Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

У січні 2015 року [PERSON] звернулась до Публічного акціонерного товариства "Азовзагальмаш" (далі ПАТ "Азовзагальмаш") з позовом про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за затримку проведення розрахунку при звільненні, моральної шкоди та витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем та звільнилась з ПАТ «Азовзагальмаш», у зв'язку зі скороченням штату на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Заборгованість по заробітній платі ПАТ «Азовзагальмаш» перед позивачкою становить 4246,45 грн., яку до теперішнього часу відповідач не сплатив. Просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 4246,45 грн., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні за період з 25.11.2014 року по день винесення рішення, моральну шкоду у розмірі 1000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 292,32 грн. Під час розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки виплати розрахунку за період з 25.11.2014 року по 27.02.2015 року у розмірі 4081,63 грн., а також моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 292,32 грн., а позов в частині стягнення заборгованої заробітної плати - залишити без розгляду. Позивачка у судове засідання не з'явився, надала заяву, згідно якої просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Азовзагальмаш» до судового засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заперечення, у якому позовні вимоги не визнав, зазначивши, що 30.01.2015 року з позивачем проведений повний розрахунок, що підтверджується платіжним дорученням № 603790 від 29.01.2015 року та платіжною відомістю за січень 2015 року. Щодо вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні зазначив, що розрахунок наданий позивачкою зроблений в порушення вимог «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року та не відповідає дійсності. Так, згідно графіку роботи позивачки з 25.11.2015 року по 27.02.2015 року кількість її робочих днів становить 67 днів, а середньоденна заробітна плата - 60,02 грн. Таким чином, середній заробіток позивачки за вказаний період складає 4021,34 грн. Крім того, позивачкою не доведено спричинення їй моральної шкоди. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21.10.2014 року позовні вимоги в частині стягнення з ПАТ "Азовзагальмаш" заборгованої заробітної плати залишено без розгляду. Судом встановлено, що позивачка з 20.01.2005 року по 24.11.2014 рік перебувала у трудових відносинах із ПАТ "Азовзагальмаш". За цей період їй нараховувалась і виплачувалась заробітна плата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно платіжної відомості за січень 2015 року, наданої відповідачем, звільненому працівнику ПАТ "Азовзагальмаш" [PERSON]. 30.01.2015 року було нараховано заборговану заробітну плату у сумі 4246,45 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 603790 від 29.01.2015 року, а також банківським чеком № 142049256 від 30.01.2015 року, наданим позивачкою. На підставі ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Рішенням від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 Конституційного Суду України у справі № 1-5/2012 було визначено, що положення ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями ст. ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Таким чином Конституційним Судом України було визначено, що для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом України в постанові від 27 березня 2013 року по справі № 6-15цс13. Таким чином, при розгляді справи було встановлено, що відповідачем при звільненні [PERSON] не було проведено виплату всіх сум, що належать їй від підприємства, тому за період з 25.11.2014 року по день фактичного розрахунку, а саме по 30 січня 2015 року з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд керується наступним. Відповідно до п. 20 Постанови від 24 грудня 1999 року № 13 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Такі ж положення були викладені і у Правових позиціях Постанов Верховного Суду України від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-39 цс11 та від 21 листопада 2011 року у справі № 6-60 цс11. Позивачкою заявлено позовні вимоги щодо стягнення на її користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.11.2015 року по 27.02.2015 року. Оскільки днем фактичного розрахунку відповідача перед позивачкою є 30.01.2015 року, то суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ "Азовзагальмаш" на користь [PERSON] середній заробіток за період з 25.11.2015 року по 30.01.2015 року. Кількість робочих днів починаючи з 25.11.2015 року по 30.01.2015 року складає 47 днів. Згідно довідки № 238/ро-823 від 16.02.2015 року, наданої відповідачем, розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] складає 60,02 грн. Таким чином, розмір середнього заробітку за період з 25.11.2015 року по 30.01.2015 року складає: 47 х 60,02 грн. = 2820,94 грн. При цьому суд зазначає, що цей розрахунок зроблений відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Визначаючи розмір відшкодування за час затримки виплати належних позивачеві сум, суд ураховує спірну суму, на яку той мав право, частку, яку вона становить в заявлених вимогах, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи і,

Outcome: partial