Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

29.02.2016\~року від Державного підприємства "Зміївське лісове господарство" до суду надійшла позовна заява, а 26.04.2016 року, 05.12.2016 року - заяви про уточнення позовних вимог, до [PERSON] сільської ради Зміївського району Харківської області, відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області, [PERSON] з наступними вимогами: визнати незаконним та скасувати рішення [PERSON] сільської ради Зміївського району Харківської області 30 сесії V скликання від 17.09.2009 року "Про передачу земельної ділянки у приватну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд" стосовно [PERSON] на земельну ділянку, яка розташована за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Чемужівка, вул. Горлова, 35, кадастровий номер 6321786501:01:002:0101; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий номер 6321786501:01:002:0101. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що Державне підприємство "Зміївське лісове господарство" є підприємством державної форми власності та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.1997 року №1180 входить до переліку підприємств установ та організацій, що перебувають у сфері управління Державного агентства лісових ресурсів України та Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства.. Державним підприємством "Зміївське лісове господарство" були виявлені земельні ділянки державного лісового фонду по [PERSON] лісництву ([PERSON] сільській раді), які незаконно використовуються громадянами для будівництва і обслуговування житлових будинків та господарських будівель та споруд. Оскільки земля є об'єктом права власності Українського народу та основним національним багатством і перебуває під особливою охороною держави (ст. 13, 14 Конституції України), підставою звернення до суду є порушення земельного законодавства, внаслідок якого неправомірно з власності держави в особі ДП "Зміївське лісове господарство" вибула земельна ділянка лісогосподарського призначення, загальною площею 0,25 га. Надання земель з порушенням вимог чинного законодавства суперечить інтересам держави, тому є підстави для пред'явлення позову. В зв'язку з виявленими земельними ділянками державного лісового фонду по [PERSON] лісництву ([PERSON] сільській раді), які використовуються громадянами для будівництва і обслуговування житлових будинків та господарських будівель та споруд ДП "Зміївське лісове господарство" звернулося до [PERSON] сільської ради з проханням про надання інформації та копій відповідних документів про виділення земельних ділянок у приватну власність з земель Держлісфонду, на що отримали відповідь з переліком Рішень сесій сільської ради "Про передачу земельних ділянок у приватну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд", в якому зазначено наступне: [PERSON] 0,25 га Рішення 30 сесії V скликання від 17.09.2009 року "Про передачу земельної ділянки у приватну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд", наявний державний акт на право власності на земельну ділянку. Згідно п. 5.6 ст. 5 Статуту - підприємство здійснює володіння, користування землею та іншими природними ресурсами відповідно до мети своєї діяльності і чинного законодавства України. Відповідно до п. 5 Розділу VІІІ Прикінцеві положення Лісового кодексу України - до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами що підтверджують право на раніше надані землі є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Відповідно до п. 4 ч. 7 ст. 4 Земельного кодексу України 18.12.1990 року (чинного на момент прийняття рішення [PERSON] сільською радою) не можуть передаватись у колективну і приватну власність землі лісового фонду, за винятком невеликих (до 5 гектар) ділянок лісів, що входять до складу угідь сільськогосподарських підприємств, селянських (фермерських) господарств. Таким чином встановлено, що рішенням [PERSON] сільської ради Зміївського району Харківської області від 17.09.2009 року 30 сесії V скликання передано [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Чемужівка, вул. Горлова, 35. В подальшому [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, відповідно до якого останній на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд яка розташована за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Чемужівка, вул. Горлова, 35, кадастровий номер 6321786501:01:002:0101. Відповідно до плану перетину меж земельних ділянок з межами ДП "Зміївське лісове господарство", наданого ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція" земельна ділянка з кадастровим №6321786501:01:002:0101, за адресою Харківська область, Зміївський район, с. Чемужівка, вул. Горлова, 35, перетинається з землями ДП "Зміївське лісове господарство", що підтверджується викопіюванням з лісовпорядного планшету станом на 2001 рік (матеріали базового лісовпорядкування 2001 року, дійсного на момент прийняття рішення [PERSON] сільською радою в 2009 році) встановлення меж земельної ділянки кв. 57 [PERSON] лісництва ДП "Зміївське лісове господарство" на предмет суміжності та перетину меж з присадибними ділянками по вул. Гусєва і Горлова с. Чемужівка Зміївського району Харківської області, та має площу перетину (орієнтовно) 0,25 га. Відповідно до плану перетину меж земельних ділянок з межами ДП "Зміївське лісове господарство", наданого ДП "Харківдіпроагроліс" земельна ділянка з кадастровим №6321786501:01:002:0101 за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Чемужівка, вул. Горлова, 35, перетинається з землями ДП "Зміївське лісове господарство", що підтверджується технічним звітом станом на 2013 рік (матеріали базового лісовпорядкування 2011 року, дійсного на момент звернення до суду) встановлення меж земельної ділянки кв. 57 [PERSON] лісництва ДП "Зміївське лісове господарство" на предмет суміжності та перетину меж з присадибними ділянками по вул. Гусєва і Горлова с. Чемужівка Зміївського району Харківської області, та має площу перетину (орієнтовно) 0,2474 га. Так, вказана земельна ділянка фактично знаходиться на землях ДП "Зміївське лісове господарство", а саме кв. 57 вид. 20 [PERSON] лісництва та перебуває в постійному користуванні підприємства на підставі матеріалів лісовпорядкування 2001 року, та базового лісовпорядкування 2011 року, які згідно з п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками є документами, що підтверджують право на раніше надані землі. Встановлено, що земельна ділянка [PERSON] площею 0,25 га частково перебуває на території ДП "Зміївське лісове господарство": на території [PERSON] сільської ради Зміївського району Харківської області 0,25 га, на території лісгоспу 0,2474 га (в тому числі в межах виділу 0,2474 га). Накладення земельної ділянки, сформованої на підставі спірного державного акту на право власності на земельну ділянку із кадастровим №6321786501:01:002:0101 загальною площею 0,25 га унеможливлює внесення відомостей до Державного земельного кадастру, щодо земельних ділянок які перебувають у постійному користуванні ДП "Зміївське лісове господарство", відповідно до вимог чинного земельного законодавства. Тобто, надання земельної ділянки [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Чемужівка вул. Горлова, 35 відбулося з порушенням ст. ст. 149, 151 Земельного кодексу України. Відповідно до порядку ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051, держателем Державного земельного кадастру є Держземагенство (Держгеокадастр). Функції адміністратора Державного земельного кадастру виконує визначене Держземагентством (Держгеокадастром), за погодженням з Мінагрополітики, державне підприємство, яке належить до сфери управління Держземагентства (Держгеокадастр). До складу Держземагентства (Держгеокадастру) та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України "Про Державний земельний кадастр" та вказаним Порядком. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей. Відповідно до п. 60 вищевказаного Порядку запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. З урахуванням того, що до цього часу державну реєстрацію відповідних земельних ділянок не скасовано, порушуються інтереси держави в особі ДП "Зміївське лісове господарство" щодо можливості безперешкодного присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам під час подальшого оформлення державних актів на право постійного користування. Отже, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку з кадастровим №6321786501:01:002:0101 - передано у власність фізичної особи частину земельної ділянки із земель, які відносяться до земель лісогосподарського призначення, а не земель житлової та громадської забудови, як зазначено у тексті державного акту. Спірним державним актом та здійсненням на його підставі державної реєстрації земельної ділянки порушуються інтереси держави в особі ДП "Зміївське лісове господарство", як постійного лісокористувача та Державного агентства лісових ресурсів України, у сфері управління якого передбачає ДП "Зміївське лісове господарство". Наведене є підставою для звернення до суду з позовом в інтересах держави. Розпорядженням Кабінетом Міністрів України від 10.04.2008 року №610-р "Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками" (у редакції на момент видачі спірного рішення) зупинено прийняття рішень про надання згоди на вилучення земельних лісових ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення. Вивченням встановлено, що вилучення вказаної у спірному державному акті земельної ділянки з користування ДП "Зміївське лісове господарство", відповідно до ст. 149 Земельного кодексу України не здійснювалося, у зв'язку з чим, спірним державним актом порушуються інтереси позивача, як постійного землекористувача щодо безперешкодної реалізації права постійного користування. З огляду на те, що спірним розпорядженням погодження на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки із зміною цільового призначення з категорії земель лісогосподарського призначення не надавалося, вказаний державний акт спрямований на зміну цільового призначення земель лісового фонду всупереч ч. 4 ст. 20 Земельного кодексу України (в редакції на момент оформлення) та ст. 57 Лісового кодексу України, відповідно до яких зміна цільового призначення проводиться за погодженням з органами лісового господарства. За таких обставин, державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий №631786501:01:002:0101, розташовану за адресою с. Чемужівка вул. Горлова, 35, а також рішення 30 сесії V скликання [PERSON] сільської ради від 17.09.2009 року "Про передачу земельних ділянок у приватну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд" суперечить вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Зміївського району Харківської області [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог ДП "Зміївське лісове господарство" заперечувала в повному обсязі мотивуючи тим, що спірна земельна ділянка відноситься до [PERSON] сільської ради Зміївського району Харківської області, при цьому, сільська рада не видає земельні ділянки, а лише надає дозвіл на розробку технічної документації та затверджує її. Представник Відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області у судове засідання не зявився. Заступник начальника відділу [PERSON] надіслав до суду письмові заперечення проти позову, в якому зазначив, що станом на 29.12.2012 року згідно книг реєстрації державних актів на право власності, постійного користування, договорів оренди земельних ділянок в державному реєстрі земель обліковується державний акт на право власності на земельну ділянку за [PERSON], реєстраційний номер 011069100030, від 22.06.2010 року для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га, за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Чемужівка, вул. Горлова, 35, за кадастровим номером 6321786201:01:001:0101. Відповідно до ст. 6 Земельного кодексу України громадяни України мали право на одержання у власність земельних ділянок: для ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); садівництва; дачного і гаражного будівництва. Передача земельних ділянок у власність громадян провадилася місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно. Безоплатно земельні ділянки передавалися у власність громадян для: ведення селянського (фермерського) господарства у межах середньої земельної частки, що обчислюється у порядку, передбаченому цією статтею; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), в тому числі земельні ділянки, що були раніше надані у встановленому порядку громадянам для цієї мети, у межах граничного розміру, визначеного ст. 67 цього Кодексу; садівництва; дачного і гаражного будівництва. Відповідно до статті 9 зазначеного Кодексу до відання сільських, селищних міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належала передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, в порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу. При розгляді даної справи просив також врахувати положення постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", а саме те, що вимога про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності підстави для його видачі (така позиція визначена Верховним Судом України - ухвала від 08.06.2011 року по справі про визнання недійсним державного акту на право власності на землю. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, зокрема рішення місцевої, сільської, селищної ради про передачу у власність земельної ділянки, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. Таким чином, видача державного акту на право власності на земельну ділянку є підтвердженням факту виконання рішення місцевої, сільської, селищної ради про передачу у власність земельної ділянки як ненормативного правового акту органу місцевого самоврядування. Отже, відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" та за умови достатніх правових підстав, державний акт на право власності на земельну ділянку може бути визнаний недійсним у судовому порядку. Крім того, 01.01.2013 року набули чинності [PERSON] України "Про державний земельний кадастр", Постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру" №1051 від 17.10.2012 року та [PERSON] України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"(в новій редакції станом на 01.01.2013 року), Постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" №868 від 17 жовтня 2013 року та інші. У зв'язку із чим, 01.01.2013 року повноваження територіальних органів Держгеокадастру у частині державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) земельних ділянок, земельного сервітуту, користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) припинилися. З урахуванням викладеного, відповідно до нормативно-правових актів, державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень на даний час проводить Укрдержреєстр та структурні підрозділи територіальних органів Мінюсту, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зокрема, відповідно Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17.10.2013 року, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Органами державної реєстрації прав на даний час є структурні підрозділи територіальних органів Мін'юсту, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру за місцем розташування нерухомого майна або більшої за площею його частини в межах територій, на яких такі органи діють. В той же час, Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права та обтяження, суб'єкти прав, об'єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Територіальним органом Мінюсту, що забезпечує реалізацію повноважень Укрдержреєстру у Зміївському районі Харківської області, є Реєстраційна служба Зміївського районного управління юстиції. На підставі викладеного просив відмовити ДП "Зміївське лісове господарство" у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив відмовити у позові в зв'язку з його необґрунтованістю, а також за спливом строку позовної давності. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Спірними є рішення [PERSON] сільської ради Зміївського району Харківської області 30 сесії V скликання від 17.09.2009 року "Про передачу земельної ділянки у приватну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд" стосовно [PERSON] на земельну ділянку, яка розташована за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Чемужівка, вул. Горлова, 35, кадастровий номер 6321786501:01:002:0101, та державний акт на право власності на вказану земельну ділянку. Так, рішенням 23 сесії V скликання [PERSON] сільської ради Зміївського району Харківської області від 24.09.2008 року №408-V відповідачці [PERSON] було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель запасу житлової та громадської забудови, за адресою: с. Чемужівка Зміївського району Харківської області, вул. Горлова, 35 (а. с. 141). Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд гр. [PERSON] за адресою: с. Чемужівка, вул. Горлова, 35, виготовлена ТОВ "Консультаційно-юнридичний центр "Землемір". Зазначена документація містить висновок про можливість надання земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку і господарчих споруд та наявність обмежень, обтяжень (сервітутів) на її використання від 19.01.2009 року, наданий КП "Архітектурне бюро Зміївського району". Згідно цього висновку вказана земельна ділянка не має обмежень, обтяжень містобудівного характеру. Висновком начальника відділу містобудування та архітектури Зміївської РДА від 04.02.2009 року погоджено відведення земельної ділянки в натурі на терирорії с. Чемужівка, вул. Горлова, 35. Земельна ділянка не має обмежень, обтяжень (сервітутів) містобудівного характеру. Згідно висновку управління Держкомзему у Зміївському районі Харківської області від 12.11.2009 року, роботи із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право власності [PERSON] на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в с. Чемужівка, вул. Горлова, 35, розроблена ТОВ КЮЦ "Землемір" на підставі рішення [PERSON] сільської ради від 24.09.2008 року №408-V 23 сесії V скликання, проведені згідно з "Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання Державних актів на право власності на землю, договорів на право тимчасового користування землею, в т.ч. на умовах оренди" із змінами та доповненнями, затвердженими наказом Держкомзему України №27 від 29 лютого 2000 року, та доповненнями згідно з наказом Держкомзему України №144 від 23 серпня 2001 року та наказом №17 від 19 лютого 2002 року. Земельна ділянка розташована в с. Чемужівка, вул. Горлова, 35 та має площу 0,25 га. Земельна ділянка не має обмежень, обтяжень (сервітутів). (а. с. 135-140, 142-151). 17.09.2009 року рішенням тридцятої сесії V скликання [PERSON] сільської ради Зміївського району Харківської області № 526-V було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки, загальною площею 0,250 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель запасу житлової та громадської забудови [PERSON] та передано відповідачці у приватну власність вказану земельну ділянку, площею 0,250 га, яка розташована за адресою: с. Чемужівка Зміївського району Харківської області, вул. Горлова, 35 (а.с. 152). Відповідно до інформації Державного земельного кадастру від 01.06.2016 року, земельна ділянка, яка розташована за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Чемужівка, вул. Горлова, 35, кадастровий номер 6321786501:01:002:0101, цільове призначення 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зареєстрована на праві власності за [PERSON] (а. с. 17, 133). Рішення сільської ради про передачу земельної ділянки у власність [PERSON] та державний акт на право власності на вказану земельну ділянку оспорюються державним підприємством "Зміївське лісове господарство" (а. с. 33, 89). Згідно статуту Зміївського державного лісогосподарського підприємства, затвердженого 12.07.1993 року та зареєстрованого 30.05.1994 року, та статуту Зміївського державного лісогосподарського підприємства, зареєстрованого 17.12.1998 року, Зміївське державне лісогосподарське підприємство засновано на державній власності і входить до складу Харківського державного лісогосподарського об'єднання "Харківліс". ( а. с. 90-96, 97-103). Відповідно до статуту від 18.07.2011 року Державне підприємство "Зміївське лісове господарство"\~ створене на підставі наказу Міністерства лісового господарства України від 31.10.1991 року №133 "Про організаційну структуру управління лісовим господарством України", засноване на державній власності, належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України та входить до сфери управління Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства. Пунктами 5.2, 5.6 Статуту передбачено, що майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання. Підприємство здійснює володіння, користування землею та іншими природними ресурсами відповідно до мети своєї діяльності і чинного законодавства України. ( а. с. 27-32). Підставою позову ДП "Зміївське лісове господарство" визначає належність земельної ділянки з кадастровим номером 6321786501:01:002:0101 до земель, що перебувають у постійному користуванні підприємства на підставі матеріалів лісовпорядкування від 2002 року та згідно п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України (а. с. 76-88, 131-144). На підтвердження наявності у постійному користуванні земель Державним підприємством "Зміївське лісове господарство" надано копію довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (форма 6-зем) станом на 01.07.2014 року, видану Відділом Держземагентства у Зміївському районі Харківської області 06.08.2014 року №01-15.1/1724, з викопіюванням з кадастрової карти. (а. с. 104, 105). У технічному звіті встановлення меж земельної ділянки квартал 57 Чемужівського лісництва ДП "Зміївське лісове господарство", складеному Харківським державним проектно-вишукувальним інститутом агромеліорації і лісового господарства "ХАРКІВДІПРОАГРОЛІС" 2013 року, зазначено, що земельна ділянка за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Чемужівка, вул. Горлова, 35, кадастровий номер 6321786501:01:002:0101, частково, площею 0,2474 га, знаходиться у кварталі №57 [PERSON] лісництва ДП "Зміївське лісове господарство". (а. с. 13-16). За інформацією ДП "Харківська лісовпорядна експедиція" від 17.02.2016 року №66 земельна ділянка з кадастровим номером 6321786501:01:002:0101, що належить на праві власності [PERSON], знаходиться в межах кварталу 57 Чемужівського лісництва. (а. с. 22-26). Частинами першою та другою статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Статтею 118 Земельного кодексу України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, за змістом частин першої, другої, шостої - десятої цієї статті (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір розміру та мети використання земельної ділянки до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Вибір місця розташування земельної ділянки та надання дозволу і вимог на розроблення проекту її відведення здійснюються в порядку, встановленому статтею 151 ЗК України. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, а також дотримання вимог, передбачених земельним законодавством. До відповідного правового висновку дійшов Верховний Суд України при розгляді справи № 6-83цс13, № 6-93цс13 від 23.10.2013 року. Крім того, такий самий по суті висновок міститься й у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року (справа № 6-92цс13). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 20 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішення органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність, або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико - культурного призначення. Законом "Про внесення змін до Лісового кодексу України" від 08.02.2006 року була введена в дію частина 4 статті 20 Земельного кодексу України, де передбачається зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, проводиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства. Відповідно до ст. 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсним рішень органів державної влади, Верховної влади Автономної Республіки Крим, ради Міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; визнання недійсних угод, щодо земельних ділянок, відмова в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; притягнення до відповідальності, відповідно до Закону, громадян та юридичних осіб винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель. Згідно зі ст. 55 Земельного кодексу України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті: зеленими насадженнями в межах населених пунктів, які не віднесенні до категорії лісів; окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках. Згідно зі ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини, які виникають при використанні лісів, регулюються також нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать Земельному Кодексу України. Водночас в ч. 2 ст. 5 Лісового кодексу України передбачено, що віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства. Відтак, застосування норм земельного і лісового законодавства при визнанні правового режиму земель лісогосподарського призначення повинно будуватись на пріоритетності норм земельного законодавства, перед нормами лісового законодавства, а не навпаки. Право власності на землю гарантується ( ч. 2 ст. 1 Земельного кодексу України). Частиною 1 статті 152 Земельного кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Положеннями статей 181-184, 202-204 Земельного кодексу України, Законів України "Про Державний земельний кадастр" та "Про землеустрій" дані державного земельного кадастру - це документальне підтвердження відомостей про правовий режим земель, їх цільове призначення, їх розподіл серед власників землі і землекористувачів за категоріями земель, а також дані про кількісну та якісну характеристику земель, їх оцінку, які ґрунтуються на землевпорядній документації. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про державний земельний кадастр" картографічною основою Державного земельного кадастру є карти (плани), що складаються у формі і масштабі відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів. А відповідно до ст. 13 вказаного Закону до Державного земельного кадастру включаються відомості про землі в межах території адміністративно-територіальних одиниць, в тому числі сіл, а саме найменування, опис меж адміністративно-територіальної одиниці, площі земель в межах території, відомості про категорію земель, відомості про угіддя, відомості про економічну та нормативну грошову оцінку земель, відомості про бонітування ґрунтів, повне найменування суміжників. Ці відомості відповідають існуючим характеристикам об'єктів в натурі (на місцевості). Як вбачається з технічного завдання №\~1504 від 11.11.2009 року, наданого управлінням Держкомзему у Зміївському районі Харківської області\~ та долученого до згаданої вище технічної документації із землеустрою щодо спірної земельної ділянки, зазначена ділянка значилась розташованою в межах с. Чемужівка\~ Зміївського району Харківської області. Технічна документація із землеустрою була погоджена відділом містобудування та архітектури Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, а також управлінням Держкомзему у Зміївському районі Харківської області, в яких зокрема зазначено, що земельні ділянка розташована на території [PERSON] сільської ради Зміївського району Харківської області, її межі встановлені на місцевості та закріплені межовими знаками вірно, земельна ділянка не має обмеження, обтяження\~ містобудівного характеру. Пунктом 2.4 "Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі" передбачено, що перенесення в натурі (на місцевості) або відновлення всіх поворотних точок меж земельної ділянки здійснюється геодезичними методами з прив'язкою не менше двох характерних закріплених поворотних точок до пунктів державної геодезичної мережі та до твердих точок на місцевості. Здійснюється кадастрова зйомка земельної ділянки з наступним вирахуванням координат поворотних точок меж (у державній або умовній системі координат) і площі земельної ділянки. За результатами виконаних робіт складається кадастровий план земельної ділянки. Тобто, саме погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованої на те, щоб уникнути можливих технічних помилок. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок на праві приватної власності. Таким чином, технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж спірної земельної ділянки відповідає вимогам діючого на час виникнення спірних правовідносин законодавства. А наявний з цього питання висновок управління Держкомзему у Зміївському районі Харківської області від 12.11.2009 року позивачем не був оспорений. Крім того, за результатами розгляду претензії ДП "Зміївське лісове господарство" щодо скасування рішень сільської ради про передачу земельних ділянок у приватну власність для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд, рішенням [PERSON] сільської ради Зміївського району Харківської області від 23.10.2014 року № 669-VІ було відмовлено в задоволенні претензії (а.с. 19-20, 21). За таких даних не можна погодитись з доводами позивача щодо неправомірної передачі земель лісогосподарського призначення [PERSON] як земель житлової та громадської забудови. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України закріплено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Однак позивачем зазначений обов'язок не був виконаний належним чином. Так, надані позивачем матеріали лісовпорядкування, датовані починаючи з 2002 року, а саме проекти організації і розвитку лісового господарства Зміївського держлісгоспу Державного лісогосподарського обєднання "Харківліс", Зміївського держлісгоспу обласного лісогосподарського обєднання "Харківліс" Державного комітету лісового господарства, проект організації та розвитку лісового господарства Державного підприємства "Зміївське лісове господарство" Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства [PERSON] лісництво та викопіювання з лісовпорядного планшету підтверджують наявність у користуванні підприємства земель лісового призначення, однак не містять чітких відомостей щодо межі між землями населеного пункту с. Чемужівка та 57 кварталом [PERSON] лісництва ДП "Зміївське лісове господарство", а конфігурація меж земель лісового господарства на різних схемах, що надані позивачем, а також і на генеральному плані с. Чемужівка (а. с. 219, 220) між собою не збігається. Від так, зазначеними доказами не підтверджується поза розумним сумнівом право користування ДП "Зміївського лісового господарства" на земельну ділянку, що була передана у власність [PERSON], на час прийняття спірного рішення [PERSON] сільською радою Зміївського району Харківської області. Отже, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що доказів того, що вказана земельна ділянка перебувала у постійному користуванні ДП "Зміївське лісове господарство" та була незаконно надана [PERSON] сільською радою Зміївського району Харківської області [PERSON] Доводи представника відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності є безпідставними, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. 256, ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України, відмовити в позові через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог. Отже, відмовляючи у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, суд має встановити обґрунтованість позовних вимог, належним чином мотивуючи свої висновки. Так, у випадку обґрунтованості позовних вимог суд може відмовити у їх задоволенні у зв'язку з пропуском строку позовної давності. У випадку недоведеності позову, суд відмовляє у його задоволенні з цих підстав, а не застосовує наслідки пропуску строків позовної давності. За таких обставин, оскільки позивачем не надано достатніх належних і допустимих доказів протиправності оспореного рішення сільської ради про передачу у власність земельної ділянки [PERSON] та недійсності державного акта на право власності на вказану земельну ділянку, у задоволенні позовної заяви про визнання незаконним та скасування рішення [PERSON] сільської ради Зміївського району Харківської області 30 сесії V скликання від 17.09.2009 року "Про передачу земельної ділянки у приватну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд" стосовно [PERSON] на земельну ділянку, яка розташована за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Чемужівка, вул. Горлова, 35, кадастровий номер 6321786501:01:002:0101, та про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку кадастровий номер 6321786501:01:002:0101, належить відмовити.

Outcome: dismissed