Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначив, що 24 січня 1998 року на підставі рішення виконкому Літинської селищної ради №148 від 08.09.1995 року йому відповідно до ордера на житлове приміщення №1 серії В надано квартиру [ADDRESS] . Позивач зазначає, що ним в отриманій квартирі проводились всі завершувальні будівельні роботи, проведено газифікацію, електромережу, водозабезпечення з належним оформленням як споживача. Після вселення в квартиру, отримав в селищній раді домову книгу, провів прописку і проживає в даній квартирі більше 30 років. Проте оформити право власності на свою квартиру він не має можливості, оскільки даний будинок не перебуває на балансі КП «Комунсервіс» смт. Літин. Тому змушений звернутися до суду з вказаним позовом за захистом свого порушеного права і просить визнати за ним право власності на квартиру. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Представник відповідача Літинської селищної ради Літинського району Вінницької області до судового засідання не з`явився, надавши на адресу суду листа, відповідно до якого селищна рада просить розгляд справи проводити без участі представника Літинської селищної ради. Проти задоволення заявленого позову не заперечує. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, відповідно до Технічного паспорту (а.с.6-9) наводиться технічна характеристика квартири за [ADDRESS] . Відповідно до Ордеру на житлове приміщення №1 серії В (а.с.10) позивачу [PERSON] з сім`єю з 4-х чоловік надано право на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до витягу з рішення виконкому Літинської селищної ради від 30.04.1991 р. (а.с. 11) встановлено, що прийнятий в експлуатації 12-ти квартирний житловий будинок за [ADDRESS] . Рішенням Літинської селищної ради Літинського району Вінницької області за № 857 від 16.09.2015 р. (а.с. 13) судом встановлено, що [ADDRESS] перейменовано на вул. «[ADDRESS]». Із довідки КП "Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" за №236 від 08.10.2019 р. (а.с.13) судом встановлено, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи №2200, станом на 18.09.2019 р. (дата проведення останньої технічної інвентаризації), та проведеного Комунальним підприємством "Вінницьке обласне обєднане бюро технічної інвентаризації" розрахунку, згідно Збірника укрупнення показників вартості відтворення функціональних обєктів-аналогів для оцінки малоповерхових будинкі, будівель та споруд, затвердженого Наказом Фонду Державного майна України та Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства 23.12.2004 №2929/227, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України18.01.2005 р. за №54/10334, з урахуванням коєфіцієнта індексації, інвентаризаційна вартість квартири [ADDRESS] обалсті становить 170913 грн. Відповідно до довідки Літинської селищної ради за №2203 від 19.11.2019 р. (а.с.14) [PERSON] дійсно проживає та зареєстрований по [ADDRESS] . Даний факт підтверджується також копією домової книги (а.с.16-18). Відповідно до довідки КП «Комунсервіс» за № 106 від 11.11.2019 р. (а.с.16) судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] на балансі підприємства не рахується. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи законних інтересів. У ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 345 ЦК України закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені Законом України від 19 червня 1992 року N 2482-XII "Про приватизацію державного житлового фонду". Законом України від 04 вересня 2008 року N 500-VI "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" внесено зміни до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" і дозволено приватизувати громадянам житло шляхом передання їм у приватну власність житлових приміщень державного житлового фонду та гуртожитків. Зазначений процес приватизації став необхідним у зв`язку зі зміною суспільних правовідносин у житловій сфері та переходом житла із державної власності у приватну власність громадян. Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" так і Законом України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" передбачено, що спори, які виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду та щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків, вирішуються судом. Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. В Постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 183/1913/16 зазначено, що згідно ч. 5 статті 5 Закону № 2482-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз. Закон № 2482-XII і Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян затверджене наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, встановлюють порядок передання квартир у приватну власність, згідно з яким наймач та члени його сім`ї повинні звернутися до органу приватизації з відповідною заявою, орган приватизації зобов`язаний в місячний термін з дня одержання заяви прийняти рішення про передання житла у власність, після чого оформити відповідне свідоцтво. Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін, судом встановлено, що відповідно до Ордеру на житлове приміщення №1 серії В позивач [PERSON] з сім`єю з 4-х чоловік отримав право на квартиру [ADDRESS] , проте у визначений законом строк не оформив відповідне свідоцтво, а тому щоб не порушувати його право на житло позов необхідно задовольнити та визнати за ним право власності на вищевказану квартиру. На підставі ст.ст. 4, 12, 48, 76, 81, 200, 206, 247, 259, 263-268 ЦПК України,

Outcome: approved