Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

19.11.2019 року засобами поштового зв`язку [PERSON] , яка представляє інтереси [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису зазначена сума заборгованості не була безспірною. Позивач вважає, що оскільки відповідачем не було надано відповідних документів, що за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконачих написів нотаріусів, то на момент здійснення виконавчого напису нотаріус не мав підстав на накладення виконавчого напису на кредитний договір. Позивач також стверджує, що починаючи з 2013 року, відповідач був обізнаний в порушення свого права та у нього виникло право вчиняти дії для його захисту. Позовна давність давність за домовленістю сторін збільшена не була, з виникнення права вимоги на стягнення вказаної заборгованості минуло більше трьох років, що виключає можливість її стягнення за виконавчим написом. Позивач також подав заяву про забезпечення позову від 20.11.2019 року в якій просить зупинити стягнення у виконавчому провадженні №547929663 від 02.10.2017 року за виконавчим написом , виданим 01.06.2017 року Приватним нотаріусом КМНО Швецем Р.О. 22.11.2019 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 22.11.2019 року ухвалою суду було відмовлено у заяві позивача про забезпечення позову. 28.01.2020 року судом отриманий відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у позовних вимогах. Відповідач стверджує, що відповідно до Постанови КМУ від 29 червня 1999 року, для виконання виконавчого напису нотаріусу були надані всі необхідні документи. Відповідач у відзиві також обґрунтовує, чому строк позовної давності має обчислюватись з дня пред`явлення вимоги позивачу відповідно до ст.530 ЦК України. Відповідач зазначає, що позивач посилається на помилкову редакцію Постанови КМУ від 29 червня 1999 року. У судове засідання 21.07.2020 року сторони не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у своєму відзиві просить розгляд справи проводити за його відсутності. Третя особа просить розгляд справи проводити за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає що у позові має бути відмовлено виходячи з наступних підстав: Відповідно до укладеного договору №б/н від 08.10.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжнукартку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованостіза кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Дана обставина визнана сторонами. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно ст. ст. 526, 530, 610, ч.І ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У порушення зазначених норм закону та умов договору Позивач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та не повернув в межах строку, встановленого Договором, суму кредиту й не сплатив проценти за користування кредитним лімітом. Вчинення виконавчого напису за договором позики здійснюється з урахуванням вимог ст.1050 ЦК України, Закону України "Про нотаріат", Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" від 22.02.2012 р. № 296/5. Відповідач стверджує, третя особа не спростовує, що виконання виконавчого напису нотаріусу були надані всі необхідні документи, відповідно до вимог п.2 Постанови КМУ від 29 червня 1999 р. №1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: оригінал кредитного договору, який складається з договору, що наданий нотаріусу, заяви-анкети позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Умов та Правил надання банківських послуг й Тарифів Банку, що розміщені на загальнодоступному офіційному сайті відповідача. засвідчена стягувачем виписка-розрахунок з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, вимога про усунення порушень, доказ направлення вимоги позичальнику. Іншого суду не надано. Враховуючи викладені норми Виконавчий напис вчинено відповідно норм діючого законодавства. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172. Слід зазначити, що безспірність вимог відповідно ст. 88 Закону України "Про нотаріат" є не доведеність боргу, що є елементом судового процесу, а факт існування між кредитором та боржником правовідносин, при яких вважається (презумпція) наявність боргу, а документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому КМУ - не письмові докази наявності боргу, а докази наявності вказаних вище правовідносин, та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно Постанови Верховного Суд України по справі 6-158цс/15: "безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів ". У постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17 зазначено: з урахуванням приписів статей 75, 76, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Враховуючи, що АТ КБ "Приватбанк" надав всі необхідні документі відповідно до Переліку, а тому підстав вважати незаконність дій нотаріуса немає, тим більше неподання документів, що не підтверджують безспірність вимог до позивача. Відповідно ст. 88 Закону України "Про нотаріат" та п. 3.1. гл. 16 Розділу II Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" від 22.02.2012 р. № 296/5 Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Оскільки сторони не погодили строк повернення боргу по кредитному договору від 08.10.2010 р.. то й відповідно ст. 530 ЦК України строк виконання зобов`язання має відраховуватись з моменту пред`явлення вимоги про усунення порушень, що направлена на адресу позивача 15.05.2017 року цінним листом зі трек-кодом 49038080935660 , й саме з 15.05.2017 р. має відраховуватись трирічний строк звернення до нотаріуса. Отже, суд вважає правомірним заявленне до стягнення суму заборгованості за період з 08.10.2010 р. по 31.03.2017 р., та правомірність дій нотаріуса правомірно в межах строків встановлених ст. 88 Закону України "Про нотаріат" та п. 3.1. гл. 16 Розділу II Наказу Міністерстві юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" від] 22.02.2012 р. № 296/5, та вчинив виконавчий напис. Оскільки строк розпочав збігати з 15.05.2017 р. відповідно ст. 530 ЦК України, то Відповідачем не пропущено строк позовної давності Суд не погоджується з висновком позивача про те, що на момент вчинення нотаріального напису, діяла редакція Постанови КМУ № 1172, котра не передбачала можливість стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів з підстав, що випливають з Кредитних договорів. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.03.2015 р. у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України 26.11.2014 р. №662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме пункти 1 та 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.11.2015 р. у справі №826/20084/14 касаційні скарги Кабінету Міністрів України і Публічного акціонерного товариства Комерційний бані "Приватбанк" задоволено частково, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.03.2015 року і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2015 р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі №826/20084/14 визнано частково незаконною та частково нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. №662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.03.2017 р. у справі №826/20084/14 зупинено виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.04.2017 р. у справі №826/20084/14 зупинено виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. залишено без змін. Отже на момент вчинення виконавчого напису - 01.06.2017 р. у справі №826/20084/14 виконання рішення було зупинено, а тому відповідач правомірно звернувся до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed