Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовною заявою, відповідно до якої, просила суд визнати за нею [PERSON], право власності на квартиру [ADDRESS] В обґрунтування зазначених вимог вказала, що вона була членом житлово-будівельного кооперативу № 59/72, яке побудувало 9-ти поверховий житловий будинок по [ADDRESS]. Згідно Акта прийняття в експлуатацію від 29.04.1981 року та Рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 402 від 30.04.1981 року житловий будинок по [ADDRESS] був ведений в експлуатацію. Згідно Рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради народних депутатів Полтавської області за № 402 позивача було внесено до списку громадян на заселення до житлового приміщення від 30.04.1981 року. Відповідно до розподілу житлових приміщень позивачу була виділена двокімнатна квартира [ADDRESS]. Згідно технічного паспорту квартира має загальну площу 53,5 м?. Вказаний будинок перебував на балансі ЖБК № 59/72. Позивачем, як членом кооперативу в січні 1992 року, було сплачено повну вартість квартири. Отже, з січня 1992 року у неї виникло право власності на вище вказану квартиру. В 1997 року ЖБК № 59/72 відповідно до Розпорядження виконавчого комітету Кременчуцької міської ради № 1015-Р від 27.08.1997 року було реорганізовано в Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку № 59, яке є правонаступником житлово-будівельного кооперативу. На даний час у позивача виникла необхідність оформлення права власності на належну їй квартиру. В травні 2016 року позивач звернулась до державного реєстратора Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області для оформлення права власності. Рішенням від 23.05.2016 року йому було відмовлено у державній реєстрації прав, оскільки подані документи не дають змогу встановити набуття, зміну, припинення речових прав на нерухоме майно, а тому вона змушена звернутися до суду за захистом свої прав. Представник позивача [PERSON] позов підтримав з мотивів у ньому вказаних, просив його задовольнити, розгляд справи провести без його участі. Відповідач - Кременчуцька міська рада Полтавської області в судове засідання не з'явились, надавши до суду заяву про розгляд справи без участі представника. Третя особа - ОСББ № 59 в судове засідання не з'явились, надавши до суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з'ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, вислухавши думку сторін по справі, приходить до наступного: Згідно Акта прийому в експлуатацію від 29.04.1981 року та Рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 402 від 30.04.1981 року житловий будинок по [ADDRESS] був ведений в експлуатацію. Згідно Рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради народних депутатів Полтавської області за № 402 [PERSON] було внесено до списку громадян на заселення до житлового приміщення від 30.04.1981 року. Відповідно до розподілу житлових приміщень позивачу була виділена двокімнатна квартира [ADDRESS]. Згідно технічного паспорту квартира має загальну площу 53,5 м?. Згідно Розпорядження виконавчого комітету Кременчуцької міської ради № 1015-Р від 27.08.1997 року ЖБК № 59/72 було реорганізовано в Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку № 59, яке є правонаступником житлово-будівельного кооперативу. Згідно довідки ОСББ № 59 від 04.05.2016 року № 62 позивач являється членом ОСББ № 59, правонаступником ЖБК № 59/72, та займає квартиру [ADDRESS] Полтавської області, пайовий внесок вартості квартири внесено в повному обсязі. Рішенням державного реєстратора № 29709138 від 23.05.2016 року, [PERSON] відмовлено в державній реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS], у зв'язку з тим, що подані документи не дають змогу встановити набуття, зміну, припинення речових прав на нерухоме майно. Частино 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ст. 325 ЦК України, суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. Законом може бути встановлено обмеження розміру земельної ділянки, яка може бути у власності фізичної та юридичної особи. Статтею 328 ЦК України передбачено, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на нерухоме майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який застосовується, якщо існує перешкода для оформлення права власності у позасудовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що на час виплати останнього пайового внеску діяли норми Закону України "Про власність" від 07.02.1991, № 697-ХП. Відповідно до ст.15 Закону України "Про власність" від 07.02.1991, № 697-ХП, який був чинним на момент внесення останнього пайового внеску, «член житлового, житлово- будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно». Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.09.1987 року №9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Відповідно до частини 1 статті 384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю., споруд, грошових і майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, отриманих від її реалізації та інше. Таким чином, саме ЖБК спочатку стає власником збудованої нерухомості. Член ЖБК має право володіння і користування, а за згодою кооперативу -і розпорядження квартирою, яку він займає, якщо він не викупив її. Тобто внесення паю і саме по собі членство в ЖБК ще не дає підстав для отримання квартири у власність членом кооперативу. Лише в разі викупу квартири член ЖБК стає її власником (ч. 2, 3 ст. 384 ЦК України). Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю (стаття 18 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV"Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень",Закон України від 10 липня 2003 року № 1087-IV"Про кооперацію",стаття 384 ЦК). За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У зв'язку з тим, що [PERSON] на час звернення до суду сплатила за квартиру пайові внески в повному обсязі та фактично володіє квартирою [ADDRESS] на законних підставах, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Кременчуцької міської ради Полтавської області за участю третьої особи ОСББ № 59 про визнання права власності на нерухоме майно підлягає задоволенню.

Outcome: approved