Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 13.04.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Новокаховської державної нотаріальної контори, зареєстрованого у Новокаховському БТІ за №2890/20 13.04.2001 року, на праві спільної приватної власності їм належить квартира [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], [INFO] є сином позивачів, в зв'язку з чим зареєстрований та проживав у вказаній квартирі з 2009 року. З 01.09.2012 року відповідач виїхав на постійне місце проживання у м.Харків. Відповідач у вищевазаній квартирі зареєстрований, але не проживає більше одного року та добровільно з реєстрації не знімається; участь у витратах на утримання помешкання не приймає, чим чинить перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю. Просили суд позбавити [PERSON], [INFO], уродженця м.Скадовськ, Херсонської області, права користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] Позивачі в судове засідання не з'явились, подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі; позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, завчасно, причину своєї неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS]. належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 13.04.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Новокаховської державної нотаріальної контори реєстр. №2-1064, зареєстрованого у Новокаховському БТІ за №2890/20 13.04.2001 року. В квартирі [ADDRESS], окрім позивачів [PERSON] та [PERSON] зареєстрований також: [PERSON], [INFO] (син), що підтверджується довідкою №498, яка видана КП "Новокаховське ЖЕУ" 22.10.2014 року. Згідно акту від 28.09.2014 року, складеному комісією КП "Новокаховське ЖЕУ" в квартирі [ADDRESS], [PERSON] не проживає більше року. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Суд приходить до висновку, що виходячи з того, що [PERSON] в квартирі не проживає понад однин рік без поважних причин, він втратив право користування спірною квартирою, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1)позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. ( ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"). Суд приходить до висновку, що виходячи з того, що [PERSON] в квартирі не проживає понад однин рік без поважних причин, він втратив право користування спірною квартирою, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності із ст.ст. 29, 317, 319, 321, 383, 391, ч. 1, 2 ст. 405 ЦК України, ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні",

Outcome: approved