Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовною заявою до ВАТ "Слов'янський керамічний комбінат" про стягнення заборгованості по заробітній платі, моральної шкоди та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з 21.07.1972 року по 31.05.2000 року вона працювала у відповідача ВАТ "Слов'янський керамічний комбінат". При звільнені з підприємства відповідач не провів з нею повного розрахунку, у результаті чого заборгованість з заробітній платі підприємства перед позивачем на теперішній час складає 3408 грн. 93коп. У зв'язку з наведеним просить суд стягнути на свою користь з ВАТ "Слов'янський керамічний комбінат" заборгованість по заробітній платі у розмірі 3408 грн. 93 коп., компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати у сумі 7202 грн. 73 коп., трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 1355 грн. 05 коп. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.17). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Представник відповідача ВАТ "Слов'янський керамічний комбінат" в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 1. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] з 21.07.1972 року по 31.05.2000 року працювала у відповідача ВАТ "Слов'янський керамічний комбінат" (а.с.4). При звільнені з підприємства відповідач не провів з нею повного розрахунку, у результаті чого заборгованість з заробітній платі підприємства перед позивачем на теперішній час складає 3408 грн. 93коп. (а.с.5). Вирішуючи питання стосовно стягнення заборгованості з заробітної плати, суд виходить з того, що відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника витрата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що позивач була звільнена з підприємства 21.12.2000 року, заборгованість по заробітній платі складає 3408 грн. 93 коп., між сторонами відсутній спір з приводу розміру заробітної плати, тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача. 2. Вирішуючи питання стосовно стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати, суд приходить до висновку, що вимоги не обґрунтовані, виходячи з наступного. Так, відповідно до п. 2 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого Постановою КМУ від 20.12.1997 року № 1427 із змінами, внесеними Постановою КМУ № 292 від 23.04.1999 року, компенсація працівникам частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 01.01.1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифи на послуги за цей період зріс більше ніж як на один відсоток. Відповідно до п. 3 вказаного Положення, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків та платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Згідно з п. 4 зазначеного Положення, у разі затримки виплати заробітної плати за кілька місяців, сума компенсації визначається згідно з пунктом 3 цього Положення за кожний місяць окремо і підсумовується. Між тим, позивачем не надано доказів про те, за які конкретно місяці виникла заборгованість по заробітній платі, що є суттєвими обставинами для правильного вирішення справи, тому суд позбавлений можливості провести розрахунок у відповідності до вимог закону. 3. Вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь трьох відсотків річних від простроченої суми на підставі ст. 625 ЦК України, задоволенню не підлягають, у зв'язку з наступним. У трудових правовідносинах такі поняття як зобов'язання, неустойка чи інша санкція за невиконання зобов'язання не застосовуються. Такі терміни використовуються в низці статей Цивільного та Господарського кодексів України. За структурою КЗпП України стаття 117 цього Кодексу, якою визначено підстави виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку про звільненні, відноситься до розділу VІІ "Оплата праці". Аналізуючи норми Закону України "Про оплату праці" й ст. 117 КЗпП України, слід дійти висновку про те, що відносини стосовно виплати заробітної плати за своєю природою є трудовими, а не цивільними чи господарськими. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це є компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Таким чином, наліз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що до даних правовідносин положення ст. 625 ЦК України не застосовуються. 4. Вирішуючи питання стосовно стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн., суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв'язку з чим, враховуючи обставини справи, а також те, що визнання факту порушень відповідачем строку розрахунку з позивачем сам по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану позивачу, суд вважає за можливе зменшити розмір моральної шкоди та встановити її в сумі 500 грн. 00 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial