Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач звернувся в інтересах своїх неповнолітніх дітей з позовом до відповідача і просив визнати подію, що мала місце 17 жовтня 2012 року страховим випадком відповідно до полісу № АВ/1266794 і Закону та стягнути з відповідача в інтересах сина [PERSON] одноразово страхове відшкодування в розмірі 40248 грн., відшкодування моральної шкоди в розмірі 13416 грн. і пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 992,25 грн., а всього 54656,25 грн., та в інтересах дочки [PERSON] одноразово страхове відшкодування в розмірі 53664 грн., відшкодування моральної шкоди в розмірі 13416 грн. і пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 1291,99 грн. а всього 68371,99 грн. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 17.10.2012 р. сталася ДТП, в результаті якої мати неповнолітніх дітей позивача отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці пригоди. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу була застрахована відповідачем. Оскільки неповнолітні діти втратили годувальника, то вони мають право на отримання відшкодування шкоди. На звернення про виплату страхового відшкодування відповідач надав відмову. 01 грудня 2014 року до суду подана заява про зміну підстави позову та зменшення позовних вимог в якій позивачі уточнили свої позовні вимоги та просили визнати подію, що мала місце 17 жовтня 2013 року страховим випадком відповідно до полісу № АВ/1266794, стягнути з ПАТ "Українська транспортна страхова компанія" на користь [PERSON] в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] одноразово страхове відшкодування в розмірі 28635,85 грн., моральну шкоду в сумі 2550,00 грн. та пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 6939,28 грн., а всього 38125,12 грн., стягнути з ПАТ "Українська транспортна страхова компанія" на користь [PERSON] в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] одноразово страхове відшкодування в розмірі 47 413,44 грн., моральну шкоду в сумі 2550,00 грн та пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 11 489,64 грн., всього 61453,08 грн. В судовому засіданні законний представник позивачів [PERSON] та представник адвокат Євгеюк О.Є. заявлені позовні вимоги до страхової компанії підтримали повністю та просили позов задовольнити. Представник відповідача ПАТ "Українська транспортна страхова компанія" за довіреністю Мазецький М.С. позов не визнав та пояснив, що позивачу було відмовлено у виплаті, оскільки, його вимоги є безпідставні і чинним на час ДТП законодавством такі виплати не передбачені. Так як покійна мати неповнолітніх дітей позивача не працювала, то вона не була годувальником, а отже і відсутні підстави для виплат в зв'язку із втратою годувальника. Просить в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 17.10.2012 р. близько 5 год. 35 хв. [PERSON] керуючи автомобілем марки\~ Folkswagen LT-35\~ реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON], рухаючись по автодорозі Голодище-Рівне-Староконстянтинів на ділянці дороги 71 км + 74 м, порушивши вимоги п.п. 1.4, 1.5, 11.2, 12.1, 12.2 Правил дорожнього руху не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив з'їзд автомобіля з проїзної частини дороги вліво в кювет із подальшим перекиданням автомобіля. Внаслідок цього пасажир автомобіля [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла. Вироком Сарненського районного суду від 10.01.2013 р. винним у вчиненні даного ДТП визнано [PERSON], якого засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/1266794, на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Folkswagen LT-35\~ реєстраційний номер [NUMBER], була застрахована відповідачем. Відповідно до п.4 зазначеного Полісу ліміт страхової відповідальності за шкоду заподіяну життю і здоров'ю (на одного потерпілого), становив 100000 грн. Факт смерті [PERSON] стверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER]. Померла [PERSON] є матір'ю [PERSON] та [PERSON], в інтересах яких заявлено позов, що стверджується свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] та [NUMBER]. Про ДТП було повідомлено відповідача, а 5.03.2013 р. [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Листом від 17.06.2013 р. за № 143-у відповідач повідомив [PERSON] про відмову у виплаті страхового відшкодування через відсутність законних підстав відповідно до ст. 6, п. 32.1 ст.32 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Відповідно до ст. 6 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Як вбачається із досліджених в судовому засіданні доказів померла внаслідок ДТП [PERSON] була пасажиром автомобіля Folkswagen LT-35\~ реєстраційний номер [NUMBER], а отже подія, що мала місце 17 жовтня 2012 року, є страховим випадком відповідно до полісу № АВ/1266794. Відповідно до положень ст. 22 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена п.п.1,2 ч.2 ст. 23 ЦК України у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст.23 ЦК України. Згідно ст.23 цього ж Закону шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана з лікуванням потерпілого, з тимчасовою втратою працездатності потерпілим, із стійкою втратою працездатності потерпілим, із смертю потерпілого. Відповідно до пунктів 27.1, 27.2, 27.4 статті 27 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання. У зв'язку із смертю годувальника в результаті дорожньо-транспортної пригоди право на страхове відшкодування мають діти (в тому числі усиновлені) - до досягнення ними повноліття. У зв'язку із смертю годувальника відшкодовується частина неотриманих доходів потерпілого, яка кожному утриманцю належала б при його житті, за вирахуванням пенсій, наданих утриманцям внаслідок втрати годувальника. Порядок вирахування відшкодування утриманцям визначає Кабінет Міністрів України. Порядок проведення розрахунку розміру страхового відшкодування утриманцям у зв'язку із смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (надалі Порядок) затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2004 р. №1776 . Відповідно до п.1 даного Порядку розрахунок розміру страхового відшкодування, що виплачується утриманцям у зв'язку із смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - страхове відшкодування), проводиться у межах визначеного законодавством ліміту відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, який діяв на дату укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Частина неотриманих доходів померлого годувальника, яка за його життя належала б кожному утриманцю, визначається із середньомісячного доходу померлого, який включає виплати, що підлягають обкладенню податком з доходів фізичних осіб, пенсії, державну соціальну допомогу та щомісячні виплати за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, за останній календарний рік (за відрахуванням частки, яка припадала на померлого і працездатних осіб, та суми пенсій, виплачених утриманцям внаслідок втрати годувальника) шляхом ділення частини неотриманих доходів померлого годувальника, що припадає на зазначених осіб, на кількість цих осіб (п.2 Порядку). Судом встановлено, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] перебували на утриманні [PERSON], тобто мають право на відшкодування шкоди завданої смертю їх матері. Останнім календарним роком, що передував смерті [PERSON] є період з листопада 2011 року по жовтень 2012 року і саме з доходів померлої, отриманих за даний період, повинна визначатися частина неотриманих доходів померлого годувальника, яка за його життя належала б її неповнолітнім дітям. Судом встановлено, що згідно довідок Управління праці та соціального захисту населення Костопільської РДА від 20.02.2013 року № 66 та №67 померла [PERSON] до смерті в період з жовтня 2011 року по жовтень 2012 року отримувала соціальну допомогу у вигляді одноразової виплати при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Загальний розмір отриманої допомоги за вказаний період складає 11266,71 грн. На момент смерті [PERSON] її сім'я складалася із чотирьох осіб. Таким чином, частина неотриманих доходів на одну дитину в місяць складає 234,72 грн.(11266,71:12 місяців: 4 особи (склад сім'ї померлої) = 234,72 грн.). Згідно свідоцтв про народження, дата народження [PERSON] [INFO] року, [INFO] року - [PERSON]. Відтак, період з моменту смерті їх матері, до повноліття [PERSON] становить 122 місяці, а період до повноліття [PERSON] - 202 місяці. Відповідно до нормативно закріпленої процедури розрахунку відшкодування утриманцям шкоди у зв'язку із смертю годувальника внаслідок ДТП розмір одноразового такого відшкодування, що припадає на неповнолітнього [PERSON] становить 28635,84 грн. (234,72 грн. х 122 місяців = 28635,84 грн.), а на неповнолітню [PERSON] - 47413,44 грн. (234.72 грн. х 202 місяців = 47413,44 грн.). Таким чином, вимоги позивачів, щодо відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної смертю їх матері [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є обґрунтованими, що є підставою для задоволення цієї позовної вимоги. За нормою пункту 36.2 статті 36 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 30 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Як вбачається із заяви про виплату страхового відшкодування від 05 березня 2013 року [PERSON] вчасно звернувся до страховика з проханням про виплату страхового відшкодування згідно з чинним законодавством, у зв'язку із ДТП, яка сталася 17 жовтня 2012 року. ПАТ "Українська транспортна страхова компанія" відмовила у виплаті [PERSON] страхового відшкодування повідомивши, що відсутні підстави для такого відшкодування, оскільки він є особою, яка спричинила шкоду та одночасно особою, якій спричинено шкоду в результаті загибелі [PERSON] пославшись на положення п.32.1 ст.32 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Оскільки судом встановлено, що ДТП, яка мала місце 17 жовтня 2013 року, є страховим випадком відповідно до полісу № АВ/1266794, то суд рахує відмову страхової компанії у виплаті страхового відшкодування необґрунтованою. Згідно з п.36.5 ст.36 цього ж Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Надані розрахунки розміру нарахованої пені за прострочення виплати страхового відшкодування суд рахує обґрунтованими. Сума пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в розмірі 28635,84 грн. на користь неповнолітнього [PERSON] за період з 03.06.2013 року по 27.11.2014 року складає 6939,28 грн., сума пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в розмірі 47413,44 грн. на користь неповнолітньої [PERSON] за період з 03.06.2013 року по 27.11.2014 року складає 11489,64 грн. і підлягають стягнення з відповідача - Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" на користь позивачів. Що ж до вимоги законного представника позивачів, щодо відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю матері, то суд рахує її необґрунтованою. Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (п.22.3 ст.36) визначено, що потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 ЦК України. Оскільки п.п. 1, 2 ч.2 ст. 23 ЦК України не передбачена моральна шкода у зв'язку із смертю, то відсутні підстави для стягнення її із відповідача. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 944,78 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial