Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

Позивачі в січні 2021 року звернулися до суду із вказаним позовом, в якому просять визнати дійсним договір міни від 25.09.1998 року укладений між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на Херсонській Товарній біржі "Ізумруд", яким позивачами здійснено міну квартири [ADDRESS] на житловий будинок відповідача - за адресою: [ADDRESS] Позов обґрунтовано тим, що 25.09.1998 року між зазначеними вище особами та [PERSON] був укладений договір міни. Договір був зареєстрований на Товарній біржі "Ізумруд" на той час такі договори не підлягали нотаріальному посвідченню. Договір був зареєстрований в державному Бюро технічної інвентаризації 25.09.1998 за реєстраційним номером № 13025. В день укладання договору сторони домовились про всі істотні умови договору та відбулося повне його виконання. Таким чином, за вказаним договором сторони набули право власності на зазначені об`єкти нерухомого майна, однак угоду належним чином не було посвідчено. [INFO] співвласник домоволодіння [PERSON] помер, спадкоємцем після його смерті є [PERSON] . При зверненні до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на ј частину у спільній частковій власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] останній було відмовлено, оскільки біржовий договір не був посвідчений нотаріально. Даний факт унеможливлює прийняття спадщини позивачем після смерті батька, та унеможливлює розпорядження іншими позивачами належним їй майном. В зв`язку з чим, вони змушені звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.01.2021 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачам строку для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.02.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, витребувано докази по справі. Ухвалами суду від 25.03.2021 року, 06.05.2021 року витребувано докази про справі. Ухвалою суду від 01.07.2021 року замінено відповідача на належного - Херсонську міську раду. 15.07.2021 року на адресу суду надійшов відзив від залученого відповідача в якому представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог, залучивши до участі у справі належного відповідача. Ухвалою суду від 20.09.2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Відмовлено в залученні правонаступника відповідача [PERSON] - [PERSON] в зв`язку зі смертю останньої. Позивачі в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просила задовольнити на підставі наявних в справі доказах. Представник відповідача у судове засідання не з`явилася , просив розглядати справи буз його участі . Представник третьої особи в судове засідання за викликом суду не з`явився, просив розглядати справу без участі представника, надавши лист про підтвердження укладення договору міни між сторонами 25.09.1998 року. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Матеріалами справи встановлено, що згідно договору міни, посвідченого товарною біржою «Ізумруд» № 2-211 від 25.09.1998 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] здійснили міну квартири [ADDRESS] на житловий будинок що належав [PERSON] - за адресою: [ADDRESS] . Даний договір який зареєстрований в Херсонському державному Бюро технічної інвентаризації 25.09.1998 за реєстраційним номером № 13025 , що підтверджено копіями договору міни та інвентарною справою БТІ. Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] зазначений в плані літ.А, житловою площею 60,6 кв.м, загальною площею 93,4 к.в.м; літня кухня літ.Б, сарай з підвалом літ.В., сараї літ.М,Г,Д, туалет літ.Ж, водопровод № , огорожа № 3-5, приміщення №6. Зареєстрована земельна ділянка площею 504 кв.м на підставі рішення виконкому Суворовської ради народних депутатів від 24.09.1976 року. Домоволодіння, що відчужувалось, належало [PERSON] на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житловий будинок від 30.12.1977 року, виданого на підставі рішення Суворовської районної ради народних депутатів № 708/25 від 23.12.1977 року, зареєстрованого в БТІ за реєстровим № 13025. Звертаючись до суду з позовом, позивачі посилаються на те, що сторонами при укладенні договору було досягнуто згоди за усіма істотними умовами договору, відбувся обмін майна і позивачі фактично вступили у володіння та користування придбаним будинком з надвірними будівлями. Факт здійснення сторонами своїх обов`язків за договором (виконання договору) підтверджується самою письмовою угодою та відповідною реєстрацією. На виконання ухвали про витребування доказів від ТБ «Ізумруд» на адресу суду надійшов лист яким засвідчено факт реєстрації договору міни на Херсонській товарній біржі «Ізумруд» за № 2-211 від 25.09.1998 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00030445792 від 20.04.2021 року [PERSON] помер [INFO] , про що складено актовий запис № 301 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . [INFO] співвласник домоволодіння - [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] актовий запис № 1221. Після його смерті приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Живцовою Н.М. заведена спадкова справа № 66663965. На виконання ухвали суду про витребування доказів приватним нотаріусом надано копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] з якої вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті останнього звернулася [PERSON] - донька померлого. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого - ј частину у спільній частковій власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] було відмовлено, оскільки біржовий договір не був посвідчений нотаріально, відповідно є нікчемним. На виконання ухвали суду про витребування доказів Державним нотаріальним архівом Херсонської області надано інформацію щодо осіб які є спадкоємцями та прийняли спадщини після смерті [PERSON] та його правонаступника [PERSON] . З даної відповіді вбачається, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] зведена спадкова справа 584/2004 за заявою [PERSON] . Іншої документації в справі не має. Спадкова справа після смерті [PERSON] , згідно спадкового реєстру не заводилась. Таким чином відомості про правонаступників особи з якої укладався договір міни на товарній біржі відсутні, що унеможливлює залучення їх до участі у справі в якості відповідачів, в зв`язку з чим належним відповідачем вданому випадку є Херсонська міська рада. Відповідно до ст.5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. регламентовано, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Договір міни між сторонами був укладений 25.09.1998 року, тому на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР (1963 року). Згідно зі статтею 224 ЦК України (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором (стаття 128 ЦК України (у редакції 1963 року). Відповідно до частини першої статті 45, статті 47 ЦК України (у редакції 1963 року) недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частина 2 статті 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Статтею 227 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір міни жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. При укладанні договору міни сторони керувались ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року № 1956-ХІІ, відповідно до якої, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Саме тому вважали, що договір міни нерухомого майна укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. Відповідно до частини другої статті 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Крім того, за змістом статей 128, 153 ЦК України (в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Реєстрація в бюро технічної інвентаризації за позивачами права власності на домоволодіння на підставі договору міни, посвідченого товарною біржою, а не нотаріусом, станом на 25.09.1998 року не суперечила чинному законодавству. З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст.15 Закону України "Про товарну біржу", є підстави для визнання договору міни нерухомого майна № 2-211 від 25.09.1998 року, оформленого в товарній біржі дійсним. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що норми ч.2ст.220 ЦК України не застосовуються до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. Наразі правочини, щодо купівлі-продажу нерухомості, підлягають державній реєстрації. Не зважаючи на це застереження, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки норми про державну реєстрацію правочинів, щодо відчуження нерухомості, введені в дію ЦК України 2003 року. На час укладення спірної угоди, вимоги щодо реєстрації правочинів не були чинними. На той час діяли норми, які передбачали тільки реєстрацію нерухомого майна. Як вбачається з матеріалів справи вимоги щодо реєстрації нерухомого майна позивачем на момент укладання спірної угоди виконано. Відповідно до абз. 3 та 4 п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Здійснивши державну реєстрацію у Херсонському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 130125 права власності за позивачами, держава цим самим визнала їх право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] як таке, що виникло на не заборонених законом підставах. З огляду на вищевикладене, вбачається, що сторони виконали умови договору міни, договір відповідно до частини 2 статті 227 ЦК УРСР був зареєстрований в БТІ у передбаченому законом порядку, угода з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавалася недійсною, сторонами досягнуто згоди зі всіх його істотних умов, таким чином позивачі набули право власності на домоволодіння і правомірно володіють ним до теперішнього часу, тому, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення з метою розпорядження належним їй майном та оформлення спадкових прав. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", є підстави для визнання договору міни, оформленого на товарній біржі «Ізумруд» дійсним. Отже, оскільки договір міни нерухомого майна від 25.09.1998 року було оформлено за існуючим в той час порядком, а також мала місце конкуренція норм права, можна зробити висновок, що сторони добросовісно помилялися щодо відсутності необхідності нотаріального посвідчення договору, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved