Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому народились діти : [PERSON] , [INFO] , який на даний час досягнув повноліття та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось і заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 29 травня 2009 року шлюб між ними розірвано, неповнолітніх дітей залишено проживати з нею. Вказує, що відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає, вона самостійно займається вихованням та матеріальним забезпеченням дитини, однак у зв`язку з зростанням цін не може забезпечити дитині належний рівень життя. Зазначає, що відповідач є працездатним та фізично здоровим, інших утриманців не має, матеріально забезпечений. В зв`язку з виниклими обставинами, просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з"явилась, представник позивачки подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач після скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду, будучи належно повідомленим про час та місце судових засідань у встановленому законом порядку в судові засідання двічі не з"явився, про причини неявки суд до відома не поклав. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивачки, вивчивши та дослідивши подані докази, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню виходячи із наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому народились діти : [PERSON] , [INFO] , який на даний час досягнув повноліття та [PERSON] , [INFO] , які проживють з матір`ю. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року, зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходить із того, що неповнолітня дитина сторін проживає окремо від батька, відповідача по справі і перебуває на утриманні матері. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач здійснює догляд за перестарілим батьком, який після перенесеного інсульту потребує постійного лікування та догляду, в добровільному порядку надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини та допомагає повнолітньому сину, який стаціонарно навчається у вищому навчальному закладі. Виходячи із зазначеного суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, однак у дещо меншому розмірі, ніж просить позивачка, що буде об"єктивним і справедливим. На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України, ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved