Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Авто Просто» про визнання договору недійсним та стягнення коштів. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 07 вересня 2016 року він уклав з ТОВ «Авто Просто» договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару у групі № 720997. Відповідно до ст. 2 розділу 1 договору, в обовязки ТОВ «Авто Просто» входить «Об»єднання учасників системи [PERSON] у групи з метою придбання автомобілів» та «придбання та розподіл автомобілів між учасниками групи». Вважає умови договору несправедливими, оскільки за його думкою, вбачається перемідальна схема утворення системи, що суперечить п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Окрім того, невизначення строку надання автомобіля і невстановлення умовами договору поточної ціни автомобіля на день його отримання, є підставами для визнання договору недійсним. Посилаючись на ст. 18 Закону України « Про захист прав споживачів», вважає умови договору несправедливими та просить визнати недійсним договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару у групі від 07. 09. 2016 року № 720997, укладений з ТОВ «Авто Просто». В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, просив справу слухати без участі відповідача. В наданих до суду запереченнях вказав, що 07.09.2016 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 720997, предметом якого є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок обєднаних періодичних платежів учасників групи через систему [PERSON]». Передбачені договором умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками, які названі в договорі «періодичні платежі», розмір одного періодичного платежу становить 0,8333% від ціни автомобіля та визначається в Додатку № 1 до [PERSON]. Загальна кількість періодичних платежів за графіком внесків зазначається у додатку № 1 до [PERSON] і складається з 120 внесків. У відповідності до положень [PERSON], розрахунок щомісячних внесків здійснюється на підставі поточної ціни автомобіля. Договір позивача було включено до групи № 1252 та надано порядковий номер 115 у цій групі. Позивачем було сплачено винагороду за послуги, пов»язані з включенням договору до системи в розмірі 3% + ПДВ від поточної ціни автомобіля вказаної в Додатку № 1 в розмірі 7038 грн. Оскільки позивач до підписання договору був ознайомлений з його умовами, сторони досягли домовленості з усіх істотних умов, вважають вимоги позивача такими, що не ґрунтуються на чинному законодавстві та просять відмовити в задоволенні позовних вимог.( а.с. 21-24). Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено , що 07.09.2016 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 720997, предметом якого є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок обєднаних періодичних платежів учасників групи через систему [PERSON]».( а. с. 3-7). Відповідно до п. 1.2 Учасник уповноважує [PERSON] на організацію та адміністрування системи [PERSON]. Система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можливо придбати за рахунок Фонду групи. Учаснику, який сплатив загальну кількість періодичних платежів та виконав усі зобов»язання щодо сплати винагороди адміністратора , буде надано право на отримання автомобіля на найближчому Розподілі товару, який буде проводитись у місяці, наступному за місяцем, в якому учасник повністю виконав усі зобов»язання за [PERSON], але не пізніше двох місцяів з моменту повної оплати поточної ціни автомобіля та виконання інших зобов»язань за [PERSON]. Відповідно до ст. 2 [PERSON] «Авто Просто» зобовязано здійснювати формування групи, включення учасника у групу; укладення договору з постачальником та забезпечення визначення поточної ціни товару постачальником; отримання періодичних платежів та формування фонду групи; організацію передачі автомобіля у власність отримувача товару; здійснення повернення періодичних платежів за достроково розірваними Договорами, в строки та на умовах, визначених [PERSON]. Відповідно до п. 2.1 [PERSON] поточна ціна автомобіля є критерієм основою для розрахунку розмірів періодичних платежів, винагороди товариства та інших платежів, передбачених [PERSON]. Відповідно до п. 2.2 [PERSON] у разі зміни поточної ціни автомобіля [PERSON] просто має право змінювати розмір періодичних платежів та винагороди, які мають вноситися учасниками групи. Про зміну поточної ціни товару [PERSON] письмово повідомляє учасників групи протягом 7 днів з дати отримання від постачальника документа, що підтверджує її зміну. У такому повідомленні зазначаються: дата зміни поточної ціни товару, нова поточна ціна товару; розмір періодичних платежів та щомісячної винагороди за послуги , які мають надалі вноситися учасниками групи з дати поточної ціни товару. ( а.с. 4). Поточна ціна атовомобіля ціна автомобіля, яка встановлюється постачальником кожного місяця в останній робочий день місяця та є основою для розрахунку грошового розміру періодичних платежів та винагороди товариства, передбачених [PERSON], Поточна ціна автомобіля може змінюватися протягом строку ді [PERSON] про адміністрування, що відповідно, зумовлює зміну грошового розміру періодичних платежів та винагороди товариства.( а.с. 3). Відповідно до ст.. 3 [PERSON] учасник групи має право отримати автомобіль на умовах [PERSON]; сплачувати авансові внески відповідно до положень договору; право достроково розірвати договір; право односторонньо відмовитись від договору протягом 14 календарних днів з дати його укладення ( а.с. 3). Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6\~ст.203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.Відповідно до положень, закріплених у ч. 1 п. 2\~ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3\~ст. 19 цього Закону\~забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Згідно ч.6\~ст.19 зазначеного Закону правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Отже,\~Законом України «Про захист прав споживачів»\~закріплено що правочини, здійснені із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми, є недійсними. При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття «пірамідальної схеми» не надано. Аналіз п. 7 ч. 3\~ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів»\~дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару. Для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх цих ознак. Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України.\~\~\~\~\~\~ Пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів. Як видно із змісту оскаржуваного позивачем договору, його предметом, є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля. Відповідно до п. 8.2 [PERSON] учасник, якому надано право на отримання автомобіля, має право одержати автомобіль у власність, якщо він на момент такого одержання належним чином виконує свої зобов»язання за [PERSON] та попередньо виконав наступні вимоги: -учасник, якому право на отримання автомобіля було надано за механізмом пропозиції авансових внесків, повинен сплатити внески; -сплатив винагороду за послуги, пов»язані з передачею автомобіля учаснику, яка є незмінним відсотком, встановленим у Додатку № 1 доДоговору від поточної ціни автомобіля; -сплатив різницю поточної ціни марки або моделі автомобілів у випадку, якщо учасник обрав дорожчу за визначену в [PERSON] марку та модель автомобіля. Отже, споживач, який виконав усі умови угоди, має повне право вимагати від ТОВ «Авто Просто» виконання свого зобов'язання, а саме: оплатити продавцю вартість автомобіля та передати автомобіль споживачу, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі. За таких обставин доводи представника позивача про те, що діяльність ТОВ «Авто Просто» передбачає собою товариство з "пірамідальною схемою" не заслуговують на увагу \~у зв'язку з відсутністю головних ознак «пірамідальної схеми» - безтоварність та сплати компенсації одним учасником за рахунок інших, оскільки за схемою придбання товарів у групах придбавають товар усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами - учасниками схеми є тільки в часі одержання автомобіля кожним із них, за умови виконання своїх зобов'язань. Окрім того, відповідно до ч. 5\~ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг»\~під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Згідно до\~вказаних вище норм Закону\~та\~розпорядження від 09 жовтня 2012 року № 1676 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, законодавець розрізняє ознаки, що застосовуються до поняття «пірамідальна схема» та «придбання товарів у групах», оскільки перше є порушенням законодавства, а друге, за умови отримання відповідного дозволу та дотримання всіх встановлених вимог, є легітимною підприємницькою діяльністю. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 11 вересня 2013 року по справі №6-40цс13, яка відповідно до вимог ч.1\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для всіх судів. Враховуючи те, що матеріали справи містять ліцензію отриману ТОВ «Авто Просто» на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо «придбання товарів у групах» у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринку фінансових послуг, т діяльність (надання фінансової послуги) щодо «придбання товарів у групах», за умови отримання відповідного дозволу, є такою, яка здійснюється товариством легітимно, у тому числі й до введення законом ліцензування такої діяльності. За такими підставами доводи представника позивача про те, що договір, укладений між ТОВ «Авто Просто» і позивачем має ознаки «пірамідальної схеми» не заслуговують на увагу. Що стосується доводів представника позивача про несправедливі умови договору у зв»язку з невизначенням поточної ціни та строку прибання автомобіля, суд зазначає наступне. Стаття 18 Закону України "Про захист прав споживачів" містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобовязань, включаючи умови про взаємозалік, зобовязання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2,3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у звязку з розірванням або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону). визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору. Відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону). Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в частині другій статті 18 цього Закону умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу. Аналізуючи норму статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Отже, ст. ст. 18, 19 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачають різні взаємовиключні підстави визнання угод недійсними. Наявність обов»язкових несправедливих умов договору для визнання його недійсності зазначено в постанові ВСУ України від 11.05.2016 року по справі №6-3020цс15. У вказаній правовій позиції також зазначено, що що несправедливими є положення договору фінансового лізингу, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за дострокове його погашення. В даному випадку суд вважає за необхідним зазначити наступне. Відповідно до п.п. 2.1 , 2.2 [PERSON] поточна ціна автомобіля є критерієм-основою для розрахунку розміру періодичних платежів, винагороди овариства та інших платежів, передбачених [PERSON]. У разі зміни поточної ціни автомобіля [PERSON] сає право змінювати розмір періодичних платежів та винагороди, які мають вноситися учасниками групи. Про зміну поточної ціни товару АвтоПросто письмово повідомляє учасників групи протягом 7 робочих днів з дати отримання від постачальника документа, що підтверджує її зміну. [PERSON] не може збільшувати відсоток щомісячної винагороди, разом з тим, має право зменшити розмір відсотку щомісячної винагороди ( п. 2.4 [PERSON]). Право повернення суми періодичних платежів передбачено також ст. 12 [PERSON] в разі розірвання договору за заявою учасника за вирахуванням відступного за відмову від [PERSON] у розмірі 2 періодичних платежів. Вирахування таких відсутпних суд розцінює як страхування стабільного розвитку адміністрування системи в разі відмови учасника від договору. Отже, за умовами договору, як [PERSON] має право змінювати розмір періодичних платежів, так і учасник [PERSON] має право на повернення таких платежів при розірванні договору., а відповідно суд не вбачає, в даному випадку, несправедливих умов договору, визначення яких надано в Закону України « Про захист прав споживачів». Відповідно до ст. 4 [PERSON] учаснику зобов»язується виконувати зобов»язання, передбачені [PERSON] про адміністрування, в порядку та строки, визначені [PERSON], зокрема спалтити винагороду за послуги, пов»язані з включенням договору до системи [PERSON] та формуванням групи протягом 10 днів після повідомлення Товариством Учаснику номера групи, до якої він належить, та дати створення групи; сплатити винагороду за послуги , пов»язані з передачею автомобіляучаснику, після надання права на отримання автомобіля; щомісяця не пізніше 15-го числа кожного місяця сплачувати періодичні платежі разом із щомісячною винагородою. Як встановлено в судовому засіданні позивачем сплачена 7038 грн. винагороди за послуги, пов»язаними з включенням договору до договору [PERSON] . Вказана обставина підтверджена як поясненнями позивача, представника позивача, так і представником відповідача в наданих запереченнях. Відповідно до п. 8.1 [PERSON] [PERSON] зобов»язуєься надіслати постачальнику замовлення на передачу Автомобіля учаснику та здійснити оплату за Автомобіль Постачальнику протягом 5 робочих днів після того, як: а) учасник, який одержав право на отримання автомобіля здійснить відповідні платежі згідно з умовами [PERSON], пов»язані з видачею автомобіля ( сплатити внески, запропоновані до спалти, а також винагороду за послуги, пов»язані з передачею автомобіля учаснику). б) [PERSON] отримає від учасника належним чином оформлені документи та гарантії згідно з вимогами цієї статті; в)[PERSON] просто затвердить оформлення документів на отримання автомобіля. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленму цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспрюваних прав, свобод чи інтересів. Як встановлено в судовому засіданні, метою звернення до суду є відшкодування 7038 грн. винагороди, сплаченої позивачем згідно умов договору. Сплативши лише винагороду за послуги, пов»язані з передачею автомобіля учаснику, позивач не вчиняв інших дій, передбачених умовами договору, для досягнення мети направленої на придбання автомобіля, зокрема не здійснював періодичні платежі, як того вимагають умови договору. \~ В такому разі відповідач позбавлений можливості приступити до виконання своїх договірних обов'язків, а отже, стверджувати про наявність недобросовісності з боку відповідача (при невиконанні своїх обов'язків) , в даному випадку,не можливо. Суд також зазначає, що відповідно до п. 12.1 5 [PERSON] якщо учасник системи виявить бажання односторонньо відмовитись від [PERSON] про адміністрування протягом 14 днів, Договір вважається розірваним і учасник звільняється від будь-яких зобов»язань за ним. Такому учаснику повертається вся сума коштів, сплачена за [PERSON] про адміністрування. Можливість відмовитися від договору в позасудовому порядку закріплена також в п. 6 ст. 11 Закону «Про захист прав споживачів», відповідно до якого споживач має право протягом чотирнадцяти днів відкликати свою згоду на укладання договору. Отже, сам факт нездійснення з боку позивача першого внеску після сплати лише винагороди, розцінюється судом як фактична відмова від договору, позивач не позбавлений права ставити питання про розірвання договору як в досудовому порядку , так і в судовому порядку, що відповідає ст.ст. 3, 12.1 [PERSON], та узгоджується з нормами ст. 651 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що під час укладення Угоди\~\~ позивач отримав примірник Угоди та додатки до неї, які містять опис послуг ТОВ «Авто Просто». Його підпис в договорі свідчить про його ознайомлення з умовами договору. Однак, як установлено судом, позивач із заявою про розірвання Угоди до ТОВ "АВТО ПРОСТО" не звертався, що свідчить про його розуміння та згоду з усіма умовами Угоди. Отже, доводи позивача про те, що умови договору про можливість збільшення ціни автомобіля порушують його права, -як споживача, не заслуговують на увагу, оскільки з моменту підписання угоди позивач до відповідача про розірвання угоди не звертався, що свідчить про те, що він погоджувався з усіма умовами договору та не вважав їх такими, що порушують його інтереси Суд, у відповідності до положень статті 212 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а сторони , відповідно до ст. 60 ЦПК України, мають право довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 1 Угоди договір укладається шляхом його підписання стронами [PERSON] та підписання Додатку № 1, який є невід»ємною частиною [PERSON]. Як вбачається з умов договору в додатку вказується розмір щомісячної винагороди та поточна ціна автомобіля. В судовому засіданні було досліджено договір № 720997 від 07.09.2016 року. Додатком, який як зазначено в позовній заяві, було приєднано до позовної заяви, є лише довідка про ознайомлення Учасника групи із внутрішніми правилами ( а.с. 7). Додатку з визначеннмя поточної ціни автомобіля 19500 грн., на який посилається позивач в позовній заяві, суду не надано. Як пояснив представник позивача в судовому засіданні, інших додатків суду не надано, клопотань з приводу витребування доказів суду не заявлялось. Отже, укладаючи угоду № 720997 з додатками до неї сторони з'ясували умови договору, передбачили права та обов'язки сторін, і добровільно погодились на її укладення, крім того позивач був ознайомленийз строком придбання автомобіля, з можливістю зміни суми заборгованості в разі зміни ціни автомобіля та не вважав для себе це невигідними умовами. Відповідно до ст. 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу\~інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.\~\~ Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема той факт, що позивачем не доведено наявність усіх ознак несправедливих умов договору, позивачем взагалі не надано до суду доказів- додатків до [PERSON], які є невід»ємною його частиною з визначенням поточної ціни автомобіля та розрахунку інших платежів, у тому числі винагороди за послуги, пов»язаними з включенням договору до договору [PERSON], що в свою чергу були сплачені позивачем, виходячи з таких принципів як свобода договору ,волевиявлення сторін при укладенні договору,які не суперечать актам цивільного законодавства, недоведеності позивачем порушення його прав як споживача, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог[PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання договору недійсним та стягнення коштів. На підставі викладеного, ст.ст.203,215,638,707,806,807 ЦК України, З-ну України «Про захист прав споживачів», ст.ст.10,11,88,209,212,214-215, 218 ЦПК України,-

Outcome: dismissed