Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS]. В обгрунтування позовних вимог покликався на те, що він є власником житлового будинку, в якому зареєстровані відповідачі: колишня дружина [PERSON] та син [PERSON]. 29.04.2014 року вони розлучилися. Відповідачі у вказаному будинку жодного дня не проживали, а фактично проживають у [ADDRESS], оскільки приписка у вказаному будинку їм необхідна була для того щоб мати відповідачки [PERSON] могла отримати житлову субсидії. Позивач вирішив відчужити вказаний житловий будинок, однак відповідачі знятись із реєтраціїї із вказаного житлового будинку у добровільному порядку відмовляються. За вказаних обставин він змушений звернутись до суду та просити суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, вимоги підтримав та пояснив, що так як відповідачі не проживають у будинку більше одного року, не несуть витрат по утриманню будинку та не беруть участі у спільному побуті, не є членами їхньої сім"ї і тим самим втратили право користування житлом у зв"язку з відсутністю більше ніж один рік у цьому приміщенні. Крім того зазначив, що його брат-позивач у справі, є інвалідом 1-ї групи, потребує значних коштів на лікування, тому хоче продати даний будинок, однак не може цього зробити, так як там зареєстровані відповідачі, які добровільно виписатися відмовляються. Просив суд позов задоволити. Представник позивача [PERSON] - адвокат Цюмрак М.Д., посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, вимоги підтримав. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, хоча про розгляд справи були належно повідомлені. У відповідності до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідачів, які належним чином повідомлені і від них не надійшло повідомлення про причини неявки, суд ухвалює провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, проти чого представники позивача не заперечують. Суд, заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як вбачається з положень ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону України "Про міжнародні договори України", є частиною національного законодавства, ст.41 Конституції України та ст.ст.321,328,330,334 ЦК України, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається із підстав не заборонених законом, зокрема правочинів. Добросовісний набувач набуває право власності на майно, навіть в тих випадках, коли воно відчужене особою, яка не мала на це право. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом. Право приватної власності є непорушним. Положення ч.2 п.15 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 01.11.1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" зазначають, що наявність прописки (на даний час реєстрації) сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала. Згідно із Свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 25.05.1990 року(а.с.16,49) власником жилого будинку [ADDRESS] є [PERSON]. Із копії рішення Жидаівського району Львівської області від 29.04.2014 року(а.с.18) у цивільній справі №443\\648\\14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, позовні вимоги задоволені та шлюб між позичаем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд може визнати особу, такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З актів Млиниської сільської ради Жидачівського району Львівської області від 31.01.2015 року, 10.03.2015 року, 22.05.2015 року, 15.08.2015 року та 04.11.2015 року(а.с.3-7), вбачається, що [PERSON],[INFO] та її син [PERSON],[INFO] у житловому будинку на [ADDRESS] зареєстровані, однак фактично ніколи не проживали і не вели спільного господарства з власником будинку. Їхніх особистих речей в будинку немає. За таких обставин та враховуючи правові приписи, суд вважає доведеними доводи позивача про те, що відсутність відповідачів має постійний характер, підстави для визнання причин відсутності відповідачів поважними відсутні, тому згідно з вищенаведеним підтверджено факт відсутності відповідачів на спірній площі понад встановлені строки без поважних причин, а відтак їх слід визнати таким, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме житловитм будинком [ADDRESS].

Outcome: approved