Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє адвокат [PERSON], звернулася в суд із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно. У позовній заяві зазначено, що позивачка зареєстрована та проживає в [INFO]. Дане домоволодіння належить їй на праві приватної власності. Разом із нею, власниками зазначеного домоволодіння є: її чоловік [PERSON], який помер 25.12.2005 р., та їхні діти: [PERSON] (на даний час [PERSON]), [PERSON], який помер 07.12.2014 р., та [PERSON] Домоволодіння належало до суспільної групи "колгоспні двори". На час припинення колгоспного двору його членами були: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 15 серпня 2000 року виготовлено свідоцтво про право власності на зазначене будинковолодіння на підставі рішення виконавчого комітету Бабухівської сільської ради від 11 січня 2000 року № 2, яке зареєстроване в реєстровій книзі ОБТІ № 1 за № 113. Згідно вищезазначеного свідоцтва співвласниками домоволодіння в рівних частках зазначені: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Таким чином у свідоцтві про право власності безпідставно зазначено [PERSON], який не був членом колгоспного двору зазначеного домоволодіння, оскільки не проживав за зазначеною адресою станом на 1991 рік. Просила позовні вимоги задовольнити. Визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане 15 серпня 2000 року виконавчим комітетом Бабухівської сільської ради, яке зареєстроване в реєстровій книзі ОБТІ №1 за № 113. У судове засідання позивач, представник позивача не з'явилися, представник позивача надав суду клопотання про розглядати за його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, просив позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, подали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги\~визнають повністю, не заперечують проти задоволення позову. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно довідки виконавчого комітету Бабухівської сільської ради від 18.09.2018 р. № 702, домоволодіння по вул. С.Бандери, 45 в с. Бабухів відносилося до суспільної групи «колгоспний двір». Станом на 15.04.1991 року в зазначеному домоволодінні проживали: [PERSON], який помер 25.12.2005 року, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого 15 серпня 2000 року на підставі рішення виконавчого комітету Бабухівської сільської ради від 11 січня 2000 р. за № 2 домоволодіння по вул. С.Бандери,45 в с. Бабухів Рогатинського району Івано-Франківської області на праві приватної власності належить: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Згідно свідоцтва про одруження серія 1-НМ № 000877 виданого 24.11.1999 року виконавчим комітетом Бабухівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, після реєстрації шлюбу 24.11.1999 р. [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON]. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Згідно з п. 3 ч. 2\~ст. 16 ЦК України, встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Колгоспний двір, за положеннями\~Цивільного кодексу Української РСР, визначався як сімейно-трудове об'єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. За нормами ст.ст.\~120,\~123 ЦК УРСР\~кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. У зв'язку з введенням у дію Закону України «Про власність» 15.04.1991 року така організаційно-правова форма як колгоспи, а відповідно, і колгоспний двір були припинені. Майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до розяснень, що викладені в пункті 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20\~"Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Судом встановлено, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. С.Бандери,45 в с. Бабухів Рогатинського району Івано-Франківської області належав колгоспному двору, членами якого, які станом на 15.04.1991 року не втратили та зберегли право на частку в майні такого, були: [PERSON] (голова двору), [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка), [PERSON] (син). Отже, виходячи з вимог ст.ст.120,\~123 ЦК України\~в редакції 1963 року, які діяли станом на 15.04.1991 року і регулювали власність колгоспного двору, зазначені особи мали в рівних частках право власності на майно колгоспного двору, тобто кожен на 1/4 частину вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Відповідно до ст. ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з ч. 1\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - четвертою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Частиною 1,ст. 203 ЦК України\~визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ч. 5 п. 5 Постанови ПВС України від 06.11.2009 року за № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" зазначено, що відповідно до статей\~215\~та\~216 ЦК\~вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Відповідно до\~ст. 393 ЦК України\~правовий акт органу державної влади, органу місцевого самоврядування який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована,\~ не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,\~ а тому\~ позов підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved