Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що на підставі поданої [PERSON] заяви, 19 квітня 2012 року його було взято на облік до Каховського міськрайонного центру зайнятості (далі Центр зайнятості), як такого, що шукає роботу. Згідно поданої заяви відповідачу, наказом Центру зайнятості, наданий статус безробітного та відповідно до вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, призначена виплата допомоги по безробіттю, у розмірі встановленому законодавством. 10.01.2013 р. позивачем було проведено розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення, за результатими якого складено акт № 271 від 10.01.2013 р. Підставою для такого розслідування стала виявлена розбіжність при звірці даних ДПА за 2 квартал 2012 р. по [PERSON] Розслідуванням встановлено, що [PERSON] працював за сумісництвом на посаді електрика в ОСББ "Контакт" з 22.03.2011 р. по 11.05.2012 р., однак позивачеві про це нічого не було відомо. 10.01.2013 р. відповідача знято з обліку. За період з 25.07.2012 р. по 14.12.2012 р. [PERSON] отримав допомогу по безробіттю у розмірі 7964,61 грн. За вказаних обставин позивач просить суд стягнути з відповідача незаконно отриману допомогу по безробіттю за період з 25.07.2012 року по 14.12.2012 року у сумі 7964,61 грн., а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до змісту заяви на задоволенні позову наполягав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач до суду повторно не з'явився, оповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Письмових заперечень проти позову, будь-яких заяв та клопотань від нього не находило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За правилами ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення внаслідок умисного невиконання особою своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно дост. 1 Закону України «Про зайнятість населення» зайнятість це не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. В Україні до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Судом встановлено, що 19 квітня 2012 року відповідач звернувся до позивача із заявою про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю. 26 квітня 2012 р. подав заяву, в якій зазначив, що на час звернення не займається трудовою діяльністю та не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності (а.с. 10, 11). На підставі наказу Центру зайнятості [PERSON] було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю (а.с.12). 10.01.2013 року [PERSON] було знято з обліку Центру зайнятості, у зв'язку з проведенням розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення, за результатами якого складено акт № 271 (а.с.4). Розслідуванням встановлено, що [PERSON] працював за сумісництвом на посаді електрика в ОСББ "Контакт" з 22.03.2011 р. по 11.05.2012 р. (а.с.6). Таким чином, відповідач не подав відомості про обставини, що впливають на умови виплати йому допомоги по безробіттю. У добровільному порядку відповідач кошти виплаченого матеріального забезпечення, отримані у вигляді допомоги по безробіттю не відшкодовує. Отже, відповідачем порушено умови по отриманню забезпечення на випадок безробіття, оскільки на момент встановлення статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю відповідач працював за сумісництвом на посаді електрика в ОСББ "Контакт" з 22.03.2011 р. по 11.05.2012 р. У звязку з цим, Центром зайнятості 10.01.2013 року виданий Наказ № 9-р «Про відшкодування коштів [PERSON].», відповідно до якого наказано вжити заходів по повернення коштів, виплачених відповідачу як допомога по безробіттю в сумі 7964,61 грн. (а.с. 3). Сума отриманих виплат та вартість соціальних послуг підтверджується довідкою Центру зайнятості про нараховане та перераховане матеріальне забезпечення (а.с. 9). У відповідності до п. 7 Порядку, рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. На виконання п.7 Порядку, 30.01.2013 року на адресу [PERSON] було направлено Лист з пропозицією повернути кошти протягом 15 календарних днів з дня отримання листа у добровільному порядку (а.с.7). До теперішнього часу належні до повернення на рахунок Каховського міськрайонного центру кошти в сумі 7964,61 грн. відповідачем не повернуто. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що відповідач безпідставно отримав допомогу по безробіттю за період з 25.07.2012 року по 14.12.2012 року в розмірі 7964,61 грн., оскільки на момент здійснення виплат відносився до категорії зайнятого населення, тому з огляду на викладене позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені позивачем і підтвердженні документально судові витрати в розмірі 1378 грн. (а.с.15).

Outcome: approved