Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

з позовної заяви вбачається, що 01.09.2008 року між акціонерним комерційним банком "Форум", правонаступникого якого є Публічне акціонерне товариство "Банк Форум" (надалі - Банк) та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 0581/08/22-CLNv (надалі - Договір), за яким відповідачу було надано кредит у сумі 155 000 доларів США., на умовах визначених договором. 31.05.2012 року Банком та відповідачем укладено додаткову угоду до кредитного договору, згідно умов якої залишок заборгованості за кредитом конвертовано у гривню. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.06.2014 року прийнято рішення №49 про початок ліквідації ПАТ "Банк Форум" з 16.06.2014 року і призначено Соловйову Н.А. уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквадацію ПАТ "Банк Форум" ( надалі - позивач). Однак відповідач не виконував належним чином зобов"язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість в загальній сумі 265609,70грн., у зв'язку з чим позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача вказаної заборгованості та судових витрат по справі. В судовому засіданні представник позивача Терещук Л.І. позов підтримала повністю та з врахуванням останніх платежів відповідача під час судового засідання уточнила позовні вимоги та просила стягнути суд заборгованість станом на 06.04.2015 року в загальній сумі 221687,36 грн, яка складається з: 998,83грн. - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів; 199697,11грн.- поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів; 3420,19грн. - поточна заборгованість за нарахованими процентами; 17571,00грн. -пеня. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов визнали частково і пояснили, що на їх думку зі сторони відповідача не було порушено умов договору, а навпаки мало місце прострочення кредитора , в зв"язку з чим нарахування санкцій у виді штрафу та пені на їх думку являється помилковим. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення. В судовому засіданні встановлено, що 01.09.2008 року між Банком та відповідачем [PERSON] був укладений Договір, за яким відповідачу було надано кредит у сумі 155 000 доларів США строком по 31.08.2018 року зі сплатою щомісячних платежів та відсотків в розмірі 13,5 % річних до 20 числа, внаслідок чого між сторонами виникли відносини кредитного договору, передбачені ст.1054 ЦК України. Відповідно до п.п. 2.6, 3.3.2 Договору позичальник зобов"язаний щомісячно повертати кредитні кошти та сплачувати проценти за користування кредитними коштами не пізніше 20 числа. Згідно до вимог п.3.2.4 Договору у разі невиконання або неналежного виконання умов договору з позичальника стягується неустойка, штраф, пеня. 26.11.2008 року та 14.06.2010 року між сторонами укладено додаткову угоду та додатковий договір №2 до кредитного договору, якими внесено зміни в т.ч і про плату за користування кредитними коштами з 13,5% на 16% річних. 31.05.2012 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено додатковий договір №3 до кредитного договору, згідно якої проведено реструктуризацію кредитної заборгованості, а саме: залишок заборгованості за кредитним договором конвертовано у гривню, тобто заборгованість в сумі 44 993,24 доларів США за курсом 8,12грн. за 1 долар США складає 365 345,11грн. Згідно з п. 1.3 Договору плата за користування кредитними коштами становить 15% річних. Крім того, згідно п 2.3 Договору позичальник сплачує заборгованість щомісячно в сумі не менше 4 872,00грн. Однак відповідачем [PERSON] були порушені умови договору, внаслідок чого станом на 06.04.2015 року виникла заборгованість в сумі 221687,36 грн, яка складається з наступного: -998,83грн. - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів; - 199697,11грн.- поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів; - 3420,19грн. - поточна заборгованість за нарахованими процентами; - 17571,00грн. -пеня Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки відповідачем [PERSON] були невиконані умови кредитного договору №0581/08/22-CLNv від 01.09.2008 року, додаткової угоди №1 до кредитного договору від 26.11.2008р., додаткового договору №2 від 14.06.2010р. та додаткового договору №3 від 31.05.2012р., то позов підлягає до часткового задоволення в сумі 206 562,26грн. При цьому суд виходить з того, що згідно довідки Старовижівського відділення державного ощадного банку України (а.с.60) відповідач [PERSON] 17.07.2014 року сплатив платіж на погашення заборгованості позивачу в сумі 7 717,20грн., але він був повернутий в зв"язку із закриттям вказаного рахунку. Тобто, на думку суду в даному випадку мало місце прострочення кредитора, наслідки чого передбачені ст. 616 ЦК України, згідно якої якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Враховуючи те, що позивач повідомив відповідача про зміну кредитора в зобов"язанні лише 30.12.2014 року, то суд виходить з того, що нарахування пені за цей період являється неправомірним. Із розрахунку заборгованості вбачається, що розмір пені станом на 01.04.2015 року за несвоєчасне повернення кредитних коштів становить 10 453,57грн., хоча станом на 02.12.2014 року розмір цієї пені становить 8703,40грн., що і слід відняти від суми пені станом на 01.04.2015 року ( 10453,57грн. - 8703,40грн.= 1750,17грн.). Аналогічно розмір пені за несвоєчасне повернення нарахованих процентів станом на 23.03.2015 року становить 7117,65грн., а станом на 23.12.2014 року розмір цієї пені становить 6 421,69грн., що і слід відняти від суми пені станом на 23.03.2015 року (7 117,65грн. - 6 421,69грн.=695,96грн.). Тобто стягненню підлягає пеня в розмірі 2446,13 грн. (1750,17грн.+695,96грн.=2446,13грн.). Посилання відповідач та його представника в тому, що в зв"язку із простроченням кредитора відповідач не сплачує проценти за час прострочення кредитора не грунтується на законі, оскільки правові наслідки порушення зобов"язання з вини кредитора, передбачені ст.616 ЦК України про що було сказано вище. Крім того згідно п.27 роз"яснень Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" передбачено, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Крім того, посилання відповідача та його представника в тому, що немає підстав для дострокового стягнення кредиту являється безпідставними, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідач порушував умови договору, що дає підстави позивачу стягувати заборгованість достроково в т.ч і згідно вимог ч.2 ст.1050 ЦК України та п.3.2.2 договору. Таким чином позов підлягає до часткового задоволення. Крім того, з відповідача необхідно стягнути в дохід держави 243,60грн. судових витрат на сплату судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: partial