Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до Сюртівської сільської ради Ужгородського району , третя особа реєстраційна служба Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Мотивуючи свої позовні вимоги вказує на те, що після смерті матері позивача [PERSON], яка померла [INFO], відкрилась спадщина за законом на належне їй нерухоме майно, зокрема на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який належав їй, однак право власності на даний житловий будинок не оформила. Протягом шести місяців з часу відкриття спадщини спадкоємці першої черги - чоловік померлої - [PERSON] та донька - [PERSON], фактично прийняли спадщину, оскільки були зареєстровані та постійно проживали із спадкодавцем. [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , який за життя залишив заповіт на ім'я своєї доньки [PERSON] Посилаючись на те, що позивач залишилась єдиною спадкоємицею майна померлої матері , спадщину за якою вона прийняла, так як постійно проживає та проживала і була зареєстрована на день смерті матері у цьому будинку, на який відсутні правовстановлюючі документи, у зв'язку з чим нотаріус відмовив представнику позивача у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок , тому представник позивача просила визнати за позивачем [PERSON] право власності на житловий будинок (А) 1815 року побудови площею 179,66 м.кв., літньої кухні (Б)- 1958 року побудови площею 23,20 м.кв., сараю (В) - 1983 року побудови площею 28,5 м.кв., господарські будівлі зблокованої (Г) - 1983 року побудови площею 35,55 м.кв., убиральні (Е) - 1983 року побудови площею 1,56 м.кв., сараю (Ж)- 1983 року побудови площею 68,40 м.кв., навісу (З) - 1983 року побудови площею 37,2 м.кв., які знаходяться за адресою [ADDRESS], в порядку спадкування за законом за померлою [INFO] матір'ю - [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позові. Зокрема вказала на те, що позивач прийняла фактично спадщину за померлою матір'ю оскільки проживала з нею в житловому будинку на момент смерті, була зареєстрована та продовжує проживати у вказаному будинку. Крім того, вказала на те, що після смерті [PERSON] були добудовані самочинно прибудови та сарай, однак в травні 2014 року самочинно зведені будівлі введено в експлуатацію. Представник відповідача Сюртівської сільської ради Ужгородського району в судове засідання не з'явився, однак надіслав на адресу суду заяву, згідно якої визнають позовні вимоги та просять розглянути справу без їх участі. Представник третьої особи - реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області в судове засідання не з'явився, однак надіслав на адресу суду заяву, згідно якої просять прийняти рішення на розсуд суду та розглянути справу без їх участі. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що [INFO] в [ADDRESS], Ужгородського р-ну, Закарпатської області померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.02.1993 року виданим Струмківською сільською радою народних депутатів Ужгородського району, копія якого долучена до матеріалів справи./а.с.5/ Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом до складу якої в тому числі входить житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , так як за життя матір позивачки заповіт не залишила, що стверджується довідкою Сюртівської сільської ради від 22.01.2014 року № 81. /а.с. 14/ Враховуючи, що спадщина за померлою [PERSON] відкрилася у 1993 році, тому до даних правовідносин слід застосовувати норми ЦК УРСР. Статтею 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ч.1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є донькою померлої [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження від 12.10.1959 року, копія якого приєднана до матеріалів справи./а.с.16/ Після одруження позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON], що стверджується свідоцтвом про одруження від 24.07.1982 року, копія якого долучена до матеріалів справи./а.с.17/ Спадщину за померлою матір'ю [PERSON] позивачка [PERSON] прийняла в установлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном , а саме вище вказаним будинком , в якому вона на день смерті спадкодавця була зареєстрована і проживала і постійно проживає по теперішній час , що стверджується довідкою Сюртівської сільської ради Ужгородського району від 22.04.2014 № 307/02-28 /а.с. 15/ та довідкою Сюртівської сільської ради Ужгородського району від 11.02.2014 № 163/02-28 /а.с. 28/ Інший спадкоємець за померлою [PERSON], який постійно проживав та був зареєстрованй разом з нею в будинку, батько позивачки - [PERSON] помер [INFO], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим виконкомом Сюртівської сільської ради Ужгородського р-ну . /а.с. 11/ За життя [PERSON] залишив на ім'я своєї доньки [PERSON] [INFO] заповіт посвідчений секретарем Сюртівської сільської ради Ужгородського району 14.03.1996 року №35 та зареєстрованого в реєстрі за №03. /а.с. 30/ Відповідно до довідки виданої 22.01.2013 року Сюртівською сільською радою Ужгородського р-ну за №79, назву [ADDRESS] змінено на [ADDRESS], а назву вулиці та номер будинку перейменовано з [ADDRESS] на [ADDRESS]/а.с.18/ Також з матеріалів справи слідує, що вказаний житловий будинок був збудований у 1815 року , літня кухня у 1958 році, сарай - 1983 року побудови , господарські будівлі зблоковані - 1983 року побудови , убиральня - 1983 року побудови, сарай - 1983 року побудови, навіс - 1983 року побудови , що стверджується технічним паспортом на жилий будинок , господарські будівлі і споруди. Однак на вказаний будинок відсутні правовстановлюючі документи, право власності на нього не зареєстровано і відсутній акт про прийняття будинку в експлуатацію. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення , або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, оскільки спірний будинок було збудовано до 01.07.2004 року, то державна реєстрація прав на нього не була обов'язковою, а відтак виникнення права власноті на нього не залежить від державної реєстрації. Відповідно до п. 3.1 Роз'яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Як встановлено судом, згідно по господарської книги сільської ради №1 за 1991 -1995 рр., особовий рахунок [NUMBER] , домогосподарство за адресою [ADDRESS] рахувалося за гр. [PERSON], яка померла [INFO], дані обставини стверджуються довідкою виданою Сюртівською сільською радою Ужгородського р-ну від 26.06.2014 року за №527/02-28/а.с.75/ Згідно рішення виконавчого комітету Ужгородської районної Ради народних депутатів Закарпатської області від 17.05.1990 року за № 82 " Про оформлення права власності на житлові будинки, які належать окремим громадянам та головам колгоспних дворів сіл Струмківка, Цеглівка,Баранинці,Холмець,Холмок, Мала Добронь, Тисянка" - Ужгородському міжміському бюро технічної інвентаризації провести реєстрацію вказаних будинків згідно списків / додається/ оформити право власності на житлові будинки з надвірними будівлями і спорудами і видати свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння. /а.с. 6/ Згідно списку власників будинків в с. Струмківка, за якими оформляється право власності на будинковолодіння вул. Леніна , який є додатком до рішення виконавчого комітету Ужгородської районної Ради народних депутатів Закарпатської області від 17.05.1990 року за № 82 , під номером 58 міститься прізвище [PERSON] за адресою [ADDRESS], що стверджується архівним витягом від 27.05.2014 року № 150 архівного відділу Ужгородської районної державної адміністрації /а.с. 7/ Крім того, власником земельної ділянки за адресою [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку є [PERSON], що стверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, серія [NUMBER] , виданий 19.02.1997 року Сюртівською сільською радою /а.с. - 12/ та даними витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с. 13/ Таким чином, зважаючи на те, що житловий будинок було збудовано у 1815 році, земельна ділянка на який знаходиться будинок перебуває у власності позивача, наявний технічний паспорт на вказаний будинок складений 27.01.2014 року Ужгородським РБТІ і наявні відомості про власника [PERSON] у погосподарській книзі сільської ради , то такий будинок після смерті [PERSON], входить до складу спадкового майна. Судом встановлено, що в матеріалах справи наявна відмова приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М. від 17.06.2014 року № 117/02-14 у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. /а.с. 61/ Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 та ст. 392 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. [PERSON] у видачі свідоцтва відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, тобто порушено її цивільне право на отримання спадщини, яке згідно до ст.16 ЦК України підлягає судовому захисту шляхом визнання права на спадкове майно, що узгоджується із правовою позицією Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ викладеному у листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Відповідно до ст.19 Закону України "Про реєстрацію речових прав" державна реєстрація прав може проводитися на підставі рішення суду. З урахуванням всіх обставин справи, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими і наявні правові підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved