Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

27.09.2019 року представника відповідача, яка має зворотній статус за зустрічним позовом Савченко М.О. звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з заявою про ухвалення додаткового рішення, зокрема в частині стягнення судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,0 грн., в порядку ст. ст. 141, 246 ЦПК України. 08.11.2019 року представник Савченко М.О. подала суду заяву про долучення додаткових матеріалів в якій також просить про стягнення з відповідача за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нана-інвест" витрат на правничу допомогу вже у розмірі 9900 грн. вказуючи на те, що після постановлення рішення суду 18.09.2019 року її клієнтом [PERSON] 10.10.2019 року була здійснена доплата до раніше оплаченого авансу за надання нею таких професійних послуг у розмірі 4900 грн., яку також просить стягнути з раніше заявленої суми. В судовому засіданні представник ТОВ "Нана-інвест" Марцонь Г.В. не заперечував проти стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,0 грн., яка і була раніше заявлена відповідною стороною, заперечуючи проти стягнення ще суми таких витрат у розмірі 4900 грн. про яку тільки згодом заявила протилежна сторона. В судовому засіданні представник [PERSON] - Савченко М.О. підтримала подані раніше нею заяви та просила стягнути з ТОВ "Нана-інвест" загалом витрат на правничу допомогу у розмірі 9900 грн., вказуючи, що надані нею правничі послуги підверджуються відповідним договором про надання правової (правничої) допомоги від 26.03.2019 року, додатком до такого довору, Актом надання послуг до цього договору та відповідними квитанціями про оплату спочатку 5000 грн., а згодом ще 4900 грн. Суд, вислухавши пояснення вказаних учасників судового процесу, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що подана заява про стягнення судових витрат підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018р. у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі № 814/698/16. Так, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.09.2019 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Нана-інвест" до [PERSON] про стягнення боргу були залишені без задоволення, натомість позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нана-інвест" про визнання Договору від 02.10.2018 року за № 2-02/10-18 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нана-інвест" та [PERSON] недійсним, були задоволені частково. Тоді як, згідно вказаного рішення питання відшкодування витрат на правничу допомогу стороні позивача за зустрічним позовом вирішено судом не було. Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Звертаючись до суду з вказаною заявою про стягнення судових витрат, сторона позивача за зустрічним позовом зазначала, що [PERSON] 02.04.2019 року були понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. та додатково 10.10.2019 року у розмірі 4900 грн. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Судом встановлено, що 26.03.2019 року між [PERSON] та адвокатом Савченко М.О. було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги (а.с. 50-53) та Додаткову угоду № 1 (а.с. 54) з визначеним обсягом повноважень та розміру їх оплати. Згідно наданої суду разом із зустрітчним позовом квитанції (а.с. 57) вбачається оплата [PERSON] в рахунок виконання вказаного договору правничих послуг Савченко М.О. у розмірі 5 000 грн. Надання самих послуг адвокатом по вказаному розгляду справи також підтверджується Актом надання послуг, наданими суду розрахунками, які відповідають фактичним діям представника [PERSON] по представництву інтересів свого клієнта, що також вбачається із самої цивільної справи. У зв"язку з чим такі витрати у розмрі 5 000 грн. підлягають стягненню з ТОВ "Нана-інвест" згідно вимог ст. 141 КПК України, які помилково не були стягнуті судом при постановленні рішення суду від 18.09.2019 року. Тоді як, у стягненні з ТОВ "Нана-інвест" правничих витрат у розмірі 4900 грн. слід відмовити, оскільки в порушення норми ч. 8 ст. 141 ЦПК України таку квитанцію про їх оплату було подано суду 08.11.2019 року, сама проплата здійснена 10.10.2019 року, тоді як такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що подана заява Савченко М.О. про стягнення судових витрат підлягає частковому задоволенню, зокрема в обсязі визначеному вище у цьому рішенні.

Outcome: partial