Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача ПрАТ-АСК «Скарбниця» недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 7154,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 4000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 13.09.2013 року о 20.45 год. На 1км+700м автодороги Львів-Винники [PERSON], керуючи автомобілем «ЗАЗ-110217» д.н.з. [NUMBER], здійснив зіткнення із автобусом марки «Богдан-09201» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], в результаті чого пасажир автомобілям марки «ЗАЗ-110217» д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] від отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. 08.05.2014 року вироком Личаківського районного суду м.Львова [PERSON] було визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ЗАЗ-110217» д.н.з. [NUMBER] [PERSON], на час ДТП, згідно страхового полісу № АС/0419564 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, була застрахована у страховій компанії „Скарбниця". Позивач звернулась до ПрАТ АСК «Скарбниця» з заявою про виплату страхового відшкодування, в межах лімітів з відшкодування моральної шкоди та компенсацію витрат на поховання та спорудження надгробного пам'ятника в сумі 27527,00 гривень. Однак ПАТ СК «Скарбниця» виплату страхового відшкодування провела не у повному розмірі. Позивач недоотримала суму страхового відшкодування в розмірі 7 154,00 грн. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Буляндра Х.В., підтримала заявлені його довірителькою позовні вимоги та просила їх задовольнити, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник ПрАТ АСК «Скарбниця» надав заперечення на позовні вимоги позивачів, в яких зазначив, що ПрАТ АСК «Скарбниця» вважає необґрунтованими та безпідставні вимоги позивача про стягнення з них 7154,00 грн. витрат на виготовлення пам'ятника. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 13 вересня 2013 року о 20 годині 45 хвинин на 1км + 700м автодороги Львів-Винники відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів "ЗАЗ- 110217", реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автобуса марки "Богдан-09201", реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті чого пасажир автомобіля марки "ЗАЗ-110217", реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON], [INFO]. отримав тяжкі тілесні ушкодження від яких загинув на місці пригоди. Відповідно до вироку Личаківського районного суду м. Львова від 08 травня 2014 року, винним у вищезазначеній ДТП, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України визнано [PERSON] Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК України обставини, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини, та згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» установлено у 2013 році мінімальну заробітну плату : у місячному розмірі - з 1 січня - 1147,00 грн., з 1 грудня - 1218,00 грн. Судом встановлено, що відповідно до товарних чеків на суму 1655,00 грн., 1500,00 грн., 2610,00 грн. від 14.09.2013 року; товарного чеку №47 від 03.08.2016 року, товарного чеку №50 від 13.08.2016 року, накладної №б/н від 13.08.2016 року та акту здачі-приймання робіт №21 від 1566.08.2016 року вартість витрат на поховання та спорудження надгробного пам'ятника становить 32265,00 грн. З урахуванням ліміту страхового відшкодування по витратах на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника встановленого Законом №1961-IV від 01.07.2004 року, розмір належного Позивачу страхового відшкодування внаслідок смерті сина [PERSON], становить 13764.00 грн. (1147,00 грн.*12). Крім того, відповідно до ч. 27.3 ст. 27 Закону, "страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами". Тобто, виходячи із встановленого законом на той час розміру мінімальної заробітньої плати, батькам загиблого належиться відшкодування моральної шкоди у сумі 13764,00 грн. на двох. Згідно із нотаріально завіреною заявою від 05.01.2017р. батько загиблого - [PERSON] відмовився від одержання належної йому частки страхового відшкодування на користь матері загиблого - [PERSON] (позивач). Таким чином, страховик зобов'язаний був виплатати позивачці суму страхового відшкодування у загальному розмірі - 27 528,00 грн., який складається із 13764,00 грн. - витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника + 13764,00 грн. - моральна шкода, заподіяна [PERSON] смертю її сина. Відповідно до ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. У відповідності до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10, право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (п. 47, 48). В судовому засіданні встановлено та документально підтверджено (квитанція про оплату в матеріалах справи та акт виконаних робіт), що позивачка понесла витрати на правову допомогу в сумі 4000,00 гривень, які необхідно стягнути з відповідача в користь позивача. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved