Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

25 жовтня 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29 листопада 2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте, відповідач своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, у зв'язку з чим станом на 12.10.2016 року перед банком утворилась заборгованість в загальній сумі 21909,11 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 1457,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 15832,63 грн.; заборгованості за пенею та комісією - 3100,00 грн.; штрафу - 500,00 грн. (фіксована частина) та штрафу - 1019,48 грн. (процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідача, а також стягнути понесені судові витрати у виді судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак в позовній заяві просив справу слухати в його відсутності, зазначивши, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином, був повідомлений про час та місце розгляду справи. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати своєї умови договору. Підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідач погодився з тим, що підписана ним анкета - заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також довідкою про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» становлять укладений між сторонами Договір про надання банківських послуг. Згідно п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг позивач дав згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, а також надав Банку право в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг у разі порушення боржником строків платежу по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, боржник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмір, якого встановлюється тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст.1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернув. З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 29.11.2013 року вбачається, що у [PERSON] станом на 29.11.2013 року виникла заборгованість перед ПАТ КБ "ПриватБанк" в сумі 21909,11 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 1457,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 15832,63 грн.; заборгованості за комісією - 3100,00 грн.; заборгованість по судовим штрафам -1519,48 грн.. Статтями 11, 60 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обов'язок доказування певних обставин покладається на сторону, яка посилається на них, як на підставу своїх вимог та заперечень. Оскільки відповідачем не надано жодних доказів на спростування поданих позивачем розрахунків заборгованості, тому суд не має підстав піддавати їх сумніву. Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути в користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 21909,11 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 1457,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 15832,63 грн.; заборгованості за пенею та комісією - 3100,00 грн.; штрафу - 500,00 грн. (фіксована частина) та штрафу - 1019,48 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягають до задоволення.

Outcome: approved