Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

28.08.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Єланецької районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай). Свої вимоги мотивує тим, що 23.05.1996 року їй як члену КСП "Дружба" (Єланецька селищна рада Миколаївської області) було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК №020211 розміром 8,79 умовних кадастрових гектарів. Проте, вищевказаний сертифікат нею втрачено, а отримати його дублікат не видається можливим. Посилаючись на викладене, просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 8,79 умовних кадастрових одиниць із земель КСП "Дружба" у межах Єланецької селищної ради Миколаївської області, право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії МК №020211 від 23.05.1996 року. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судому засіданні, 23.05.1996 року позивачці як члену КСП "Дружба" (Єланецька селищна рада Миколаївської області) видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК №020211 розміром 8,79 умовних кадастрових гектарів (а. с. 14). Проте, вказаний сертифікат позивачкою втрачено, про що зроблено офіційне оголошення у випуску районної газети "Єланецький вісник" від 03.02.2018 року №5 (а. с. 25). Бажаючи отримати дублікат сертифіката на земельну частку (пай) та подальшого реалізації права на виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості), позивачка звернулася до Єланецької районної державної адміністрації (а. с. 15). 11.05.2018 року дане питання стало предметом розгляду Комісії з питання регулювання земельних відносин та контролю за використанням земель державної та комунальної власності в Єланецькому районні, де позивачці було відмовлено у видачі дубліката вищевказаного сертифікату та рекомендовано звернутися до суду за захистом свого права (а. с. 16). Чинним\~ЦК України\~не врегульовано відносини щодо порядку визнання права на земельну частку (пай) у разі втрати документа, що посвідчує таке право. Згідно приписів\~статті 8 ЦК України\~якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Отже, враховуючи системний аналіз норм\~Цивільного кодексу України, відсутність правової норми, яка регулює зазначені вище спірні правовідносини, а також те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) має реквізити, що притаманні правовстановлюючому документу, суд приходить до висновку про застосування аналогії закону до спірних правовідносин, зокрема положення\~статті 392 ЦК України\~(як спеціальної норми).\~\~ Згідно\~статті 328 ЦК України\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних ділянок (паїв)" документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є відповідний сертифікат на право на земельну частку (пай), що виданий районною (міською) державною адміністрацією. Відповідно до\~статті 392 Цивільного кодексу України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В ході судового розгляду встановлено, що позивачка має намір в подальшому звернутися для виділення їй земельної ділянки в натурі (на місцевості). Проте, реалізація вказаного права не є можливою без визнання за нею права на земельну частку (пай). Тому суд приходить до висновку про необхідність захисту її невизнаного права в судовому порядку. Враховуючи вищевикладені обставини, оцінивши докази в їх сукупності, а також неможливість позасудового вирішення спору, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, а тому позов [PERSON] до Єланецької районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання права власності на земельну частку (пай) підлягає задоволенню. Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача, оскільки спір виник не з вини відповідача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved