Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

В листопаді 2018 [PERSON] звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останього суму франшизи у розмірі 2000,00 грн. В обгрунтування\~позову [PERSON]\~вказав,\~що 19\~травня 2018 року по вул. Домбровського,38/36 в м. Житомирі з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої йому, як власнику автомобіля Volkswagen Caddy, було завдано матеріальну шкоду. Враховуючи, що страховик відповідача здійснив йому виплату страхового відшкодування без врахування франшизи у розмірі 2000 грн, яку відповідач добровільно відмовляється сплатити, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму франшизи. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 14 грудня 2018 року вказану цивільну справу передано на розгляд до Романівського районного суду Житомирської області за підсудністю. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі\~ЦПК України), без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подати відзив не скористався. Судом встановлено, що 19 травня 2018 року о 15 годині по вул. Домбровського,38/36 в м. Житомирі, [PERSON] рухаючись заднім ходом автомобілем Volkswagen LT, допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen Caddy, що знаходився під керуванням [PERSON]М, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою судді Богунського районного суду м. Житомир від 5 липня 2018 року водія автомобіля Volkswagen LT-\~Шуляра М.П.,\~ визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказана постанова суду набрала законної сили 17 липня 2018 року. Відповідно до частини 6 статті 82 Цивільного процесуального\~кодексу України\~(далі\~ЦПК України) та роз'яснень викладених в пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку з цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. З наданого позивачем повідомлення про виплату страхового відшкодування вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ "СК "Євроінс Україна" на підставі договору страхування цивільно-правової відповідальності № 006002-2307-3597538 від 11 травння 2018 року, в якому пунктом 5 була передбачена фрашиза у розмірі 2000,00 грн. У зв"язку з викладеним ПрАТ "СК "Євроінс Україна" перерахувала [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 3158,58 грн, вирахувавши з неї суму фрашшизи, що передбачена вищевказаним договором страхування. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (далі Закон №1961-IV), при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно пункту 12.1. Закону №1961-IV розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Статтею 9 Закону України «Про страхування» від 07 березня 1996 року №85/96-ВР визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до пункту 36.6 Закону №1961-IV, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Згідно статті 22 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина 2 цієї статті визначає, що під збитками розуміється, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідачем доводи позивача не спростовані, а тому майнові права [PERSON] підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] суми франшизи. Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved