Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із даною заявою в якій вказала, що вони з [PERSON] перебували у шлюбі в якому у них народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між подружжям не склалося і рішенням Коломийського міськрайонного суду від 15 жовтня 2019 року шлюб між ними розірвано, малолітніх дітей залишено на проживанні з нею. Згідно рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради Буртняку встановлено графік участі у вихованні малолітніх синів, і останній безперешкодно мав можливість на спілкування з дітьми у визначений час. П"ятнадцятого та 25 травня 2021 року після побачення з батьком діти повернулися додому стривожені та налякані, розповіли, що батько змушував старшого сина [PERSON] на камеру говорити що він не любить свою матір та не хоче проживати з нею, після відмови дитини, вдарив його ногою. За даним фактом в поліції зареєстровано кримінальне провадження за фактом спричинення дитині легких тілесних ушкоджень. Заявниця вказує, що [PERSON] у листопаді 2019 року вже притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, а у березні 2020 року Коломийським міськрайонним судом йому було видано обмежувальний припис у зв`язку із тим, що він постійно переслідував її та дітей, ображав нецензурними словами, тому діти відмовляються спілкуватися з батьком. Такі ж незаконні дії колишній чоловік чинить і відносно неї завдаючи побої з приводу чого вона перебувала на лікуванні у Коломийській ЦРЛ. Просить взяти до уваги наведене та долучені письмові докази та задовільнити подану заяву. В судовому засіданні заявниця та її представник, заяву підтримали, з вказаних підстав. [PERSON] в судовому засіданні щодо заяви заперечив, та пояснив, що після розірвання шлюбу у них з дружиною склалися неприязні відносини, однак відносно дітей він ніколи не вчиняв протиправних дій, не ображав їх та не залякував. Вважає що заявниця, бажає перешкодити його спілкуванню з дітьми тому створює конфліктні ситуації і налаштовує дітей проти нього. Просить взяти до уваги і долучити до матеріалів справи письмові та аудіо і відео докази та відмовити у задоволенні заяви. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи Частиною 3 ст. 26 вказаного Закону, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд враховує, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінює ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, в якому у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 15 жовтня 2019 року шлюб між сторонами розірвано, дітей залишено проживати з матір`ю. Згідно рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради від 23 червня 2020 року «Про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми» [PERSON] встановлено графік участі у вихованні синів (а.с. 10). 27 травня 2021 року Коломийським відділом поліції внесено відомості в ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за фактом спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень сину [PERSON] і з цих підстав проводиться досудове розслідування (а.с. 8). Психологічне дослідження з виявлення психічної травми у малолітнього сина [PERSON] 2014 р.н. внаслідок нанесення тілесного ушкодження батьком, що було проведене практикуючим психологом [PERSON] 09 червня 2021 року, вказує, що ситуація, яка мала місце з батьком була та залишається для дитини інтенсивно психотравмуючою. Психологічною характеристикою психоемоційного стану дитини та сімейних відносин від 27 липня 2021 року, що була видана на запит ГУНП в Івано-Франківській області Центром психологічної допомоги дітям "Серденько", рекомендована корекційна робота психолога, спрямована на покращення психоемоційного стану дитини. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На думку суду наявність досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно [PERSON] , ініційована матір"ю дітей, за справою приватного обвинувачення, до винесення обвинувального вироку судом, не може свідчити про винуватість [PERSON] у насильстві щодо дітей і вказувати на обов"язковість застосування обмежувального припису внаслідок дій, що підлягають доказуванню. Будь-яких інших доказів на підтвердження систематичного вчинення колишнім чоловіком актів домашнього насильства чи по відношенню до неї чи дітей заявниця суду не надала, долучені до матеріалів справи копії постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП суд до уваги не бере, оскільки вказані факти вже прийнято до уваги при винесенні рішення Коломийського міськрайонного суду від 09 червня 2020 року, яким стосовно [PERSON] видавався обмежувальний припис. Із дослідженого в судовому засіданні диску з відеозаписом виконаним [PERSON] 25 травня 2021 року, на свій мобільний телефон та поданих суду, видно, що син [PERSON] без будь якого тиску вільно говорить, що мама його сварить і б"є ногою по нозі, за те, що він розблоковує телефон і дзвонить до тата, як і бабуся [PERSON] , яка б"є паском за те, що він розблоковує телефон і дзвонить до іншої бабусі та диску із аудіозаписом із даного телефону, де дитина розказує, що мама двічі била ногою, через те, що він не бажав говорити, що нелюбить тата, а бабуся за аналогічне била паском. Суд розцінює вказані докази як здійснення психологічного та фізичного тиску на дитину для створення негативного відношення до батька. Також суд бере до уваги і інші подані [PERSON] письмові докази, зокрема : попереднє рішення Коломийського міськрайонного суду від 20 серпня 2021 року згідно якого за цих же обставин та доказової бази суд відмовив заявниці у задоволенні аналогічної заяви; копію ухвали цього ж суду від 10 червня 2021 року про відкриття провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітніми синами; лист інформацію директора та психолога закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №3 "Берізка"з якого вбачається, що син [PERSON] відвідує цей і при проведенні тесту призначеного для виявлення особливостей внутрішньо-сімейних стосунків, видно, що дитина емоційно прив"язана як до батька,так і до матері; відповідь директора та класного керівника Коломийського ліцею № 1 від 27 травня 2021 року, де навчається син сторін [PERSON] , з якого видно, що на той час батько у визначені дні забирав сина зі школи. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 листопада 2018 року (касаційне провадження № 61-19328св18) в результаті перегляду справи № 756/2072/18. Крім того, у вказаній постанові роз`яснено, що під час розгляду питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження в майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Суд, оцінюючи ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві, вважає, що вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких випадків немає, оскільки судом не встановлено доказів його вчинення у найближчому минулому. На переконання суду, звернення заявниці із заявою про видачу обмежувального припису має на меті таким чином усунути батька від виховання дітей на певний період часу, позбавити можливості його бачитися та спілкуватися з ними, що є неприпустимим заходом обмеження законних прав та інтересів і батька, і малолітньої дитини, особливо з урахуванням звернення батька з позовом до суду про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітніми синами Враховуючи вищенаведене та проаналізувавши викладені у заяві про видачу обмежувального припису обставини, а також надані заявницею для підтвердження заяви докази, які істотно різняться, більше того є абсолютно протиречивими, від поданих [PERSON] , суд дійшов висновку про недоведеність високого рівня небезпеки продовження вчинення домашнього насильства щодо заявниці чи дітей, а тому у задоволенні заяви слід відмовити, оскільки видача такого припису потягне за собою неможливість батька брати участь у житті та вихованні дітей, що є порушенням його батьківських прав та таке втручання є невиправданим в даній ситуації. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed