Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі - позивач, АТ КБ "ПРИВАТБАНК") звернулось до Чутівського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" заборгованість за укладеною Генеральної угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода) № б/н від 04.06.2014 року у розмірі у розмірі 25253,83 грн. з яких: 5880,68 грн. - заборгованість за кредитом, 5068,80 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 12833,63 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 1470,72 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 04.06.2014 року між Акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] укладено Генеральну угоду, у відповідності до умов якої останній отримала кредит у розмірі 6267,89 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 18 % на рік на суму залишку заборгованості. Згідно умов договору відповідач зобов`язався щомісячно та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості, безпосередньо починаючи з 1 по 25 число кожного місяця. Позивач зазначає, що в порушення умов Генеральної угоди, [PERSON] зобов`язання за останньою належним чином не виконувала, не сплачувала щомісячні платежі, в результаті чого станом на 17.06.2019 року відповідач має заборгованість у розмірі 25253,83 грн. з яких: 5880,68 грн. - заборгованість за кредитом, 5068,80 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 12833,63 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 1470,72 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем кредитних зобов`язань. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи належним чином була повідомлена. З огляду на неявку в судове засідання відповідача, яка належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, а також згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 04.06.2014 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" (правонаступником якого є Акціонерне товаристо Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»), та [PERSON] з метою створення сприятливих умов для виконання останньою зобов`язань по кредитному договору №SAMDN50ОТС001248900 від 17.09.2008р. укладено Генеральну угоду, у відповідності до умов якого остання отримала кредит у розмірі 6267,89 грн. на строк 24 місяці, з 04.06.2014р. по 30.06.2016р., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 18 % на рік на суму залишку заборгованості. Згідно умов Генеральної угоди відповідач зобов`язався щомісячно та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості, безпосередньо починаючи з 1 по 25 число кожного місяця. (а.с. 8). Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. З вищевикладеного випливає, що зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно п.п. 6.5., 6.6. Умов та правил надання банківських послуг (надалі Умови), позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором. У разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), виплаті винагороди банку. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 17.06.2019 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 25253,83 грн. з яких: 5880,68 грн. - заборгованість за кредитом, 5068,80 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 12833,63 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 1470,72 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем кредитних зобов`язань (а.с.5-6). Зокрема внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань по вищезазначеному договору станом на 17.06.2019р. у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість перед відповідачем, яка згідно наданого позивачем розрахунку становить: 5880,68 грн. заборгованості за кредитом. Враховуючи, що відповідач належним чином не виконав свої договірні зобов`язання, то позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 5880,68 грн. заборгованості за кредитом є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань по вищезазначеному договору станом на 17.06.2019р. у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість перед відповідачем, яка згідно наданого позивачем розрахунку становить: 5068,80 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом. Враховуючи, що відповідач належним чином не виконав свої договірні зобов`язання, то позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 5068,80 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача 12833,63 грн. - заборгованості за пенею та комісією та 1470,72 грн. - штрафів відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, суд зазначає наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Статтею 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язань може забезпечуватися згідно з законом або договором, зокрема, неустойкою. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час згідно з пп. 7.6 умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена ВСУ у постановах від 21.10.2015 р. №6-2003цс15, від 11.10.2017 р. № 347/1910/15-ц, у постанові ВС від 23.01.2018 р. № 554/2743/14-ц. За таких обставин, з огляду на неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією, а також по процентам за користування кредитом, що є обґрунтованими, а в частині стягнення з відповідача штрафу, позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial