Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

Представник позивача ТОВ "Факторингова компанія "Вектор плюс" [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON], [INFO] разом із її неповнолітньою дочкою [PERSON], [INFO], права користування житловим приміщенням в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]; позбавити [PERSON], [INFO], права користування житловим приміщенням в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]; усунути Товариству з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "ВЕКТОР ПЛЮС" (ЄДРПОУ 38004195) перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належною йому на праві власності квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS], шляхом зняття [PERSON], [INFO], разом із неповнолітньою дочкою [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з реєстраційного обліку по квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], та виключенням відомостей про них із особового рахунку на вказану квартиру. На обґрунтування позову зазначено, що ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» є власником квартири, загальною площею 74,8 кв.м., житловою площею 43,1 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Право власності на вказану квартиру ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» набуло 09 листопада 2015 року на підставі договору іпотеки, серія та номер 4839, укладеного з відповідачами [PERSON] та [PERSON], виданого 20 листопада 2007 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Красношлик В.В., та на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 25979560 від 09.11.2015 року, що підтверджується іпотечним договором, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 47241339, сформованим державним реєстратором Кобєлєвою А.М., та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, сформованою 23 серпня 2016 року, номер інформаційної довідки 66488836. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є колишніми власниками квартири за адресою: [ADDRESS]. З 2008 року відповідачі разом із своєю неповнолітньою дочкою [PERSON], [INFO], значаться зареєстрованими у вказаній квартирі, а на ім'я [PERSON] відкритий особовий рахунок на квартиру. Після переходу від відповідачів до ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], у травні 2016 року відповідачі разом із неповнолітньою [PERSON] добровільно виселилися із житлового приміщення, і в теперішній час в квартирі не проживають. Після залишення житлового приміщення відповідачі з невідомих причин не знялися з реєстраційного обліку по квартирі та до теперішнього часу місце розташування квартири залишається зареєстрованим місцем проживання відповідачів та їх неповнолітньої дитини. Такі дії відповідачів порушують права позивача, як власника нерухомого майна на користування та розпорядження цим нерухомими майном, оскільки після реєстрації за позивачем права власності на квартиру [ADDRESS], право відповідачів на користування житловим приміщенням у вказаній квартирі припинилося. Отже, реєстрація відповідача за місцем знаходження квартири істотно ущемляє права позивача, як власника нерухомого майна, перешкоджає здійсненню прав по користуванню власністю, позивач не має можливості на свій розсуд розпорядитися належним йому нерухомим майном: продати, подарувати, здати в оренду, обміняти, закласти, укласти інші не заборонені законом угоди. Зважаючи на вказані вище обставини, позивач вважає, що має право вимагати усунення порушення його прав, як власника нерухомого майна, з боку відповідачів шляхом позбавлення [PERSON], [PERSON], як попередніх власників житла, права користування житловим приміщенням в належній позивачу на праві власності квартирі [ADDRESS] із зняттям їх з реєстраційного обліку по вказаній квартирі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, письмово просила суд провести розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення .(а.с.70). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені шляхом оголошення в газеті "Вісті Придніпров'я" та "Урядовий кур'єр", про поважність причин неявки суд не повідомили. (а.с.68,69) Представник Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради в судове засідання не з'явився, надали суду заяву про розгляд справи за відсутністю їх предстаника та винести рішення на розсуд суду. (а.с. 67). Представник органу опіки та піклування - адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради в судове засідання не з'явився. Відповідно до ч.2 ст. 158, п. 2 ч.1 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. 14 квітня 2017 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» є власником квартири, загальною площею 74,8 кв.м., житловою площею 43,1 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Право власності на вказану квартиру ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» набуло 09 листопада 2015 року на підставі договору іпотеки, серія та номер 4839, укладеного з [PERSON] та [PERSON], виданого 20 листопада 2007 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Красношлик В.В., та на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 25979560 від 09.11.2015 року, що підтверджується іпотечним договором, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 47241339, сформованим державним реєстратором Кобєлєвою А.М., та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, сформованою 23 серпня 2016 року, номер інформаційної довідки 66488836.(а.с.13-21). [PERSON] та [PERSON] є колишніми власниками квартири за адресою: [ADDRESS]. З 2008 року відповідачі разом із своєю неповнолітньою дочкою [PERSON], [INFO], значаться зареєстрованими у вказаній квартирі, а на ім'я [PERSON] відкритий особовий рахунок на квартиру, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданою 11 січня 2017 року ТОВ «Єдиний розрахунковий центр комунальних послуг».(а.с.11). Після переходу від відповідачів до ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], у травні 2016 року відповідачі разом із неповнолітньою [PERSON] добровільно виселилися із житлового приміщення, і в теперішній час в квартирі не проживають, що підтверджується актом про непроживання від 18 січня 2017 року, складеним техніками-наглядачами [PERSON] та [PERSON], затвердженим начальником юридичного відділу КП КМР «УКОЖФ» Лисим С.В.(а.с.10). Згідно ч.1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Згідно ст. 811 ЦК України договір найму житла укладається в письмовій формі. Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 346 ЦК України правовласності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна. Відповідно до частин 1 та 3 ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування і розпорядження майном. В пункті 33 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року зазначено: «Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Згідно пунктів 34, 35 зазначеної Постанови № 5 від 07 лютого 2014 року «Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов'язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача. Відсутність заперечень попереднього власника майна проти порушення права власності, не пов'язаних із позбавленням володіння, не може бути підставою для відмови в задоволенні позову нового власника про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира або інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла чотирнадцяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. В зв'язку з тим, що неповнолітня [PERSON], [INFO], проживала разом із своїми батьками у спірній квартирі, і відомості про неї були внесені до особового рахунку на квартиру, її місцем проживання є її місце проживання її батьків, тобто відповідачів [PERSON] та [PERSON] Оскільки останні втратили право на користування квартирою [ADDRESS], виселилися із вказаного житлового приміщення разом із дитиною на інше місце проживання, то неповнолітня [PERSON] також є такою, що разом із своїми батьками втратила право користування вказаною квартирою, і відомості про неї повинні бути виключені із особового рахунку на квартиру. Згідно статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Позивач є власником квартири [ADDRESS], правомірно набув на нього право власності, зареєстрував право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, отже має право на володіння, користування та розпорядження належним йому нерухомим майном. Право власності відповідачів на зазначену квартиру було припинено внаслідок добровільного відчуження ними нерухомого майна, і право користування відповідачів житловим приміщенням в належній позивачу квартирі не встановлено договором найму (оренди) житлового приміщення. Відповідачі не надали суду заперечення та доказів на їх підтвердження. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідачів у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору . На підставі викладеного,

Outcome: approved