Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

11 серпня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив зняти арешт та заборону відчуження з нерухомого майна, а саме: з квартири [ADDRESS]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS]. Маючи намір розпорядитися квартирою він звернувся до нотаріуса, від якого дізнався про те, що на вказану квартиру накладено арешт постановою державного виконавця Корабельного ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області. Посилаючись на те, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09.03.2017 р. припинено чинність іпотеки, предметом якої була квартира [ADDRESS], та пов'язаних з нею обтяжень, просив позов задовольнити. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів про поважність причин неявки суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюється Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-ІУ від 01.07.2004 р., Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядком надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 р., іншими нормативно-правовими актами України. Відповідно до ст. 2 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном , яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 6 Конституції України вказано, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до Законів України. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів, зокрема кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 391 ЦК України власник може вимагати усунення перешкод у праві користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що з метою забезпечення зобов'язання ТОВ ВКФ "Локі-МБК" за кредитним договором № 02/030/09-КЛТ від 29.12.2009 р. між ПАТ "Кредитпромбанк" та позивачем був укладений іпотечний договір від 29.12.2009 р., посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу за р. № 1494, за яким предметом іпотеки є кв. [ADDRESS]. Крім того, на нерухоме майно позивача, а саме на квартиру [ADDRESS] - накладено арешт, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 30920777, яка видана 01.02.2012 р. державним виконавцем Корабельного ВДВС ММУЮ Ільїн О.В., що підтверджується копією витягу про реєстрацію у Державному реєстрі обтяжень. Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09.03.2017 р., яке набрало законної сили 21.03.2017 р. припинено чиність іпотеки та пов'язаних з нею обтяжень, які встановлені відповідно до іпотечного договору від 29.12.2009 р. Відповідно ч. 3 ст. 10, ч. ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved