Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду через свого представника [PERSON] із вищезазначеним позовом, який мотивував тим, щоу серпні 2020 року він дізнався про те, що за виконавчим написом №11076 від 16.07.2020, вчиненим приватним нотаріусом Житомисрького міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, із нього, як з боржника стягується на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованість у розмірі 22477,79 грн. За виконавчим провадженням №62633040 постановою приватного виконавця Клименка Р.В. від 27.07.2020 звернено стягнення заборгованості на заробітну плату позивача, яку він отримує у ПрАТ "Монделіс Україна". Жодних кредитних зобов`язань позивач на себе не брав, кредитних договорів не укладав. Про існуючи зобов`язання у позивача перед ТОВ "Вердикт Капітал" чи іншими кредиторами нічого не відомо. Позивач вважає, що відповідачем безпідставно здійснено нарахування заборгованості у розмірі 22477,79 грн. Ця заборгованість є оспорюванню, оскільки позивач не визнає факту укладання кредитних договорів, жодних письмових вимог про сам факт існування боргу та підстави для його стягнення від відповідача позивачу не надходило, тому у приватного нотаріуса не було підстав для вчинення оспорюваного виконавчого напису. При вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було встановлено чи була заборгованість пощивача перед стягувачем саме такого розміру та чи існувала вона взагалі, а також не враховано строків позовнох давності. За указаних обставин позивач просить: - визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, вчинений 16.07.2020 та зареєстрований у реєстрі за №11076, про стягнення із нього на користь ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" заборгованості у розмірі 22477 грн. 79 коп. таким, що не підлягає виконанню; - стягнути із ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" на його користь суму сплаченого судового збору у розмірі 1261,20 грн., а також понесені витрати на отримання професійної правничої допомоги. У відповідності до ст.178 ЦПК України представником відповідача був поданий відзив на позов, у якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу. Заперечення щодо позову мотивовані тим, що для вчинення нотаріусом виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною, сокільки позивач у своєму позові не зазначив жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документі, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою КМУ за №1172 від 29.06.1999. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відовідальності боржника перед стягувачем, за умови, що із дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Щодо заявленої позивачем суми витрат на правничу допомогу у орієнтовній сумі 3000,00 грн., то останнім не надано жодних документів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу (а.с.36-41). У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, на задоволенні заявлених вимог наполягають, просять стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1261,20 грн., а також повідомили, що докази понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу будуть надані представником позивача протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, попередній орієнтовний розрахунок цих витрат складає 3000,00 грн. (а.с.114) Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.64). Третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. у судове засідання не з`явився, будь-яких заяв не подавав, причини своєї неявки не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.65). Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович у судове засідання повторно не з`явився, будь-яких заяв не подавав, причини своєї неявки не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.67,94-95,107). Треті особи правом надати пояснення у порядку, передбаченому ЦПК України, не скористались. Ураховуючи заяву сторони позивача, викладену представником відповідача позицію у відзиві на позов, неявку належним чином повідомлених третіх осіб, суд визнав за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних доказів у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, докази у їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи убачається, що 28.09.2009 між акціонерним-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та [PERSON] був укладений договір про відкриття банківського (карткового) поточного, депозитного рахунку та обслуговування платіжної картки, за яким банк відкрив рахунки: № [NUMBER] "Універсальний, по операціях з випуску та обслуговування платіжних карток МПС Visa Int. та MasterCard int."; № [NUMBER] "Капіталіст"; № [NUMBER] "Ощадний+, по операціях з випуску та обслуговування ПК МПС Visa Int. та MasterCard int." (а.с.51-52). За договором банківського поточного (карткового) рахунку № [NUMBER] від 19.09.2011 та додатку №1 до даного договору, укладеного між ПАТ "Укрсоцбанк" та [PERSON] останньому було відкрито три рахунки: - № [NUMBER] ПАРТНЕРСЬКИЙ (980) для проведення договірного списання; - № [NUMBER] КРЕДИТКА (з 2007.12.03) в українській гривні за ставкою 0,00% річних на залишок коштів на рахунку, із кредитною лінією на суму не бульше 50000,00 грн. строком на 1 рік із можливістю його автоматичного продовження; - №26250755006938 ОЩАДНИЙ (980) в українській гривні зі ставкою від 9,00% до 10,00% річних у залежності від залишку коштів на рахунку (а.с.54-55). На підставі анкети за № [NUMBER] для надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів фізичних осіб в ПАТ "Укрсоцбанк" від 25.11.2015 та заяви- договору за №0755/028697 від 25.11.2015, [PERSON] були відкриті чотири рахунки: -поточний (картковий) рахунок № [NUMBER] в українській гривні зі ставкою 11,00% річних; -депозитний рахунок "Ощадний+" (на вимогу) за № [NUMBER] в українській гривні зі ставкою 11,00% річних; -депозитний рахунок "Активний" за № [NUMBER] в українській гривні зі ставкою 19,50% річних; - депозитний рахунок "Активний 3 міс." за № [NUMBER] в українській гривні зі ставкою 19,50% річних (а.с.53). Отже, указаними доказами установлено, що позивач укладав із відповідачем договори, за якими йому були відкриті рахунки у т.ч. кредитні рахунки. Тому посилання позивача на те, що ніяких кредитних договорів він не укладав суд не сприймає, оскільки на вищевказаних договорах мається підпис [PERSON] , а докази того, що у договорах значиться не його підпис чи докази про оспорення договорів у судовому порядку стороною позивача не надавалися. Відповідачем були надані розрахунки заборгованості [PERSON] , за якими сума заборгованості останнього складає 21827,79 грн. (а.с.56-58). У той же час судом установлено відсутність доказів того, що ТОВ "Вердикт Капітал" набуло право вимоги як новий кредитор до [PERSON] та мало право заявляти вимоги до останнього. Такі докази, як то, договір факторингу або інший договір, за яким ТОВ "Вердикт Капітал" став новим кредитором, стороною відповідача не надавалися. Також стороною відповідача не надано доказів того, що на адресу [PERSON] направлялося повідомлення про відступлення права вимоги, наявну заборгованість, її суму та необхідність її погашення. На підставі витребуваних судом у приватного виконавця Клименка Р.В. доказів (а.с.98) судом установлено, що 16.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем за №11076 був вчинений виконавчий напис, за яким нотаріусом звернено стягнення із [PERSON] , як боржника за кредитним договором №0755\\006936-ZP від 19.09.2011, укладеним із АТ "Укрсоцбанк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Права Вимоги за кредитними договорами 2019-1УСБ\\ВЕСТА від 28.01.2019, є ТОВ "ФК ІНВЕСТХОЛЛІСВЕСТА", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 29-01\\19\\2 від 29.01.2019, є ТОВ "Вердикт Капітал", заборгованість за період із 29.01.2019 по 11.03.2020, у сумі 21827,79 грн., яка складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 6919,54 грн.; простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 8843,06 грн.; строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 6065,19 грн., а також за вчинення виконавчого напису нотаріусом 650,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню - 22477,79 грн. (а.с.108-112). За виконавчим провадженням №62633040 приватним виконавцем Клименком Р.В. 27.07.2020 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (а.с.11-13). Таким чином судом установлено, що у виконавчому написі, який оспорюється позивачем, відсутня інформація щодо строку прострочення та періоду, за який виникла заборгованість. У виконавчому написі та документах поданих стягувачем нотаріусу відсутня інформація, яка б безсумнівно встановлювала, що заборгованість, яку пропонується стягнути, виникла виключно у межах строку позовної давності. Посилання фінансової компанії у заяві нотаріусу на те, що заборгованість стягується за період із 29.01.2019 по 11.03.2020, не є достатнім та безспірним документом, який підтверджує дійсний період та суму заборгованості. Фактично при оскарженні виконавчого напису боржник повинен підтвердити, що напис було вчинено щодо сум, які кредитор не мав права стягувати. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові №305/2082/14-ц від 15.01.2020. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, та постанові Верховного Суду України від 23 січня 2018 року № 61-154св18. Таким чином, у процесі розгляду справи установлено, що позивач заперечує сам факт наявності заборгованості та її розміру. Отже, дані обставини свідчать про наявність спору між сторонами та сума заборгованості, стягнута за виконавчим написом не має ознак безспірності. Ураховуючи викладене, давши правову оцінку обставинам справи та наданим сторонами доказам, суд дійшов висновку, що у нотаріуса не було доказів про безспірність вимог відповідача під час вчинення виконавчого напису, боржником не була отримана вимога про погашення заборгованості за кредитним договором, а тому є обґрунтовані підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання судових витрат у справі, суд вважає за необхідне, відповідно до ст.141 ЦПК України, стягнути із відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі на загальну суму 1261,20 грн. (а.с.14,15). Питання понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката суд не вирішує під час ухвалення цього рішення, оскільки стороною позивача заявлено орієнтовну суму таких витрат у розмірі 3000,00 грн. та повідомлено, що докази понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу будуть надані представником позивача протягом 5 днів після ухвалення рішення суд. Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК заходи забезпечення позову, накладені за ухвалою суду 19.08.2020 (а.с.21), продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved