Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

Заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 21 жовтня 2016 року звернувся до суду в інтересах держави з вказаним позовом, у якому зазначив, що прокуратурою під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42016151030000311 від 07 вересня 2016 року за ч.1 ст.364 КК України за фактом незаконного вибуття у приватну власність земель прибережної захисної смуги Чорного моря виявлено порушення законодавства під час розпорядження земельними ділянками територіальної громади с.Коблеве Березанського району Миколаївської області. Зокрема, пунктами 9, 10 рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №9 від 14 грудня 2012 року затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1 га (пасовища) із земель, не наданих у власність та користування, для ведення особистого селянського господарства в с.Коблеве у межах території Коблівської сільської ради Березанського району. Пунктом 3 рішення Коблівської сільсьської ради №11 від 26 грудня 2012 року цільове призначення земельної ділянки змінено на будівництво та обслуговування об'єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, на підставі чого [PERSON] видано державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER]. На підставі акта прийому-передачі від 17.03.2015 року право власності на зазначену земельну ділянку перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОТ-2012», учасником якого, відповідно до Протоколу №1/2015 загальних зборів ТОВ «ГРОТ-2012» від 16.03.2015 року, є [PERSON] У зв'язку з цим реєстраційною службою Березанського районного управління юстиції Миколаївської області 11 квітня 2015 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно №36230802. Прокурор вважає, що вказані вище рішення Коблівської сільської ради прийняті з порушенням вимог законодавства, у зв'язку з чим підлягають визнанню незаконними та скасуванню. У обґрунтування своїх вимог прокурор посилався на те, що спірна земельна ділянка розташована у межах пляжної зони прибережної захисної смуги Чорного моря та може перебувати виключно у державній та комунальній власності і надаватися лише у користування для спеціально визначених цілей; будівництво будь-яких споруд, крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних у межах пляжної зони заборонено нормами Водного та Земельного кодексів України; будівельними нормами і правилами та містобудівною документацією у зоні рекреації, де розміщена спірна земельна ділянка, заборонено будівництво об'єктів, крім баз відпочинку, пансіонатів та будинків відпочинку, пляжів, пам'яток археології, заказників пам'яток культури. Всупереч вимогам ч.ч.2,3 ст.186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з природоохоронним органом та органом містобудування і архітектури не погоджено. Цільове призначення земельної ділянки на момент відведення (землі сільськогосподарського призначення) та після його зміни (землі громадської забудови) не відповідало чинній на той час містобудівній документації, що, згідно з ч.7 ст.118 ЗК України, мало бути підставою для відмови у наданні органом місцевого самоврядування дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки. Крім того, прокурор вважає, що [PERSON] фактично не мала наміру ведення особистого селянського господарства, оскільки цільове призначення наданої їй у власність земельної ділянки було невдовзі змінене на комерційне призначення для будівництва та обслуговування об'єктів туристичної інфраструктури і закладів громадського харчування, а тому [PERSON] отримала земельну ділянку, уникнувши процедури публічних торгів, яка встановлена ст.ст.124, 134 ЗК України для отримання громадянами у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування об'єктів рекреаційного призначення. У зв'язку з незаконністю оскаржуваних рішень Коблівської сільської ради прокурор просив визнати недійсним та скасувати виданий на їх підставі державний акт на право власності [PERSON] на земельну ділянку, а також на підставі п.3 ч.1 ст.388 ЦК України витребувати земельну ділянку у добросовісного набувача ТОВ «ГРОТ-2012» на користь власника - територіальної громади с.Коблеве. Ухвалене судом 20 лютого 2017 року заочне рішення у справі за вказаним позовом було скасоване ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 13 квітня 2017 року. У судовому засіданні прокурор заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачі у судове засідання двічі не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представники відповідача ТОВ «ГРОТ-2012» та відповідачка [PERSON] про причини неявки не повідомили, представник відповідача Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області повторно не з"явився у зв"язку із зайнятістю у інших судових процесах, доказів на підтвердження вказаних обстави суду не надав. Зі згоди прокурора суд ухвалює рішення при повторному заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №9 від 14 грудня 2012 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок" затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надано у власність [PERSON] із земель, не наданих у власність та користування земельну ділянку площею 0,1000 га (пасовища) для ведення особистого селянського господарства у с.Коблеве в межах території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області (а.с.15 на звороті). Рішенням Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №11 від 26 грудня 2012 року «Про затвердження проектів із землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок, що перебувають у власності громадян» затверджено проект із землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, що перебуває у власності [PERSON] для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту с.Коблеве площею 0,1000 га (пасовища), на комерційне призначення для будівництва об'єктів інфраструктури та закладів громадського харчування (а.с.18). 29 грудня 2012 року [PERSON] видано державний акт серії [NUMBER] на право приватної власності на вказану земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], який зареєстровано 29.12.2012 року за №482090001001793 у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі (а.с.20). На підставі Акта прийому-передачі від 17 березня 2015 року право власності на зазначену земельну ділянку перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОТ-2012», учасником якого, відповідно до Протоколу №1/2015 загальних зборів ТОВ «ГРОТ-2012» від 16.03.2015 року є [PERSON] 11 квітня 2015 року реєстраційною службою Березанського районного управління юстиції Миколаївської області видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно №36230802 на ім"я товариства з обмеженою відповідальністю "ГРОТ-2012". Зазначені обставини підтверджуються даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.21-23), експлікацією земельних угідь (а.с.16-17) та інформацією Відділу Держкомзему в Березанському районі Миколаївської області (а.с.24, 25). За даними Національної кадастрової системи, спірна земельна ділянка знаходиться на відстані від урізу води Чорного моря до південної межі - 50-60 метрів, до північної - 100-110 метрів, що узгоджується з матеріалами експлікації земельних угідь (а.с.24-25). За положеннями ст.60 Земельного кодексу України та ст. 88 Водного кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше 2-х км від урізу води. У межах прибережної захисної смуги морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється пляжна зона, ширина якої визначається залежно від ландшафтно-формуючої діяльності моря, але не менше 100 метрів від урізу води (ч.10 ст.88 Водного кодексу України). З урахуванням зазначених нормативних розмірів, наявні підстави вважати, що спірна земельна ділянка розташована в межах пляжної зони прибережної захисної смуги. Відповідно до положень ст. 58 ЗК України землі, зайняті прибережними захисними смугами, віднесено до земель водного фонду. За змістом ст.59 ЗК України, землі прибережних захисних смуг перебувають виключно у державній та комунальній власності і можуть надаватися лише в користування та для спеціально визначених цілей. Як передбачено ч.4 ст.59 ЗК України (в редакції, що діяла на час прийняття оскаржуваних рішень), земельні ділянки прибережних захисних смуг можуть передаватися громадянам та юридичним особам на умовах оренди для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо. Передача земельних ділянок прибережних захисних смуг у приватну власність та для потреб, не зазначених у ч.4 ст.59 ЗК України, законодавством України не передбачено. Таким чином, Коблівською сільською радою всупереч зазначеним нормам законодавства передано у приватну власність земельну ділянку, що знаходиться у межах прибережної захисної смуги, для потреб, не передбачених законом. Відповідно до проекту планування та забудови Березанського району Миколаївської області, затвердженого постановою Державного комітету УРСР у справах будівництва від 23.10.1985 року № 112, надана відповідачці [PERSON] у власність земельна ділянка розташована у зоні рекреації, у якій не передбачено розміщення земельних ділянок для сільськогосподарського призначення та земель громадської забудови. Невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, є підставою для відмови у дозволі на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (ч.7 ст.118 ЗК України). Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №9 від 14 грудня 2012 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок", яким затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надано у власність [PERSON] земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, не відповідає зазначеним вимогам законодавства. Відповідно до ч.8 ст.118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується у порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, зокрема, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої в межах прибережної захисної смуги, підлягає погодженню з природоохоронним органом, а проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта, - з органом містобудування та архітектури (ч.ч.2,3 ст.186-1 ЗК України). Як вбачається з повідомлення Управління екології та природних ресурсів Миколаївської обласної державної адміністрації (а.с.28), землевпорядна документація щодо відведення земельної ділянки в с.Коблеве у власність [PERSON] з кадастровим номером [NUMBER] до управління не надходила, висновки про погодження (відмову) не надавалися. Не надходили звернення щодо погодження проектів землеустрою щодо спірної земельної ділянки і до управління містобудування та архітектури Миколаївської обласної державної адміністрації (а.с.27). Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, рішення Коблівської сільської ради №9 від 14 грудня 2012 року та №11 від 26 грудня 2012 року підлягаю визнанню недійсними та скасуванню на підставі ч.10 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" як такі, що суперечать законодавству України та порушують цивільні права та інтереси держави. У зв'язку з цим підлягає також визнанню недійсним і скасуванню Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий на підставі рішення Коблівської сільської ради №11 від 26 грудня 2012 року, який є похідним документом та посвідчує виникнення права власності. Згідно з ч.3 ст.388 Цивільного кодексу України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Таким чином вимоги прокурора щодо витребування спірної земельної ділянки загальною площею 0,1 га у відповідача ТОВ «ГРОТ-2012», яка вибула з володіння держави незаконно, та повернення земельної ділянки у власність держави на користь територіальної громади с. Коблеве Березанського району Миколаївської області в особі Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області підлягають задоволенню. У заяві від 17 березня 2017 року про перегляд заочного рішення суду представник відповідача Коблівської сільської ради Денисов\~ Г.С. посилався на пропуск прокурором строку звернення до суду; після скасування заочного рішення заяв про застосування наслідків спливу позовної давності до суду не надавав. Разом з тим, відповідно до витягу з «Єдиної системи статистики та аналізу роботи органів прокуратури України» щодо реєстрації вхідної кореспонденції, супровідні листи Коблівської сільської ради від 21.01.2013 №73 та від 08.08.2013 р. №1021 про направлення протоколів сесії та рішень із земельних питань за 2012 рік до прокуратури не надходили, що у ході розгляду справи не спростовано, а тому суд вважає доведеним, що прокурором виявлено порушення прав держави під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42016151030000311 від 07 вересня 2016 року за ч.1 ст.364 КК України за фактом незаконного вибуття у приватну власність земель прибережної захисної смуги Чорного моря, а тому строк на звернення до суду з даним позовом не є пропущеним. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача сплачені ним судові витрати в рівних частках з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved