та банківські квитанції суд вважає належними і допустимими доказами розміру завданих позивачу реальних збитків та покладає їх в обґрунтування свого рішення в частині вимог до ПП «Аграрна компанія 2004». Отже ураховуючи, що розмір реальних збитків, понесених позивачем внаслідок пошкодження його автомобіля, становить 282 355,03 грн., а ПрАТ «СК «УСГ» відшкодувала позивачу шкоду в сумі 79 413,27 грн., невідшкодованою залишається шкода в сумі 202 941,76 грн. (282 355,03 грн. - 79 413,27 грн.). Разом з тим позивачем заявлено до ПП «Аграрна компанія 2004» вимоги на суму 182 355,03 грн., а тому з огляду на зміст принципу диспозитивності цивільного процесу (стаття 13 ЦПК України) суд, розглядаючи позов межах позовних вимог, визнає обґрунтованими та доведеними вимоги позивача до ПП «Аграрна компанія 2004» у заявленому ним розмірі. V. Розподіл судових витрат між сторонами. За правилом, встановленим статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на результат розгляду справи суд покладає на ПП «Аграрна компанія 2004» сплачений позивачем судовий збір у сумі 1 823,55 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved