Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

ПАТ «ВТБ Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 21 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством ВТБ Банк", правонаступником прав та обов"язків якого є Публічне акціонерне товариство "ВТБ БАНК" та [PERSON] було укладено генеральну угоду №12 терміном дії до 21.08.2017 року включно, за якою банк зобов"язувався надати клієнту кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, договорах про відкриття кредитної лінії, договорах про відкриття валютної кредитної лінії, укладених у рамках цієї угоди, які є її невід"ємними частинами. Загальний розмір позичкової заборгованості відповідача за наданими в рамках даної угоди кредитами не повинен перевищувати суми, еквівалентної 160000,00 доларів США. В рамках зазначеної генеральної угоди між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір №25.30-12/07-СК, відповідно до якого останньому було надано кредит в сумі 140000,00 доларів США, строком користування до 20.08.2014 року, зі сплатою 13,5 процентів річних за користування кредитними коштами. В якості забезпечення своєчасного виконання зобов"язань відповідача 1 за кредитним договором 21.08.2007 року між ПАТ "ВТБ Банк" та [PERSON] було укладено договір поруки №ДП-1, згідно положень якого поручитель зобов"язувався перед позивачем солідарно відповідати за виконання боржником своїх зобов"язань за кредитним договором в повному обсязі. Позивач свій обов"язок по кредитному договору виконав, надавши відповідачу одноразово кредит у повному розмірі в сумі 140000,00 доларів США, що підтверджується заявою про надання кредитних коштів від 22.08.2007 року та меморіальним ордером №ТR.10449.1 від 22.08.2007 року про перерахування вказаної суми на поточний рахунок відповідача. Але відповідач, свої зобов"язання за кредитним договором не виконав, а саме: своєчасно не погасив чергові частини кредиту на загальну суму 3300,88 дол. США та прострочив сплату відсотків за користування кредитом на загальну суму 147,40 дол. США. Заходи з боку ПАТ «ВТБ Банк» відносно відповідача з приводу добровільного погашення суми боргу позитивних результатів не дали. Станом на 23.10.2014 року [PERSON] не виконуються умови погашення кредиту і заборгованість перед ПАТ «ВТБ Банк» становить 57948,14 дол.США, яку позивач просив стягнути з відповідачів солідарно. Представник позивача в судовому засіданні підтвердив обставини викладені у позовній заяві, просив задовольнити вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник позовні вимоги визнавали частково, зазначили, що кредитні кошти відповідач отримав лише в сумі 100000 дол. США, посилаючись на висновок судової економічної експертизи №313/15 від 11.09.2015 року. Відповідач [PERSON] та її представник позовні вимоги не визнавали, зазначили, що порука є припиненою, оскільки без згоди поручителя було змінено обсяг поручительства. Заслухавши доводи та заперечення сторін по справі, дослідивши письмові докази про справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та позивачем було укладено кредитний договір №25.30-12/07-СК, відповідно до якого останньому було надано кредит в сумі 140000,00 доларів США, строком користування до 20.08.2014 року, зі сплатою 13,5 процентів річних за користування кредитними коштами. В якості забезпечення своєчасного виконання зобов"язань відповідача 1 за кредитним договором, 21.08.2007 року між ПАТ "ВТБ Банк" та [PERSON] було укладено договір поруки №ДП-1, згідно положень якого поручитель зобов"язувався перед позивачем солідарно відповідати за виконання боржником своїх зобов"язань за кредитним договором в повному обсязі. 20.02.2009 року відповідно до додаткової угоди №1 до кредитного договору внесені зміни, а саме: надано позичальнику відтермінування по сплаті основної суми заборгованості на шість місяців. Погашення суми заборгованості починається з 20.08.2009 року. 21.12.2009 року між позивачем та [PERSON] було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору, відповідно до якої позичальнику надано відтермінування по сплаті основної суми заборгованості на 6 місяців з грудня 2009 року по травень 2010 року включно. 21.02.2011 року відповідно до договору про внесення змін №3 до кредитного договору №25.30-12/07-СК внесені зміни, при цьому строк користування кредитними коштами збільшено до 19.08.2016 року. [PERSON] востаннє сплатив частину заборгованості за кредитом в травні 2015 року. Згідно розрахунку заборгованості станом на 23.10.2014 р. загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором складає - 57948,14 дол. США., із них: сума заборгованості за кредитом поточна - 45597,88 дол. США, сума заборгованості за кредитом прострочена - 10319,91 дол. США, сума заборгованості за відсотками нарахованими за період з 18.10.2014 року по 23.10.2014 року - 102,79 дол. США, сума простроченої заборгованості за відсотками нарахованими за період з 19.09.2014 року по 17.10.2014 року - 1277,79 дол. США, пеня нарахована у зв"язку з несвоєчасною сплатою кредиту за період з 19.02.2014 року по 23.10.2014 року - 7166,16 грн., пеня за несвоєчасну сплату відсотків за період з 20.05.2014 року по 23.10.2014 року - 282,48 грн., 3% річних за період з 21.11.2008 року по 23.10.2014 року в сумі 71,10 дол. США, 3% річних за період з 21.11.2008 року по 23.10.2014 року - 3,49 дол. США. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем). Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, відповідно до ч.3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, частиною першою статті 543 ЦК України передбачено у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) право кредитора вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. За ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] щодо висновків судової економічної експертизи №313/15 від 11.09.2015 р. пояснив наступне. Матеріалами цивільної справи підтверджується зарахування позивачем кредитних коштів на суму 140000 дол. США, однак не підтверджують факт видачі цих коштів із операційної каси банку. Метод нарахування за номінальною процентною ставкою, яка передбачена умовами договору, відповідає умовам договору та Правилам бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України від 18.06.2003 р. №255. Разом з тим, для визначення суми залишку фактичної заборгованості, прийнята сума кредитних коштів у сумі 140000 дол. США, в той час як сума коштів, наданих позичальнику готівкою згідно квитанції №27_5 від 22.08.2007 р. становить 100000 дол. США. Отже, експерт при наданні висновків судової економічної експертизи при вирішенні питання про правильність нарахування заборгованості за кредитом виходив із суми, знятої готівкою. В той же час, суд не може брати до уваги в повній мірі висновок судової економічної експертизи №313/15 від 11.09.2015 р., оскільки відповідно до виписки з особового рахунку №26206501000281, на який були зараховані кредитні кошти, відповідачу 1 22.08.2007 р. було видано 100000 дол. США, а 30.08.2007 р .- 40000 дол. США.(т.4 а.с. 34 ). Дана виписка була долучена до матеріалів справи за клопотанням представника позивача після проведення експертизи, а саме 21.12.2015 р. Не заслуговують на увагу суду пояснення відповідача-2 щодо припинення поруки, оскільки [PERSON] підписала договір про внесення змін №1 від 21.02.2011 р. до договору поруки від 21.08.2007 р. №ДП-1, в якій були зазначені сума, термін та процентна ставка кредиту. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині солідарного стягнення з відповідачів заборгованості в розмірі 57372,96 (пятдесят сім тисяч триста сімдесят два) доларів США 96 центів, яка складається із: заборгованість по кредиту (поточна) в сумі 45597,88 дол. США, заборгованість по кредиту (прострочена) в сумі 10319,91 дол. США, заборгованість по відсоткам за період з 18.10.2014 р. по 23.10.2014 р. в сумі 102,79 дол. США, заборгованість по відсоткам за період з 19.09.2014 р. по 17.10.2014 р. в сумі 1277,79 дол. США, 3% річних за весь час прострочення сплати кредиту за період з 21.11.2008 р. по 23.10.2014 р. в сумі 71,10 дол. США, 3% річних за весь час прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 21.11.2008 р. по 23.10.2014 р. в сумі 3,49 дол. США позивачем доведені, обґрунтовані належними доказами та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині стягнення 7166,16 грн. пені, нарахованої у зв"язку з несвоєчасною сплатою кредиту за період з 19.02.2014 року по 23.10.2014 року, та 282, 48 грн. - пені за несвоєчасну сплату відсотків за період з 20.05.2014 року по 23.10.2014 року, суд дійшов висновку про наступне. Позивач просив стягнути зазначену пеню в доларах США, однак, відповідно до п.7.1. договору про внесення змін №3 від 21.02.2011 р. до Кредитного договору №25.30-12/07-СК від 21.08.2007 р. пеня, яка передбачена цим пунктом, сплачується виключно національній валюті, а тому не підлягає стягненню в іноземній валюті.

Outcome: partial