Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою до Плав`янської сільської ради Сколівського району Львівської області, [PERSON] , [PERSON] , третьої особи - приватного нотаріуса Сколівського районного округу Батлюк Юстини Петрівни про визнання права власності на нерухоме майно, а саме: на житловий будинок (літера «А-1») загальною площею 200 кв. м., з яких житлова площа - 117,1 кв. м., з усіма надвірними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - [PERSON] , котра померла [INFO] . В судовому засіданні 28.01.2020 року позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, в обгрунтування доводів позовної заяви посилався на ту обставину, що 26 травня 2003 року його мати [PERSON] склала в його, [PERSON] , користь заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Плав`янської сільської ради Сколівського району Львівської області за реєстровим № 34, відповідно до тексту якого [PERSON] заповіла всі будівлі і все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право - сину [PERSON] . Позивач зазначає, що спадщину після смерті матері [PERSON] прийняв шляхом фактичного проживання зі спадкодавцем на момент її смерті відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. 22 серпня 2019 року позивач подав до приватного нотаріуса Сколівського районного нотаріального округу Батлюк Ю.П. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері. На підставі цієї заяви приватним нотаріусом Сколівського районного нотаріального округу Батлюк Ю.П. 22.08.2019 року було заведено спадкову справу № 41/2019, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 22.08.2019 року № 57313426. Проте приватним нотаріусом Сколівського районного нотаріального округу Батлюк Ю.П. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, мотивуючи відсутністю у нього оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно - спірний житловий будинок, про що свідчить лист приватного нотаріуса від 22.08.2019 року № 220/02-14, внаслідок чого він вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Представник відповідача - Плав`янської сільської ради Сколівського району Львівської області Улич Д.М. позовні вимоги позивача визнала в повному обсязі та не заперечує, щодо задоволення таких. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував щодо їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак попередньо подав до суду заяву від 17.01.2020 року про розгляд справи у його відсутності, в якій, зокрема, зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує, щодо їх задоволення. Третя особа - приватний нотаріус Батлюк Ю.П. в судове засідання не з`явилася, однак попередньо подала до суду заяву від 16.01.2020 року про розгляд справи у її відсутності, та зазначила, що просить позовні вимоги [PERSON] задоволити. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, врахувавши думку третьої особи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Плав`янською сільською радою Сколівського району Львівської області від 16.01.2004 року у відповідності до актового запису № 3. Про родинні відносини позивача з матір`ю свідчить свідоцтво про народження позивача серії [NUMBER] , видане 04.09.1963 року. 26 травня 2003 року [PERSON] склала в користь свого сина [PERSON] заповіт, який посвідчено секретарем виконкому Плав`янської сільської ради Сколівського району Львівської області за реєстровим № 34, відповідно до тексту якого [PERSON] заповіла всі будівлі і все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право - сину [PERSON] . В матеріалах справи наявна копія зазначеного заповіту [PERSON] від 26.05.2003 року. Даний заповіт є чинним, що підтверджується відповідною відміткою на заповіті, здійсненою секретарем виконкому Плав`янської сільської ради Сколівського району Львівської області від 26.05.2003 року та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18.05.2009 року за № 19809980. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом, до складу якої увійшов спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Позивач прийняв спадщину за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] шляхом постійного проживання з нею на момент її смерті в розумінні норм частини 3 статті 1268 ЦК України, що підтверджується довідкою Плав`янської сільської ради від 25.10.2019 року № 969. Інші спадкоємці після смерті [PERSON] , які б звертались до Сколівської державної нотаріальної контори, відсутні, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданою приватним нотаріусом Сколівського районного нотаріального округу Батлюк Ю.П. від 22.08.2019 року № 57313222. Також судом встановлено, що відсутні спадкоємці до обов`язкової частки у спадковому майні, оскільки чоловік спадкодавця [PERSON] - [PERSON] (що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбів із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 31.07.2019 року за № 00023537721) помер [INFO] (про що свідчить свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , видане Плав`янською сільською радою Сколівського району Львівської області від 13.05.1998 року у відповідності до актового запису № 10). 22 серпня 2019 року позивач подав до приватного нотаріуса Сколівського районного нотаріального округу Батлюк Ю.П. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері. На підставі цієї заяви приватним нотаріусом Сколівського районного нотаріального округу Батлюк Ю.П. 22.08.2019 року заведено спадкову справу № 41/19, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 22.08.2019 року № 57313426. Проте приватним нотаріусом Сколівського районного нотаріального округу Батлюк Ю.П. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері - [PERSON] , мотивуючи свою відмову відсутністю у нього оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно - спірний житловий будинок, про що свідчить лист приватного нотаріуса Батлюк Ю.П. від 22.08.2019 року № 220/02-14. Частинами 1, 3 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Відповідно до п. 3.1 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до норм ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Із технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовлений Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації від 18.09.2019 року, та довідки Стрийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації від 09.10.2019 року вбачається, що загальна площа спірного житлового будинку (літера «А-2») становить 200 кв. м, з неї житлова (основна) - 117,1 кв. м. Приналежним майном до цього жилого будинку є господарські будівлі та споруди: літня кухня (літера «Б»), сарай (літера «В», «Г», «Д»), погріб (літера «Е»), гараж (літера «Є»), убиральня (літера «Ж»), навіс (літера «Л»), огорожа (№1, №2), хвіртка (№3, №4), колодязь (№5). Житловий будинок побудований в 1961 році, є придатним для проживання та не являється об`єктом самочинного будівництва. Інвентаризаційна вартість даного нерухомого майна становить 634 686,00 грн. Згідно звіту про оцінку майна від 23.10.2019 року, здійсненого ТОВ «Комплексна оцінка майна», ринкова вартість 1/1 частки об`єкту оцінки (житлового будинку загальною площею 200,00 кв. м, що розташований за адресою: [ADDRESS] ) складає без ПДВ 198 000,00 грн. Згідно довідки, виданої виконкомом Плав`янської сільської ради Сколівського району Львівської області від 28.11.2019 року № 1014 на підставі погосподарської книги № 4 Плав`янської сільської ради Сколівського району Львівськї області на 2001-2005 роки, за померлою [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] була закріплена земельна ділянка для обслуговування житлового будинку в розмірі 0,25 га. Слід зазначити, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до роз`яснень, викладених у листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Аналіз вищенаведених норм закону дає підстави стверджувати, що покійна [PERSON] набула за життя право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] . Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Таким чином, з урахуванням визнання позову відповідачами, оскільки іншим способом, окрім звернення до суду, захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на майно спадкодавця спадкоємцю не можливо, а також з метою забезпечення належної реалізації права власності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved