Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Заявник звернувшись в суд із поданою заявою, посилається на те, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.12.2006 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до свідоцтва про одруження, заявник змінила прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]". Вказує, що нею було втрачено паспорт, та отримала новий паспорт на прізвище "[PERSON]". Зазначає, що відповідно до свідоцтва про шлюб, змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Вказує, що оскільки шлюб між "[PERSON]" та "[PERSON]" не розривався, просить суд встановити факт, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.12.2006 року під іменем "[PERSON]" розлучили - заявника "[PERSON]", і після розлучення залишено прізвище "[PERSON]". Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, хоча подав до суду заяву про розгляд справи без представника заінтересованої особи. По даному питанню покладається на суд. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що заявлені вимоги не підлягають до задоволення, з наступних підстав. За змістом ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до вимог ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Подаючи заяву про встановлення юридичного факту, зокрема те, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.12.2006 року під іменем "[PERSON]" розлучили - заявника "[PERSON]", і після розлучення залишено прізвище "[PERSON]", заявник фактично оспорює обставини, які встановлені вказаним рішенням, що набрало законної сили. З огляду на наведене, суд приходить до переконання про безпідставність заяви [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення, і , відповідно, відмовляє у її задоволенні.

Outcome: dismissed