Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін: Позивачка [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, з часу подання позову до суду та до досягнення сином повноліття; стягнути з відповідача на її користь вартість послуг адвоката при складанні позовної заяви згідно квитанції. Свої вимоги мотивує тим, що 26 червня 2009 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] Проте в останні роки їх життя не складається внаслідок різних характерів та уподобань, вони не живуть разом і не ведуть спільне господарство з вини відповідача, тому нею подано позов про розірвання шлюбу. Кошти, які відповідач дає на утримання сина, не є достатніми не тільки щодо матеріального забезпечення дитини, але і по відношенню до заробітку відповідача. Син є фізично здоровий. Відповідач працює інженером Нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз ПАТ «Укрнафта» і має стабільний заробіток більше 15 000 грн., а тому з нього слід стягнути аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків для дитини віком від 6 до18 років. В позасудовому порядку неможливо дійти згоди з відповідачем про щомісячний розмір аліментів на утримання сина. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, викладених нею у позовній заяві. Не заперечила, що відповідач надає кошти на утримання дитини, однак вважає, що вони повинні бути визначені у частці від його доходу, просила не стягувати на її користь з [PERSON] понесені нею витрати за надання їй професійної правничої допомоги. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався. В судовому засіданні [PERSON] позов визнав, при цьому просив врахувати, що він щомісячно надає своїй дружині кошти на утримання сина в розмірі 2500 грн., тому при стяненні аліментів з його заробітної плати, яка може бути в певні місяці досить високою, просив 1/2 частину суми перераховувати на рахунок сина до досягнення ним повноліття. Заяв та клопотань щодо процесуальних питань від сторін не поступало. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, 25 червня 2009 року між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I-НМ № 193720, виданим повторно 11\~липня 2018 року Долинським РВД РАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області, актовий запис №99 (а.с.4). Сторони по справі є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-НМ № 224659, виданим 16 січня 2013 року відділом ДРАЦС Долинського РУЮ в Івано-Франківській області (а.с.5). Згідно з довідкою № 922 від 13.02.2019 про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою Долинською міською радою Івано-Франківської області, [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] (а.с.6). Як вбачається з довідок № 885 від 05.03.2019 та №883 від 05.03.2019, виданих НГВУ "Долинанафтогаз" ПАТ "Укрнафта", [PERSON] працює інженером в НГВУ "Долинанафтогаз", загальна сума його доходу за вересень 2018 року - лютий 2019 року становить 39559,06 грн., аліменти з вказаної суми не стягуються (а.с. 13, 14). Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі батька [PERSON] в утриманні малолітнього сина [PERSON] Оцінка суду: Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно з ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов'язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов'язком батьків, тобто матері та батька. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що малолітній син [PERSON] проживає разом з нею. Відповідач проживає окремо, участь в утриманні сина бере, однак позивачка вважає її недостатньою та просить стягувати з відповідача аліменти, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дитини, а тому суд приходить до переконання, що з [PERSON] на користь [PERSON] на сина слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, з часу подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, і вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У відповідності до вимог ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання\~ Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст.141 ЦПК України з врахуванням клопотання позивачки про залишення за нею понесених витрат за надання їй професійної правничої допомоги при складанні позовної заяви. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved