Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , який було уточнено, в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого залишилась спадщина у вигляді 12/25 часток житлового будинку [ADDRESS] та частина земельної ділянки за вказаною адресою. Іншими співвласниками земельної ділянки є відповідачі за первісним позовом. Позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено, оскільки в правовстановлюючому документі на земельну ділянку відсутні відомості про визначення часток кожного із співвласників. Між позивачкою та відповідачами склався певний порядок користування земельною ділянкою, на якій розташовані домоволодіння, який усіх влаштовує. На підставі викладеного, просить визнати за нею право власності на 12/25 частку земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер 1412300000:03:007:0108, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] та виділити її в натурі. У лютому 2019 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яку було уточнено, в обґрунтування якого зазначив, що [INFO] помер його мати [PERSON] , після смерті якої залишилась спадщина у вигляді 6/25 часток житлового будинку [ADDRESS] та частина земельної ділянки за вказаною адресою. Іншими співвласниками земельної ділянки є відповідачі за зустрічною позовною заявою. Позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено, оскільки в правовстановлюючому документі на земельну ділянку відсутні відомості про визначення часток кожного із співвласників. Між позивачкою та відповідачами склався певний порядок користування земельною ділянкою, на якій розташовані домоволодіння, який усіх влаштовує. На підставі викладеного, просить визнати за нею право власності на 6/25 часток земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер 1412300000:03:007:0108, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] та виділити її в натурі. У серпні 2019 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , яку було уточнено, в обґрунтування якого зазначили, що на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , розташовані три домоволодіння, які належать сторонам по справі. Земельна ділянка на праві спільної сумісної власності належить позивачам та [PERSON] , померлого [INFO] та [PERSON] , померлої [INFO] . Виділити в натурі вказану земельну ділянку за згодою співвласників виділити неможливо у зв`язку зі смертю [PERSON] та [PERSON] . Тому просить виділити в натурі земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер 1412300000:03:007:0108, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Первинний позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Визнала зустрічні позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення. Первинний відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надала заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Визнав зустрічні позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення. Первинні відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Визнали зустрічні позовні вимоги та не заперечували проти їх задоволення. Представник відповідача Маріупольської міської ради Дзюбенко Н.А., яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не з`явилась, надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами справи. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідачі своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи в судове засідання не з`явились без поважних причин, не використали наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи відсутність заперечень позивачів, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення первинного та зустрічного позовів. В порядку ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН №088159 від 27.08.2004 року, на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради від 19.05.2004 року за №205/1, земельна ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер 1412300000:03:007:0108, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.02.2015 року. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.10.2015 року, [PERSON] є власником 12/25 часток житлового будинку [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Третьої маріупольської державної нотаріальної контори ГТУЮ у Донецькій області від 01.10.2015 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки за [ADDRESS] відмовлено, оскільки в правовстановлюючому документі на земельну ділянку відсутні відомості про визначення часток кожного із співвласників. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17.05.2013 року. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.05.2014 року, [PERSON] є власником 6/25 часток житлового будинку [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Третьої маріупольської державної нотаріальної контори ГТУЮ у Донецькій області від 26.10.2018 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки за [ADDRESS] відмовлено, оскільки в правовстановлюючому документі на земельну ділянку відсутні відомості про визначення часток кожного із співвласників. Відповідно до п.4.14, 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, «При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус перевіряє: склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.». Видача Свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві». Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ N 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику по справам про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємця, який прийняв спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що випливають із ст. 370 ЦК України, де передбачається, що у разі виділу частки із майна, що є в спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду та правовідносини, що випливають з права на спадкування. У пункті 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. N 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" зазначено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкриті після нього спадщини. Оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яке відповідно до ст. 1216 ЦК України, є перехід права та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 86 Земельного кодексу України вбачається, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно ст. 120 ч. 4 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.10, 23постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» згідно ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Дана земельна ділянка є у спільній сумісній власності. На земельній ділянці, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташований житловий будинок, який зареєстрований на праві спільної сумісної власності в частках за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , яка померла [INFO] . Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). У відповідності із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Оскільки первинний позивач [PERSON] та первинний відповідач [PERSON] позбавлені можливості отримати спадщину в установленому законом порядку, через нотаріальну контору, їх право на отримання спадщини порушене та підлягає захисту, шляхом визначення розміру частки спадкодавця у спільному майні та визнання права власності на частку спадкодавця. Щодо позовних вимог в частині виділу земельної ділянки суд зазначає наступне. Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 88 ЗК України передбачено, що учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення. Згідно з ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю декільком особам, право власності на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Пленум Верховного Суду України у п.21 постанови № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснив, що, виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі й тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній, власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Якщо до вирішення судом спору земельна ділянка перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач, слід виходити з розміру його частки у будинку на час виникнення спільної часткової власності. Якщо при вирішенні спору суд встановить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.19 постанови-№ 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних спорів», у справах за позовом учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Відповідно до висновку № 6-с за результатами судової будівельно-технічної експертизи від 04 червня 2019 року експертом запропонований наступний варіант виділення з спільної сумісної власності на земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,1000 га (кадастровий номер 1412300000:03:007:0108) часток співвласників земельної ділянки у власність з виділом в натурі за фактичним порядком користування: [PERSON] пропонується виділити частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Площею 0,0480 га. Його межі: 1,00 м з вул. Купоросна; 17,65м, 20,23м, 7,49м, 11,68м, 17,65м, 0,63м по межі з ділянкою [PERSON] ; 5,87м, 4,06м, 6,96м, 1,47м, 5,67м по межі з ділянкою [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; 16,46м, 9,76м по боковій межі ділянки з ділянкою [ADDRESS] ; 11,80 м , 0,84м, 1,54м по межі в глибині ділянки. Вхід з вул. Купоросна влаштовується через прохід. [PERSON] пропонується виділити частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Площею 0,0280 га. Його межі: 0,59м, 15,20м з вул. Купоросна; 17,65м, 20,23м, 7,49м, 11,68м, 17,65м, 0,63м по межі з ділянкою [PERSON] ; 3,95м, 5,97м, 0,13м, 3,09м, 5,69м, 1,51м, 5,29м, 0,36м, 8,82м по межі з ділянкою [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; 38,40м, 11,36м по боковій межі ділянки з ділянкою [ADDRESS]; 8,00 м по межі в глибині ділянки . Вхід з вул. Купоросна влаштовується через прохід та напряму. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пропонується виділити частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Площею 0,0240 га. Його межі: 1,61м з вул. Купоросна; 5,87м, 4,06м, 6,96м, 1,47м, 5,67м по межі з ділянкою [PERSON] ; 3,95м, 5,97м, 0,13м, 3,09м, 5,69м, 1,51м, 5,29м, 0,36м, 8,82м по межі з ділянкою [PERSON] ; 22,69м по боковій межі ділянки з ділянкою [ADDRESS]. Вхід з вул. Купоросна влаштовується через прохід. Відповідно до ч.1ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Таким чином, суд, при встановлені порядку користування земельною ділянкою, враховує інтереси сторін, можливість сторін користування і здійснення догляду за приналежними їм частинами будинку, можливість підходу до наданих сторонам у користування ділянкам. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи докази в їх сукупності, беручи до уваги той факт, що виділ частки позивача та відповідачів можливий, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved