Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр"звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та штрафу за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідачана його користь заборгованість та штраф за кредитним договором № 07.03.2019-010000790 в розмірі 14 964 гривні 00 копійок. Також, позивач просить стягнути з відповідача 1 921 гривню 00 копійок сплаченого при подачі позову судового збору. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 24 січня 2019 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 24.01.2019-100005458, відповідно до п.1.1 якого за цим Договором Кредитор зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти за користування ним. Даниий договір було укладено на строк до одного місяця (п.8.1. договору), кредит наданий на будь-які законні цілі, включаючи перекредитування, підприємницьку, незалежну професійну діяльність або виконання обов`язків найманого працівника (п.1.2 договору), внаслідок чого цей договір не є договором про споживчий кредит та на нього не поширюється дія Закону України «Про споживче кредитування», так як відповідно до п.1 ч.2 ст.3 Закону України «Про споживче кредитування» цей Закон не поширюється на: кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця. Відповідно до заявки та підтвердження укладення кредитного договору Кредитор надав Позичальнику Кредит у розмірі 7 000,00 грн. на 14 календарних днів, з кінцевим терміном повернення Кредиту до 06.02.2019 року та платою за користування Кредитом у розмірі 1 960 грн. 24 січня 2019 року позивач видав відповідачу Кредит у розмірі 7 000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 127258081 від 24.01.2019 року, чим виконав свої зобов`язання своєчасно та в повному обсязі. 06 лютого 2019 року між Товариством та [PERSON] було укладено кредитний договір № 06.02.2019-010000006 з аналогічними умовами як в попередньому договорі. За заявою позичальника про перекредитування/зарахування від 06.02.2019 року та на підставі ст.601 ЦК України, сторони провели зарахування рівних зустрічних однорідних вимог. Вимогу позичальника про видачу суми кредиту у розмірі 7000,00 грн. за кредитним договором № 06.02.2019-010000006 було зараховано в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту у розмірі 7000,00 гривень за кредитним договором № 24.01.2019-100005458 від 24 січня 2019 року. 20 лютого 2019 року між Товариством та [PERSON] було укладено кредитний договір № 20.02.2019-010000891 з аналогічними умовами як в попередньому договорі. За заявою позичальника про перекредитування/зарахування від 20.02.2019 року та на підставі ст.601 ЦК України, сторони провели зарахування рівних зустрічних однорідних вимог. Вимогу позичальника про видачу суми кредиту у розмірі 7000,00 грн. за кредитним договором № 20.02.2019-010000891 було зараховано в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту у розмірі 7000,00 грн. за кредитним договором № 06.02.2019 - 010000006 від 06.02.2019 року. 07 березня 2019 року між Товариством та [PERSON] було укладено кредитний договір № 07.03.2019-010000790 з аналогічними умовами як в попередньому договорі. За заявою позичальника про перекредитування/зарахування від 07.03.2019 року та на підставі ст.601 ЦК України, сторони провели зарахування рівних зустрічних однорідних вимог. Вимогу позичальника про видачу суми кредиту у розмірі 7000,00 грн. за кредитним договором № 07.03.2019-010000790 було зараховано в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту у розмірі 7000,00 грн. за кредитним договором № 20.02.2019- 010000891 від 20.02.2019 року. До теперішнього часу відповідач не сплатив позивачу заборгованість, в розмірі 14 964,00 гривень, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. А тому, приймаючи до уваги невиконання відповідачем взятих на себе за кредитним договором зобов`язань, зазначену суму заборгованості, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань за договором і заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ "Споживчий центр", позивач змушений звернутися до суду. В судове засідання 25 листопада 2019 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" за довіреністю Шкромида О. В. не з`явився, проте від нього на адресу суду надійшло клопотання, відповідно до якого він просить суд розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Згідно із ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленою про дату,час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судові засідання 02 жовтня 2019 року та 25 листопада 2019 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, оскільки викликався до суду шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційній сторінці Піщанського районного суду на веб-порталі "Судова влада України" в мережі "Інтернет". Відзиву на позовну заяву та будь- яких заяв чи клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки більше двох разів, відзив на позовну заяву не подав, суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до положень ч. 1 ст. 280, ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 січня 2019 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 24.01.2019-100005458, відповідно до п.1.1 якого за цим Договором Кредитор зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти за користування ним. Даниий договір було укладено на строк до одного місяця (п.8.1. договору), кредит наданий на будь-які законні цілі, включаючи перекредитування, підприємницьку, незалежну професійну діяльність або виконання обов`язків найманого працівника (п.1.2 договору), внаслідок чого цей договір не є договором про споживчий кредит та на нього не поширюється дія Закону України «Про споживче кредитування», так як відповідно до п.1 ч.2 ст.З Закону України «Про споживче кредитування» цей Закон не поширюється на: кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця. Відповідно до заявки та підтвердження укладення кредитного договору Кредитор надав Позичальнику Кредит у розмірі 7 000,00 грн. на 14 календарних днів, з кінцевим терміном повернення Кредиту до 06.02.2019 року та платою за користування Кредитом у розмірі 1 960 грн. 24 січня 2019 року позивач видав відповідачу Кредит у розмірі 7 000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 127258081 від 24.01.2019 року, чим виконав свої зобов`язання своєчасно та в повному обсязі. 06 лютого 2019 року між Товариством та [PERSON] було укладено кредитний договір № 06.02.2019-010000006 з аналогічними умовами як в попередньому договорі. За заявою позичальника про перекредитування/зарахування від 06.02.2019 року та на підставі ст.601 ЦК України, сторони провели зарахування рівних зустрічних однорідних вимог. Вимогу позичальника про видачу суми кредиту у розмірі 7000,00 грн. за кредитним договором № 06.02.2019-010000006 було зараховано в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту у розмірі 7000,00 гривень за кредитним договором № 24.01.2019-100005458 від 24 січня 2019 року. 20 лютого 2019 року між Товариством та [PERSON] було укладено кредитний договір №20.02.2019-010000891 з аналогічними умовами як в попередньому договорі. За заявою позичальника про перекредитування/зарахування від 20.02.2019 року та на підставі ст.601 ЦК України, сторони провели зарахування рівних зустрічних однорідних вимог. Вимогу позичальника про видачу суми кредиту у розмірі 7000,00 грн. за кредитним договором №20.02.2019-010000891 було зараховано в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту у розмірі 7000,00 грн. за кредитним договором № 06.02.2019 - 010000006 від 06.02.2019 року. 07 березня 2019 року між Товариством та [PERSON] було укладено кредитний договір № 07.03.2019-010000790 з аналогічними умовами як в попередньому договорі. За заявою позичальника про перекредитування/зарахування від 07.03.2019 року та на підставі ст.601 ЦК України, сторони провели зарахування рівних зустрічних однорідних вимог. Вимогу позичальника про видачу суми кредиту у розмірі 7000,00 грн. за кредитним договором № 07.03.2019-010000790 було зараховано в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту у розмірі 7000,00 грн. за кредитним договором № 20.02.2019- 010000891 від 20.02.2019 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до п. 2.1 договору кредитор надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Згідно п. 2.3 довогору надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Відповідно до положень п.2.4. договору днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитора, а днем погашення кредиту - день зарахування коштів на поточний рахунок кредитора, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитора. у випадку перерахування коштів позичальником на поточний рахунок кредитора, позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку користування кредитом. ТОВ "Споживчий центр" свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п.п.4.1 договору Позичальник зобов`язується забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів за користування ними шляхом внесення в касу Кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора в такі терміни: а) повернення кредиту до 21.03.2019 року; Проценти за користування кредитом - в день повернення кредиту або в останній день строку, на який Кредит пролонгований; в) штрафні санкції, які можуть бути нараховані Кредитором за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором, - негайно, з моменту пред`явлення Кредитором вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Позивачем та відповідачем строки повернення Кредиту та Процентів не переносились. До теперішнього часу відповідач не сплатив позивачу заборгованіст, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. В п. 7.1 договору передбачено, що у арзі несплатьи кредиту та /або процентів у строки, встановлені договором, сума зобов`язань по погашшенню кредиту та/або процентів з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та нарахованих процентів до позичальника може бути застований штраф згідно п. 5.4. кредитного договору. Згідно п. 5.4. договору у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником грошових зобов`язань за договором кредитор залишає за собою право нарахування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2%, починаючи від 2% у перший день невиконання. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 22 квітня 2019 року має заборгованість у загальному розмірі 14 964 гривні 00 копійок, що складається з кредиту отриманого відповідачем та процентів за користування кредитом в розмірі 8 960 гривень 00 копіййок, та штрафу за весь період прострочення в розмірі 5 734 гривні 00 копійок. Вищезазначене підтверджується: розрахунком заборгованості та штрафу за прострочення повернення кредиту та процентів за користування кредитом станом на 22 квітня 2019 року (а.с.4), копією пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) (а.с.5-7), копією заявки від 24 січня 2019 року (а.с.8), копією підтвердження на укладання кредитного договору від 24 січня 2019 року (а.с.9), копією квитанції № 127258081 (а.с.10), копією пропозиції про укладення укладення кредитного договору (оферти) (а.с.11-13), копією підтвердження на укладання кредитного договору від 06 лютого 2019 року (а.с.14), копією заявки від 06 лютого 2019 року (а.с.15), копією пропозиції про укладення укладення кредитного договору (оферти) (а.с.16-18), копією заявки від 20 лютого 2019 роук (а.с.19), копією підтвердження на укладання кредитного договору від 20 лютого 2019 року (а.с.20), копією пропозиції про укладення укладення кредитного договору (оферти) (а.с.21-23), копією заявки від 07 березня 2019 року (а.с.24), копією підтвердження на укладання кредитного договору від 07 березня 2019 року (а.с.25), копією довіреності № 2612/18-06 . Правовідносини які склалися між сторонами регулюються ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В статті 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. В частині 1 статті 549 ЦПК передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому мається на увазі, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В частині 2 статті 615 ЦК України вказано, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. З положень статті 628 ЦК України слідує, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Норми статті 629 вказують, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Суд також керується ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частина 1 ст. 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. Положення ч.1 ст. 1049 ЦК України вказують, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Частиною 1 статті 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальників процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідач не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором та таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а тому заборгованість, що виникла, слід стягнути з нього в примусовому порядку. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, відповідно до яких судовий збір в розмірі 1 921 гривня 00 копійок, сплачений позивачем, слід стягнути на його користь з відповідача.

Outcome: approved