Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом,відповідно до якого зазначив,що 05 вересня 2016 року між позивачем, [PERSON], та відповідачем, ТОВ «Фреш ЛТД», було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 630 ,відповідно до п. 1.1. якого Продавець, ТОВ «Фреш ЛТД, зобовязався передати у власність Покупця, [PERSON], а покупець зобовязався прийняти у власність майнові права на квартиру, яка буде збудована в багатоквартирному житловому будинку № 1- Р/2, секція-2 по вул.\~Університетській у м. Ірпінь Київської області та оплатити ціну таких прав в порядку та на умовах, визначених цим Договором. У п. 3.1. Договору сторони погодили, що ціна майнових прав на квартиру становить 373\~000 (триста сімдесят три тисячі) гривень 00 коп., а у п. 3.3.1. та п. 3.3.2. визначили порядок її оплати, зокрема, сторони погодили, що частина ціни майнових прав на квартиру у розмірі 186\~500 гривень 00 коп. сплачується Покупцем на поточний рахунок Продавця (р/р 26001053149043 в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 321842, отримувач ТОВ «Фреш ЛТД», код ЄДРПОУ-40229265) протягом 3 (трьох) банківських днів, але не пізніше, ніж 8 вересня 2016 р., а іншу частину ціни майнових прав у розмірі 186\~500 гривень 00 коп. Покупець зобовязується сплатити Продавцю в строк до 05 вересня 2018 року щомісячно рівними частинами. Відповідно до п. 2.3. Договору сторони визначили строки технічної здачі будинку ІV квартал 2017 року, а орієнтовний строк прийняття квартири в експлуатацію ІІ квартал 2018 року. При цьому Продавець залишив за собою право в односторонньому порядку змінити строк будівництва та термін прийняття в експлуатацію квартири на строк до чотирьох місяців, і це не буде вважатися порушенням умов Договору. На виконання умов Договору 05 вересня 2016 року на вказаний розрахунковий рахунок ТОВ «Фреш ЛТД» позивач здійснив оплату вартості майнових прав на квартиру у розмірі 186\~500 гривень 00 коп., а в подальшому з вересня 2016 року по червень 2017 року здійснював регулярні платежі на оплату повної вартості майнових прав на житло. Вказані обставини підтверджуються квитанціями про здійснені платежі від 05.09.2016р., 15.09.2016 р., 19.10.2016р., 13.11.2016р., 16.12.2016р., 16.01.2017р., 13.02.2017р., 18.03.2017р., 17.04.2017р., 17.05.2017р., 19.06.2017р. В свою чергу, відповідач свої Договірні зобовязання щодо планового будівництва житлового будинку належним чином не виконував та в передбачені Договором строки будівництво не здійснював. Зважаючи на те, що ТОВ «Фреш ЛТД» здійснювало будівництво будинку із затримкою, а в подальшому стало очевидним, що у ІV кварталі 2017 року технічна здача будинку не відбудеться, на час чергового платежу у липні 2017 року позивач був змушений звернутися до відповідача із письмовою заявою про розірвання Договору та повернення йому сплачених на виконання умов Договору коштів у порядку, передбаченому п. 4.6.Договору. 02 серпня 2017 року сторони уклади Договір про розірвання Договору, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу [PERSON] 05 вересня 2016 року за реєстровим № 630, який також було посвідчено приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 689, згідно з п. 5 якого грошові кошти, що були передані [PERSON] ТОВ «Фреш ЛТД» за Договором, відповідач зобовязався повернути позивачеві у тримісячний строк з моменту укладення та нотаріального посвідчення цього договору, стягнувши при цьому штраф у розмірі 10 % від суми, яка фактично сплачена позивачем на момент підписання цього договору. Крім цього, у п. 6 цього Договору сторони погодили, що до повернення [PERSON] підлягає сума в розмірі 237\~788 (двісті тридцять сім тисяч сімсот вісімдесят вісім) гривень 13 коп., які ТОВ «Фреш ЛТД» зобовязалося перерахувати на його картковий рахунок. Проте протягом погодженого сторонами тримісячного строку відповідач не повернув позивачеві обумовлену суму грошових коштв, а усні та письмові звернення [PERSON] до ТОВ «Фреш ЛТД» залишалися без задоволення. Таким чином внаслідок неправомірних дій ТОВ «Фреш ЛТД» щодо безпідставної відмови у поверненні позивачу сплачених ним коштів, останній зазнав значних фінансових втрат та позбавлений можливості за рахунок власних коштів забезпечити себе житлом. Оскільки право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів порушено відповідачем та спірні фінансові відносини між ними не врегульовано у досудовому порядку, позивач змушений звернутися до суду з вимогами щодо стягнення основної суми боргу у розмірі 237\~788 грн. 13 коп. та передбачених чинним законодавством України 3 % річних та інфляційних втрат від прострочення виконання грошових зобовязань. Позивач просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фреш ЛТД» на користь [PERSON], [INFO], місце проживання зареєстровано за адресою: [INFO], кім.8,9, кв.40, РНОКПП [NUMBER], суму основного боргу за Договором про розірвання Договору, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу [PERSON] 05 вересня 2016 року за реєстровим № 630, який укладено 02.08.2017 року та посвідчено приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстровано в реєстрі за №\~689, в розмірі 237\~788 гривень 13 коп. та 3 % річних у розмірі 527 гривень 69 коп., всього 238\~315 гривень 82 коп.,а також судові витрати. У послідуючому позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог ,згідно якої додатково зазначив,що після звернення до суду відповідач добровільно перерахував на картковий рахунок позивача 27.12.2017 року частину суми боргу в розмірі 100000 грн., а 10.01.2018 року 137 788, 00 грн. і таким чином станом на 22.02.2018 року сума боргу складає 0,13 грн. Оскільки право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів порушено відповідачем та спірні фінансові відносини між ними в повному обсязі не врегульовано у досудовому порядку, позивач змушений був звернутися до суду з вимогами щодо стягнення основної суми боргу у розмірі 237\~788 грн. 13 коп. та передбачених чинним законодавством України 3 % річних та інфляційних втрат від прострочення виконання грошових зобовязань. Крім цього, у звязку зі зверненням до суду позивачем понесено судові витрати загалом в розмірі 9\~387,89 гривень, які складаються з судового збору в розмірі 2387,89\~грн. та витрат на професійну правову (правничу) допомогу адвоката у розмірі 7000 грн., що підтверджується квитанцією від 29.11.2017 р. та Актом здачі приймання виконаних робіт/наданих послуг від 22.02.2018 р. Позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фреш ЛТД» на користь [PERSON], суму основного боргу за Договором про розірвання Договору, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу [PERSON] 05 вересня 2016 року за реєстровим № 630, який укладено 02.08.2017 року та посвідчено приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстровано в реєстрі за №\~689, в розмірі 0,13 грн, 3 % річних у розмірі 1233,98 грн. та інфляційні нарахування в розмірі 6608,57 грн., всього 7 842,68 грн. .Крім того, просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фреш ЛТД» на його користь понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2387,89 грн. та витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 7000 гривень , всього 9\~387,89 гривень . Представник позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позову та пояснила,що дійсно відповідач мав зобов»язання перед позивачем,свої зобов»язання відповідач виконав у повному обсязі,повернувши кошти.Дійсно відповідачем було порушено строки повернення коштів,однак позивач неправильно нарахував розмір інфляційних втрат та Суд,заслухавши пояснення сторін,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.» Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.» Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. 3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.» Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України «\~Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» У судовому засіданні встановлено,що 05 вересня 2016 року між позивачем, [PERSON], та відповідачем, ТОВ «Фреш ЛТД», було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 630 ,відповідно до п. 1.1. якого Продавець, ТОВ «Фреш ЛТД, зобовязався передати у власність Покупця, [PERSON], а покупець зобовязався прийняти у власність майнові права на квартиру, яка буде збудована в багатоквартирному житловому будинку № 1- Р/2, секція-2 по вул.\~Університетській у м. Ірпінь Київської області та оплатити ціну таких прав в порядку та на умовах, визначених цим Договором. У п. 3.1. Договору сторони погодили, що ціна майнових прав на квартиру становить 373\~000 гривень 00 коп., а у п. 3.3.1. та п. 3.3.2. визначили порядок її оплати, зокрема, сторони погодили, що частина ціни майнових прав на квартиру у розмірі 186\~500 (сто вісімдесят шість тисяч пятсот) гривень 00 коп. сплачується Покупцем на поточний рахунок Продавця (р/р 26001053149043 в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 321842, отримувач ТОВ «Фреш ЛТД», код ЄДРПОУ-40229265) протягом 3 (трьох) банківських днів, але не пізніше, ніж 8 вересня 2016 р., а іншу частину ціни майнових прав у розмірі 186\~500 (сто вісімдесят шість тисяч пятсот) гривень 00 коп. Покупець зобовязується сплатити Продавцю в строк до 05 вересня 2018 року щомісячно рівними частинами. Відповідно до п. 2.3. Договору сторони визначили строки технічної здачі будинку ІV квартал 2017 року, а орієнтовний строк прийняття квартири в експлуатацію ІІ квартал 2018 року. При цьому Продавець залишив за собою право в односторонньому порядку змінити строк будівництва та термін прийняття в експлуатацію квартири на строк до чотирьох місяців, і це не буде вважатися порушенням умов Договору. На виконання умов Договору 05 вересня 2016 року на вказаний розрахунковий рахунок ТОВ «Фреш ЛТД» позивач здійснив оплату вартості майнових прав на квартиру у розмірі 186\~500 (сто вісімдесят шість тисяч пятсот) гривень 00 коп., а в подальшому з вересня 2016 року по червень 2017 року здійснював регулярні платежі на оплату повної вартості майнових прав на житло. Вказані обставини підтверджуються квитанціями про здійснені платежі від 05.09.2016р., 15.09.2016 р., 19.10.2016р., 13.11.2016р., 16.12.2016р., 16.01.2017р., 13.02.2017р., 18.03.2017р., 17.04.2017р., 17.05.2017р., 19.06.2017р. В свою чергу, відповідач свої Договірні зобовязання щодо планового будівництва житлового будинку належним чином не виконував та в передбачені Договором строки будівництво не здійснював. Зважаючи на те, що ТОВ «Фреш ЛТД» здійснювало будівництво будинку із затримкою, а в подальшому стало очевидним, що у ІV кварталі 2017 року технічна здача будинку не відбудеться, на час чергового платежу у липні 2017 року позивач був змушений звернутися до відповідача із письмовою заявою про розірвання Договору та повернення йому сплачених на виконання умов Договору коштів у порядку, передбаченому п. 4.6.Договору. 02 серпня 2017 року сторони уклади Договір про розірвання Договору, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу [PERSON] 05 вересня 2016 року за реєстровим № 630, який також було посвідчено приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 689, згідно з п. 5 якого грошові кошти, що були передані [PERSON] ТОВ «Фреш ЛТД» за Договором, відповідач зобовязався повернути позивачеві у тримісячний строк з моменту укладення та нотаріального посвідчення цього договору, стягнувши при цьому штраф у розмірі 10 % від суми, яка фактично сплачена позивачем на момент підписання цього договору. Крім цього, у п. 6 цього Договору сторони погодили, що до повернення [PERSON] підлягає сума в розмірі 237\~788 гривень 13 коп., які ТОВ «Фреш ЛТД» зобовязалося перерахувати на його картковий рахунок протягом трьох місяців. Також встановлено,що відповідач добровільно перерахував на картковий рахунок позивача 27.12.2017 року борг в розмірі 100000 грн., 10.01.2018 року 137 788, 00 грн. та 17.01.2018 року сума -0,13 грн.Наведені обставини справи підтверджуються копіями платіжних доручень (а.с.38-40).Тобто відповідач у добровільному порядку перерахував позивачу всю суму боргу,але із пропуском строку,встановленого договором від 02 серпня 2017 року. Враховуючи викладені обставини,суд відмовляє позивачу у позовних вимогах в частині стягнення із відповідача 0,13 грн основного боргу. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобовязання, зокрема, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач згідно позовної заяви просить стягнути із відповідача відповідно до ст.. 625 ЦК України 3 % річних у розмірі 1233,98 грн. та інфляційні нарахування в розмірі 6608,57 грн.Дані вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного Кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом статей 524 та 533 Цивільного Кодексу України грошовим є зобовязання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція підтверджується постановою Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12. Позивачем розраховано суму інфляційних втрат починаючи з 02 листопада 2017 року. Відповідно до ст. 253. Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові . Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці . При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з урахуванням цього місяця. У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України віл 03.04.1997 № 62-97р. Слід також зазначити, що відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобовязання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2013 р. № 10-74/0/4-13). Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Враховуючи викладені обставини суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача інфляційне збільшення боргу за два періоди з 03.11.2017 по 27.12.2017 та з 28.12.2017 по 10.01.2018 - 4 541.75 грн. та сума відсотків за користування грошовими коштами згідно ст.625 ЦК України з 03.11.2017 по 27.12.2017 та з28.12.2017 по 10.01.201 8 р- 1 233.48 грн.,які суд стягує із відповідача на користь позивача. Щодо вимог позивача в частині відшкодування судових витрат,понесених на правову допомогу в суммі 7000грн,то в даній частині суд відмовляє позивачу,поскільки суду не було надано належних та допустимих доказів тих обставин,що позивач поніс витрати на правову допомогу на зазначену суму. Крім того,поскільки відповідач у добровільному порядку відшкодував позивачу суму боргу уже після подачі позивачем позову до суду,суд також стягує із відповідача на користь позивача судові витрати,понесені на оплату судового збору у суммі 2387гр 89 коп. На підставі ст.ст.525,526,530,599,610,625 ЦК України,

Outcome: partial