Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про скасування судового наказу, мотивуючи її тим, що 25.02.2014 року суддею Оболонського районного суду м. Києва було видано судовий наказ у справі №2-н/756/113/14, яким стягнуто з нього на користь комунального підприємства "Житлосервіс "Куренівка" Оболонського району у м. Києві заборгованість за надані житлово-комунальні послуги. [PERSON] стверджував, що зазначена заборгованість за надані житлово-комунальні послуги нарахована необгрунтовано, договір про надання житлово-комунальних послуг не надавався, заборгованість з їх сплати не підтверджується жодними належними доказами. Також заявник вказував на те, що він не отримував судового наказу та копію заяви стягувача з доданими до неї документами в порядку ст.104 ЦПК України. З цих підстав заявник просив суд скасувати наказ, виданий 25.02.2014 року суддею Оболонського районного суду м. Києва у справі №2-н/756/113/14. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Стягувач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Представник стягувача в судове засідання не з'явився, стягував про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомив. Відповідно до ч.6 ст.105-1 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду заяви про скасування судового наказу, не перешкоджає розгляду такої заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. За приписами п.3 ч.1 ст.96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості. Згідно з п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року №14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження", якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (п.3 ч.1 ст.96 ЦПК України), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обгрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. 25.02.2014 року суддею Оболонського районного суду м. Києва було видано судовий наказ у справі №2-н/756/113/14, яким стягнуто з боржника [PERSON] на користь "Житлосервіс "Куренівка" Оболонського району у м. Києві заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у сумі 9558,84 грн. та судовий збір у сумі 121,80 грн. Як на підставу для скасування судового наказу заявник посилався на те, що стягувач не вправі вимагати з нього оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, оскільки заборгованість за надані житлово-комунальні послуги нарахована необгрунтовано, договір про надання житлово-комунальних послуг не надавався, заборгованість з їх сплати не підтверджується жодними належними доказами. Також заявник вказував на те, що він не отримував судового наказу та копію заяви стягувача з доданими до неї документами в порядку ст.104 ЦПК України. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" власники квартир в багатоквартирних будинках за власний рахунок не лише здійснюють утримання приватизованих квартир, але і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], яка знаходиться на балансі комунального підприємства "Житлосервіс "Куренівка" Оболонського району у м. Києві. Заявник є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються йому комунальним підприємством "Житлосервіс "Куренівка" Оболонського району у м. Києві. Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, власники та наймачі квартир багатоквартирних будинків зобов'язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Ці платежі і платежі за комунальні та інші послуги власниками квартир, наймачами і орендарями вносяться щомісяця не пізніше 10 числа наступного місяця. У відповідності до п.5. ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Однак [PERSON] неналежним чином виконував зобов'язання щодо своєчасної та у повному обсязі оплати за спожиті житлово-комунальні послуги, допустив заборгованість із сплати послуг у сумі 9558,84 грн., яка була нарахована стягувачем. Наведені обставини підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи. Суд вправі видати судовий наказ про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за наявності доказів, що вказують на правильність і безспірність розрахунків розміру заборгованості. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року №14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" наявність спору про право (п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обгрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Разом із тим лише той факт, що договірні зобов'язання (наприклад, у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обгрунтування причин, не вважається наявністю спору про право. Суд не бере до уваги твердження заявника [PERSON], що заборгованість за надані житлово-комунальні послуги нарахована необгрунтовано, оскільки про наявність заборгованості боржника свідчить довідка про нарахування та сплату по особовому рахунку від 10.01.2014 року [NUMBER] ([NUMBER]) за період з 01.04.2012 року по 10.01.2014 року (а.с.5). Заявник не навів суду жодного доказу на спростування правильності і безспірності розрахунків заборгованості. Відсутність договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для нестягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, оскільки згідно з ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Відповідно до ч.8 ст.105-1 ЦПК України за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право: залишити заяву про скасування судового наказу без задоволення; скасувати судовий наказ та роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову; змінити судовий наказ. За таких обставин суд вважає, що підстави для скасування судового наказу від 25.02.2014 року відсутні. З огляду на вищевикладене,

Outcome: dismissed