Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

03.06.2021 року представник позивача [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №11431, вчинений 25.01.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Профіт капітал» заборгованості у розмірі 10774 грн., стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 6607 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що позивач не укладала жодних договорів з відповідачем та не отримувала вимоги про стягнення суми заборгованості. Вказала, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.03.2015 року у справі №826/20084/14, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2017 року, визнано незаконною та не чинною постанову КМУ №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначена постанова апеляційного суду набула законної сили з моменту її проголошення 22.02.2017 року, тому з цієї дати законодавством не передбачено можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка походить із кредитних відносин. Договір позики №8888316 від 23.12.2019 року не посвідчений нотаріально, тому, на її думку, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням умов його вчинення щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Щодо стягнення судових витрат зазначила, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи складає 6607 грн., з яких: 908 грн. судовий збір; 15 грн. комісія банку за перерахування судового збору; 5600 грн. витрати на професійну правничу допомогу; 84 грн. комісія банку за перерахування витрат на професійну правничу допомогу. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2021 року цивільна справа передана в провадження судді Логвінова А.О. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 03.06.2021 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. 25.06.2021 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказав, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. На його думку, в такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й встановити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була вона саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Оскаржуваний виконавчий напис підтверджує право відповідача, як стягувача, на стягнення з позивача заборгованості за договором позики №8888316 від 23.12.2019 року на загальну суму 10774 грн., в тому числі 6000 грн. прострочена заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 1774 грн. прострочена заборгованість по відсоткам; 3000 грн. заборгованість по підвищеним відсоткам за прострочення. Дане право підтверджується договором факторингу №03042017 від 03.04.2017 року, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] за договором позики №8888316 від 23.12.2019 року на загальну суму 10774 грн., в тому числі 6000 грн. прострочена заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 1774 грн. прострочена заборгованість по відсоткам; 3000 грн. заборгованість по підвищеним відсоткам за прострочення. Станом на 18.06.2021 року договір факторингу №03042017 від 03.04.2017 року, укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» не визнаний недійсним в судовому порядку, а відповідно залишається правомірним й таким, що встановлює для ТОВ «ФК «Профіт Капітал» право вимоги до [PERSON] заборгованості за Договором позики №8888316 від 23.12.2019 року на загальну суму 10774 грн. Позивач не порушував питання щодо наявності хоча б однієї з вказаних підстав для визнання такого виконавчого напису недійсним згідно з вимогами ЗУ «Про нотаріат». Позивачем не доведено порушення, невизнання або оспорювання його прав внаслідок виконання виконавчого напису, що є підставою для його захисту відповідно до вимог чинного законодавства, а головне позивачем не спростовано факт існування заборгованості за договором позики №8888316 від 23.12.2019 року. 20.07.2021 року представник позивача надала відповідь на відзив, в якій вказала, що відзив на позовну заяву в порушення вимог п.9 ст.83 ЦПК України не містить доказів в обґрунтування заперечень. У зазначених відповідачем постановах Великої Палати Верховного Суду застосовано норми права та зроблено висновки щодо можливості вчинення виконавчого напису про звернення стягнення за іпотечними договорами. Крім того, виконавчі написи в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі 137/1666/16-ц, від 15.01.2020 року у справі 305/2082/14-ц, від 23.06.2020 року у справі 645/1979/15-ц, вчинено до визнання в судовому порядку незаконною та не чинною постанови КМУ №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості». На відміну від зазначених справ, виконавчий напис у цивільній справі 615/763/21 за позовом [PERSON] до ТОВ "ФК "ПРОФІТ КАПІТАЛ" вчинений нотаріусом 25.01.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14. З виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "ПРОФІТ КАПІТАЛ" заборгованості в розмірі 10774 грн. вбачається, що виконавчий напис вчинено по кредитному договору № 8888316 від 23.12.2019 року, який не посвідчено нотаріально. Як вбачається з наданої виконавцем копії договору позики №8888316 від 23.12.2019 року, який наданий відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, договір позики не підписаний [PERSON] та не посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Звернула увагу, що згідно інформації Центрально-Західного міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції (м. Хмельницький), відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 18.02.2021 року №1, у зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства, грубими порушеннями закону, які завдали шкоди інтересам держави, фізичним та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій, за умови, що такі порушення встановлені рішеннями судів, а також набранням законної сили рішеннями судів про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальних дій. Міністерством юстиції України анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 26.12.2011 року за №8679 на ім`я [PERSON] . За повідомленням Житомирського обласного державного нотаріального архіву станом на 01.07.2021 року документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса Гораєм О.С. до нотаріального архіву не передавались. Відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2021 року, судова справа №615/763/21 (провадження №2/615/290/21) передана в провадження судді Токмакової А.П. у зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Логвінова А.О. Ухвалою суду від 05.10.2021 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у визначеному раніше порядку загального позовного провадження. Представник позивача надала клопотання про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами за їх відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив розгляд справи проводити за його відсутності. Приватний нотаріус Горай О.С. повідомив, що наказом Міністерства юстиції України анульовано свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю, який оскаржується в Житомирському окружному адміністративному суді, справа 240/4296/21. Всі документи нотаріального діловодства та архіву вилучені під час обшуку 28.07.2021 року на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 27.07.2021 року. Приватний виконавець Богатиренко А.І. просить розгляд справи проводити за його відсутності. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.01.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №11431 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Профіт капітал» заборгованості за кредитним договором №8888316 від 23.12.2019 року в розмірі 10774 грн., яка складається із: 6000 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 4774 грн. прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. 12.03.2021 приватним виконавцем Богатиренком А.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64819546 з примусового виконання виконавчого напису №11431, вчиненого 25.01.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Профіт капітал» заборгованості в розмірі 10774 грн. За загальним правилом ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом. Порядок учинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється ЗУ «Про нотаріат» та іншими актами законодавства (ч.1 ст.39 цього закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 №296/5. Учинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п.19 ст.34 закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена гл.14 Закону «Про нотаріат» та гл.16 розд. ІІ порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст.87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів. У ст.88 ЗУ «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус учиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше ніж 3 роки, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше ніж рік. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку. Порядок учинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пп.1, 3 гл.16 розд. ІІ порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з пп.2.1 п.2 гл.16 розд. ІІ порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування й місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата й місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Нотаріальна дія або відмова в її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови в її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст.50 закону «Про нотаріат»). За результатами аналізу наведених норм Верховний Суд у постанові від 14 серпня 2019 року у справі №569/8884/17 дійшов таких висновків. Учинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, про захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 закону «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений у пп.2.3 п.2 гл.16 розд. ІІ порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 ЗУ «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права в аналогічних правовідносинах дійшла Велика палата Верховного Суду у постанові від 29.03.2019 у цивільній справі №137/1666/16-ц. Матеріали не містять копії кредитного договору та відповідного розрахунку із зазначенням суми заборгованості та періоду її виникнення, а даних про вручення письмової вимоги про наявність заборгованості такого розміру, направленого на адресу боржника. Таким чином, право позивача у даному випадку порушене і воно підлягає судовому захисту у спосіб, визначений позивачем, який відповідає Закону. З огляду на викладене, сукупність встановлених судом обставин свідчить про спір між сторонами щодо заборгованості та її розміру на час вчинення виконавчого напису та вказує на те, що він не підлягає виконанню, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ст.137 ЦПК України). Ч.2, 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано суду договір про надання правової допомоги від 18.05.2021 року та орієнтовний розрахунок судових витрат, який зазначений в позовній заяві, а саме 6607 грн., з яких: 908 грн. судовий збір; 15 грн. комісія банку за перерахування судового збору; 5600 грн. витрати на професійну правничу допомогу; 84 грн. комісія банку за перерахування витрат на професійну правничу допомогу. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу не надано розрахунок витрат, який має у встановленому законом порядку доводити факт понесення ним витрат на професійну правничу допомогу. Вважає, що матеріали справи не містять достатніх доказів понесення позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 5600 грн., реальність таких витрат та співмірність виконаній адвокатом роботи, що на його думку свідчить про відсутність правових підстав для задоволення вимоги про відшкодування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до висновку Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеного у постанові від 28.12.2020 року у справі №640/18402/19, розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Враховуючи викладене, оскільки понесені позивачем судові витрати у справі документально підтверджені, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, за виключенням грошових коштів, сплачених банку за комісію, що не входить до переліку витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial