Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів, яким просив суд визнати дійсним договір купівлі - продажу від 25.01.2000р. нерухомого майна, трикімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 47,20 кв.м, житловою площею 30,90 кв.м., яка знаходиться на 4 поверсі 5 поверхового будинку, укладений між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], зареєстрований Криворізьким філіалом Придніпровської товарної біржі 25.01.2000 року за реєстровим номером 8-н/2000. В мотивування позовних вимог посилається на те, що 25.01.2000 р. між позивачем, як Покупцем і [PERSON], [PERSON] та на той момент неповнолітнім [PERSON], від імені якого діяв [PERSON] на підставі рішення №16/6 від 19.01.2000 р. виконавчого комітету Дзержинського районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської обл., разом іменованими Продавець, було укладено в простій письмовій формі біржовий договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно з яким Позивач придбав у власність квартиру, загальною площею 47,20 кв.м, житловою площею 30,90 кв.м., що складається з 3 кімнат, яка знаходиться на 4 поверсі 5 поверхового будинку за адресою: [ADDRESS]. Однак у зв'язку з тим, що відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення спірного договору, Позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна. В судовому засіданні позивач не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений. Представник позивача, адвокат [PERSON] надав на адресу суду заяву, у якій просить розглядати справи без участі позивача та його представника. На позовних вимогах наполягають та просять його задовольнити. Відповідачі, [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надали заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі та не заперечували проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи. Так, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала Відповідачам у справі на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.09.1993 р., виданого органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької Ради народних депутатів Дніпропетровської обл., згідно з розпорядженням № Дз 1156 від 25.08.1993 р., зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації м. Кривого Рогу Дніпропетровської обл. за № 47П-241. Згідно з п.п. 4, 5 вказаного договору купівлі-продажу балансова вартість квартири на момент продажу складала 9589,00 (дев'ять тисяч п'ятсот вісімдесят дев'ять) гривень, а фактична вартість проданої квартири склала 5000,00 (п'ять тисяч) гривень, які Продавцем отримані від Покупця до підписання цього договору (а.с.4). Так, 25.01.2000 р. вказаний договір був зареєстрований Криворізьким філіалом Придніпровської товарної біржі за реєстровим номером 8-н/2000 (а.с.5). Позивач 14.07.2014 р. звернувся з метою відчуження спірної квартири до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про укладення договору купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], надавши як правовстановлюючий документ укладений з відповідачами договір купівлі-продажу, зареєстрований на Придніпровській товарній біржі 25 січня 2000 року за № 8-Н/2000 та реєстраційне посвідчення, видане Криворізьким бюро технічної інвентаризації 28.01.2000 року, проте отримав відмову нотаріуса (а.с.8). Відповідно до статті 15 Закону України "Про товарну біржу", яка на момент укладення таких "біржових угод", дозволяла їх укладати без подальшої нотаріальної реєстрації, угода купівлі-продажу нерухомого майна, нотаріально оформлена не була. Згідно статті 227 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) та умов договору, Позивач повинен був зареєструвати зазначений договір в бюро технічної інвентаризації. Як вбачається з матеріалів справи, спірний договір було зареєстровано в Криворізькому БТІ (реєстр. книга № 47П, запис № 241) на позивача (а.с. 5). Предметом судового дослідження в межах позовних вимог є питання дійсності договору купівлі-продажу нерухомого майна, який укладено на Криворізькій філії Придніпровської товарної біржі. З огляду на предмет судового дослідження, суд вважає за доцільне звернутися до положень діючого законодавства та законодавства, яке діяло на момент укладення угоди, якими врегульовані спірні правовідносини: Статтею 55 Конституції України гарантований судовий захист прав і свобод людини та громадянина. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України (2003 року) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. В силу ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального засвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Згідно зі ст. 153 ЦК УРСР (в редакції 1963р.) договір вважався укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Між тим, на підставі ст.15 Закону України "Про товарну біржу" зазначений Договір нотаріальному посвідченню не підлягав, що в даний час створює перешкоди позивачу у розпорядженні власністю, оскільки, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. У відповідності до ст.15 Закону України "Про товарну біржу" від 10 грудня 1991 року біржова угода (правочин) вважається укладеною з моменту її реєстрації на товарній біржі та у цьому разі набирає юридичної сили, тому суд уважає за можливе визнати даний Договір дійсним, оскільки такий був цілком виконаний кожною із сторін, які домовилися щодо усіх його істотних умов, жодна із сторін спеціально не ухилялася від нотаріального посвідчення даного Договору, ні однією із сторін даний Договір не оспорюється та можливість його нотаріального посвідчення втрачена. Встановлення дійсності договору купівлі-продажу нерухомого майна, віднесено до компетенції суду. Частиною 2 статті 220 ЦК України (в редакції 2003 року) передбачено, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Тобто, викладені аналогічні норми щодо підстав визнання договору дійсним в діючому Цивільному кодексі України (в редакції 2003 року), та Цивільному кодексі УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення угоди. Судом встановлено, що всі зобов'язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі, тому договір купівлі-продажу повинен бути визнаний дійсним, що передбачено ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, за якою якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Судом встановлено, що після здійснення купівлі-продажу квартири, сторони фактично виконали умови угоди: продавці отримали гроші, а позивачка зареєструвала договір в бюро технічної інвентаризації та почала фактично користуватись квартирою, що підтверджує правомірність та дійсність укладеної угоди. Приймаючи до уваги, що сторони повністю виконали умови договору, але нотаріально його не посвідчили, і така можливість в теперішній час втрачена, суд, на підставі досліджених доказів, вважає, що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 25 січня 2000 року, а саме: трикімнатної квартири житловою площею 30,90 кв.м., загальною площею 47,20 кв.м. за адресою: [ADDRESS], зареєстрований Криворізьким філіалом Придніпровської товарної біржі 25.01.2000 року за реєстровим номером 8-н/2000, слід визнати дійсним. На підставі викладеного та ст.ст. 47, 227 ЦК України (в редакції 1963 року), ст. 15, ч.2 ст. 16, ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України, ст. 15 Закону України "Про товарну біржу",

Outcome: approved