Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] подала до суду позовну заяву до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця до досягнення їх неповнолітньою дитиною: [PERSON], [INFO], трирічного віку. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що вона з відповідачем по справі уклали шлюб, зареєстрований 17 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні, актовий запис № 163. Від шлюбу вони мають дитину: [PERSON], [INFO]. На даний час дитина знаходиться на повному її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Також відповідач не надає їй ніякої допомоги на її утримання по догляду за дитиною, чим ставить її в дуже скрутне матеріальне становище. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, в своїх поясненнях спиралась на доводи, викладені в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини визнав у повному обсязі, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини не визнав, у зв'язку з тим, що дружина неофіційно працює та може сама себе утримувати, так як отримує заробітну плату. Його середня щомісячна заробітна плата складає 3 430,21 грн. Вважає, що після відрахування аліментів, у нього буде залишатися дуже мала частина його доходу для власного існування. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Так, судом по справі встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, відповідно до копії свідоцтва про шлюб, який зареєстрований 17 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні, актовий запис № 163 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON], [INFO], батьком якої, відповідно до копії свідоцтва про народження, записаний відповідач [PERSON] (а.с. 5). Факт батьківства в судовому засіданні не заперечувався. На даний час дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини та позивача не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач має стабільний дохід, а саме: отримує заробітну плату в розмірі 3 430,21 грн. щомісячно, хронічними захворюваннями не хворіє, стягнень за виконавчими документами з відповідача не проводиться. Відтак, суд у даній справі бере до уваги викладені обставини та зважає на положення ст. 27 Конвенції про права дитини, відповідно до якої батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а тому вважає за можливе зобовязати відповідача виплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не приймає до уваги тверджень відповідача про те, що позивач не потребує його матеріального утримання, так як вона неофіційно працює та отримує заробітну плату, у зв'язку з тим, що зазначені обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Як передбачає ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина має право на своє утримання під час вагітності та до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до довідки ПАТ "КБ "Надра" № 428 від 05.10.2015 року встановлено, що [PERSON] дійсно працює у ПАТ "КБ "Надра" з 30.05.2012 року на посаді старшого касира-менеджера з операцій відділення № [NUMBER] "КБ "Надра" [PERSON] З 01.08.2014 року по теперішній час [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (наказ № 78-п від 25.07.2014 року). Тому, суд вважає за можливе зобовязати відповідача виплачувати аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною: [PERSON], [INFO], трирічного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти підлягають стягненню з моменту надходження позовної заяви в провадження судових органів України, тобто з 28 жовтня 2015 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача.

Outcome: partial