Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Приватне акціонерне товариство "Трест "Київміськбуд-2" звернулось до Святошинського районного суду м. Києва з заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Святошинського району м.Києва про припинення дії, що порушує право шляхом виселення без надання іншого жилого приміщення, посилаючись на те, що 18 вересня 1998 року Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, на підставі наказу № 558-С/ЖБ від 16 вересня 1998 року, на ім'я Відкритого акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-2» було видано свідоцтво про право власності серія [NUMBER] на гуртожиток розташований в [ADDRESS]. 01.02.2012р. згідно наказу ПАТ «Трест «Київміськбуд - 2» «Про прийняття на роботу» № 31-к [PERSON] (далі - Відповідач - 1) була прийнята на посаду юрисконсульта до юридичного відділу з 01 лютого 2012р. за переведенням з ДП «Житлоексплуатація» ВАТ «Трест «Київміськбуд - 2». 01.04.2012р. як співробітнику ПАТ «Трест «Київміськбуд - 2» [PERSON] було надано кімнату в гуртожитку по [ADDRESS]. Дане житлове приміщення в гуртожитку було надано Відповідачу - 1 для тимчасового проживання у зв'язку з перебуванням останньої в трудових відносинах з Позивачем. Представник позивача зазначив, що Статтею 127 Житлового кодексу Української PCP та пунктом 2 «Примірного положення про гуртожитки» затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986р. № 208 (діючого на момент надання кімнати) передбачено, що гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. 22.05.2017р. Наказом ПрАТ «Трест «Київміськбуд - 2» «Про звільнення з роботи» № 89-к [PERSON], юрисконсульта юридичного відділу, звільнено за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України.Відповідно до п. 1 розділу 2 «Положення про гуртожитки» затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства від 27.04.2015р. № 84 вселення до гуртожитків проводиться власником гуртожитку або уповноваженою ним особою на підставі ордера, з одночасним укладенням договору найму жилого приміщення в гуртожитку. Станом на день звернення до суду між Позивачем та Відповідачем договірні відносини не встановлені, інші правові підстави, які надавали б Відповідачу право проживати в гуртожитку Позивача, відсутні. Для встановлення правових підстав проживання Відповідача та членів її сім'ї в гуртожитку Позивача, 22.05.2017 р. Позивач надав Відповідачу примірник Договору найму (оренди) ліжко - місць № 22ф від 23.05.2017р. (далі - Договір). Отримати нарочно даний Договір [PERSON] відмовилась, доказом чого є Акт від 22.05.2017р. 23.05.2017р. ПрАТ «Трест «Київміськбуд - 2» направив Відповідачу лист - оферту № 0581 від 22.05.2017р. з проханням терміново звільнити та повернути кімнату № 8-а, що знаходиться в гуртожитку по [ADDRESS] або укласти договір найму ліжко-місць з додатками - 2 (два) оригінали договору найму (оренди) ліжко-місць №22ф від 23.05.2017 р. підписаний та скріплений печаткою ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2». Відповідач проігнорував пропозицію Позивача та не забажав отримати вказаний лист, у зв'язку з чим, 23.06.17р. лист-оферта повернувся на адресу Позивача за закінченням встановленого строку зберігання. Станом на день звернення до суду між Позивачем та Відповідачем договірні відносини не встановлені, інші правові підстави, які надавали б Відповідачу право проживати в гуртожитку Позивача, відсутні. Ухвалою суду від 30.08.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 15.03.2018 року позов залишено без руху. Ухвалою суду від 15.03.2018 року задоволено клопотання про забезпечення позову. Ухвалою суду від 15.03.2018 року клопотання про забезпечення позову повернути. Ухвалою суду від 26.03.2018 року продовжено розгляд справи. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач -1 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, просила суд відмовити у задоволенні позову, надала до суду відзив, посилаючись на те, що із позовними вимогами Позивача, викладеними в позовній заяві не погоджується повністю та вважаю їх такими, що не відповідають дійсності та не підлягають задоволенню у повному обсязі. Інші відповідачі у судове засідання не з"явились. Відповідач -1заперечуючи проти позову вказувала,, що право власності Позивача на гуртожиток за адресою : [ADDRESS] підтверджується свідоцтвом на право власності серія [NUMBER] є такими, що не відповідають дійсності. Так, Позивач є балансоутримувачем житлового будинку, який зареєстрований у Святошинській РДА м. Києва як гуртожиток за адресою : [ADDRESS]. У позовній заяві Позивач стверджує є власником зазначено гуртожитку, що підтверджується свідоцтвом на право власності серія [NUMBER] виданого 18.09.1998 року Головним управлінням житлового забезпечення КМДА. Але, Наказом Головного управління житлового забезпечення КМДА від 21 березня 2003 року за N° 445-С свідоцтво на право власності серії [NUMBER] від 18.09.1998 року на гуртожиток по [ADDRESS] у м. Києві визнано таким що втратило чинність.Статтею 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону. Відповідач зазначила, що в Державі Україна існує єдиний порядок реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначений Законом України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та затверджений Постановою Кабінету Міністрів від 25.12.2015 року за N° 1127 Порядок реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.Так, пп. 1 п.1 ст. З Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Так, свідоцтво на право власності серія [NUMBER] від 18.09.1998 року виданого ВАТ «Трест»Київміськбуд-2» Головним управлінням житлового забезпечення КМДА на гуртожиток по [ADDRESS] яке надав до суду Позивач на підтвердження свого права власності втратило чинність. Позивач не надав до суду іншого правовстановлюючого документа на підтвердження права власності на гуртожиток. Окрім цього, 15.02.2018 року Київською місцевою прокуратурою N° 8 внесено відомості до ЄРДР за № 12018100080001255 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. І ст.358 КК України за фактом підробки свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 16.09.1998 року, на гуртожиток, який розташований по [ADDRESS]. Також, місцевою прокуратурою № 8 20.06.2018 року внесено відомості до ЄРДР за № 42018101080000107 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України за фактом незаконного розпорядження гуртожитками ПрАТ «Трест Київміськбуд-2».Слідство триває. Копію листа Київської міської прокуратури № 8 додаю. Таким чином Позивач не має права вимоги в даному судовому процесі. Відповідач -1 вказувала, що твердження Позивача , які ґрунтуються на тому, що Відповідач 1, Відповідач 2, Відповідач 3, Відповідач 4 втратили право проживання у кімнаті [NUMBER] гуртожитку по [ADDRESS] і підлягають виселенню без надання іншого житла не відповідає дійсним обставинам справи та, позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі із наступних підстав, оскільки 01.02.2012 року Відповідач 1 була прийнята на посаду юрисконсульта до юридичного відділу за переведенням з ДП «Житлоексплуатація» ВАТ «Трест»Київміськбуд-2». 01.04.2012 року Відповідачу 1 та її сім'ї з метою поліпшення умов проживання надано окрему кімнату на першому поверсі гуртожитку по [ADDRESS]. Ствердження Позивача, що вищезазначена кімната була надана Відповідачу 1 із її сім'єю для тимчасового проживання не підтверджується змістом Розпорядження № 5 від 28.03.2012 року. 22.05.2017 року Позивач звільнив Відповідача 1 із займаної посади за заявою останньої за власним бажанням по причині неможливості продовжувати роботу по поважній причині, а саме по догляду за дітьми по досягненню ними чотирнадцятирічного віку, а саме : [PERSON], [INFO] та за [PERSON], [INFO] Але Позивач при звільненні Відповідача 1 не вказав поважної причини звільнення в трудову книжку, як того просила в заяві Відповідач 1, хоча і не заперечував,що поважна причина була, чим грубо порушив норми трудового законодавства. Саме відсутність формулювання у наказі та трудовій книжки поважної причини при звільненні позбавляє відповідача 1 певних пільг і переваг наданих діючим законодавством України. Відповідач-1 вказувала, що частиною другою ст. 132 ЖК України визначеного працівників підприємств, установ,організацій, які поселились в гуртожитку в зв'язку із роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин. З цього приводу Відповідач 1 зверталась до Солом'янського районного суду м. Києва із позовом про зміну формулювання причин звільнення. Суд вирішив змінити формулювання причин звільнення [PERSON] зі ст.38 КЗпП України на ст.38 ч. 1 КЗпП України, а саме : «звільнена за власним бажанням» на « звільнена за власним бажанням по причині догляду за дітьми по досягненню ними чотирнадцятирічного віку». Зобов'язати Приватне акціонерне товариство «Трест «Київміськбуд-2» внести зміни до трудової книжки [PERSON] відповідно до п.2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме : в розділі «Відомості про роботу» зазначити : « Запис за № 24 є недійсним,звільнена за власним бажанням по причині догляду за дітьми по досягненню ними чотирнадцятирічного віку». В іншій частині відмовити (копія рішення суду від 02.11.2017 року міститься в матеріалах справи). Також Апеляційний суд м. Києва виніс Постанову від 10.04.2018 року у якій Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02.11.2017 року залишити без змін. Відповідач 1 вказує, що була звільнена з роботи за власним бажанням згідно ч. І ст.38 КЗпП України по поважній причині, а саме по догляду за дітьми по досягненню ними чотирнадцятирічного віку тому, у відповідності до ст. 132 ЖК України не може бути виселена, разом із родиною, без надання іншого житла. Вказує, що висновки Позивача щодо обов'язковості укладення цивільно-правових договорів із Відповідачем 1 є хибними та такими, що вільно трактують норми Закону. Відповідач -1 вказує, що вона із сім'єю були поселені до кімнати [NUMBER] гуртожитку по [ADDRESS] у м. Києві у зв'язку із роботою 01.04.2012 року. На той час поселення відбувалось на підставі діючого на той час «Примірного положення про гуртожитки» затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року та Житлового кодексу Української PCP. П.1 розділу 2 « Положення про гуртожитки» затвердженого Наказом Мінрегіонрозвитку від 27.04.2015 року № 84, на яке посилається Позивач щодо обов'язкового укладення договору найму(оренди) із Відповідачем 1, визначено, що вселення до гуртожитків проводиться власником гуртожитку або уповноваженою ним особою на підставі ордера, з одночасним укладенням договору найму жилого приміщення в гуртожитку. Вселення ж Відповідача 1 разом із сім'єю до кімнати [NUMBER] гуртожитку по [ADDRESS] відбулось 01.04.2012 року. Суд заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази надані сторонами у спрві встановив наступне. Судом встановлено, що 8 вересня 1998 року Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, на підставі наказу № 558-С/ЖБ від 16 вересня 1998 року, на ім'я Відкритого акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-2» було видано свідоцтво про право власності серія [NUMBER] на гуртожиток розташований в [ADDRESS]. 01.02.2012р. Судом встанвовлено, що наказом Головного управління житлового забезпечення КМДА від 21.03,2003 року за №445-С Свідоцтво про право власності серії [NUMBER] від 18.09.1998 року на гуртожиток по [ADDRESS], визнано таким, що втратило чинність. Судом встанволено, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомості від 22.10.2018 року право власності на житловий будинок, гуртожиток по [ADDRESS] було зареєстровано лише 20.08.2018 року, на підставі свідоцтва серіїї [NUMBER] від 18.09.1998 року. Згідно ст. 328 ЦК України Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. 2. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встанволено, що згідно наказу ПАТ «Трест «Київміськбуд - 2» «Про прийняття на роботу» № 31-к [PERSON] (далі - Відповідач - 1) була прийнята на посаду юрисконсульта до юридичного відділу з 01 лютого 2012р. за переведенням з ДП «Житлоексплуатація» ВАТ «Трест «Київміськбуд - 2». 01.04.2012р. як співробітнику ПАТ «Трест «Київміськбуд - 2» [PERSON] було надано кімнату в гуртожитку по [ADDRESS]. Дане житлове приміщення в гуртожитку було надано Відповідачу - 1 для тимчасового проживання у зв'язку з перебуванням останньої в трудових відносинах з Позивачем. Судом встановлено, що Наказом ПрАТ «Трест «Київміськбуд - 2» «Про звільнення з роботи» № 89-к [PERSON], юрисконсульта юридичного відділу, звільнено за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України. Судом встановлено, що згідно Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02.11.2017 року, суд вирішив змінити формулювання причин звільнення [PERSON] зі ст.38 КЗпП України на ст.38 ч. 1 КЗпП України, а саме : «звільнена за власним бажанням» на « звільнена за власним бажанням по причині догляду за дітьми по досягненню ними чотирнадцятирічного віку». Зобов'язати Приватне акціонерне товариство «Трест «Київміськбуд-2» внести зміни до трудової книжки [PERSON] відповідно до п.2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме : в розділі «Відомості про роботу» зазначити : « Запис за № 24 є недійсним,звільнена за власним бажанням по причині догляду за дітьми по досягненню ними чотирнадцятирічного віку». В іншій частині відмовити (копія рішення суду від 02.11.2017 року міститься в матеріалах справи). Також Апеляційний суд м. Києва виніс Постанову від 10.04.2018 року у якій Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02.11.2017 року залишити без змін. Статтею 58 Конституції України закріплено, що Закони та інші нормативні акти не мають зворотної дії в часі і не розповсюджуються на ті правовідносини які вже виникли до їх прийняття. Статтею 41 Конституції України визначеного використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що у задоволені позову слід відмовити У відповідності до положень ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Нормами статті 109 Житлового кодексу Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Частиною другою ст. 132 ЖК України визначеного працівників підприємств, установ,організацій, які поселились в гуртожитку в зв'язку із роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин. Суд дійшов висновку, що відповідачі не можуть бути виселені із гуртожитку, без надання іншого житлового приміження у порядку ст. 132 ЖК України, оскільки, з урахуванням рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02.11.2017 року, відповідача -1 « звільнена за власним бажанням по причині догляду за дітьми по досягненню ними чотирнадцятирічного віку», а тому у разі виселення відповідачів, позивач має надати відповідачам інше житлове приміщення, а тому позов не доведений та задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed