Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Костопільської міської ради Рівненської області про визнання права власності. Позивач посилається на те, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. З метою належного використання змельної ділянки, позивачем побудовано на ній житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Даний факт підтверджується технічним паспортом на садибний індивідуальний житловий будинок, погоджений КП РОБТІ та виданий 25 червня 2013 року на її ім'я, інветаризаційна справа №9283 від 25.06.2013р. Рішенням Костопільської міської ради №33 від 15.02.2012 року за її заявою земельній ділянці присвоєно поштовий №178Б. Згідно звіту від 08.06.2013 року ФОП [PERSON] (експерт) про проведення обстеження технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об"єкта "Садибного (індивідуального) житлового будинку на [ADDRESS]". Згідно висновків та рекомендацій вказаного звіту, встановлено відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації вищезазаначеного житлового будинку. Однак, здійснення будівництва вищевказаного житлового будинку було здійснено без отримання права на виконання будівельних робіт, та здійснено без необхідних дозволів. Оскільки, будівництво житлового будинку на [ADDRESS], здійснене в межах земельної ділянки, яка належить позивачці на праві приватної власності, з дотриманням архітектурних, санітарних та протипожежних вимог та не порушує жодних прав та інтересів інших осіб. Разом з тим сусідній власник земельної ділянки, [PERSON], немає ніяких притензій до позивача з приводу будівництва житлового будівництва, а тому просить визнати за нею право приватної власності на самочинно збудований садибний (індивідуальний) житловий будинок літ."А-1" на [ADDRESS], загальною площею 91,7 м.кв. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю, просить його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Доповнила, що іншим шляхом, крім як в судовому порядку, неможливо визнати право власності на дану будівлю, права інших осіб при цьому не порушуються. Представник відповідача Костопільської міської ради в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, вказав, що йому як сусіду не заважає побудований позивачем садибний будинок. Суд, заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши письмові докази по справі, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, в їх сукупності, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно технічної документації РОБТІ, інвентаризаційна справа №9283 від 25.06.2013р., технічний паспорт на будівлю [ADDRESS] виготовлено на ім'я [PERSON] Згідно рішення № 33 від 15.02.2012 року Костопільської міської ради, прийнято рішення присвоїти поштовий [ADDRESS] і належить на праві власності [PERSON] Відповідно до звіту експерта від 08.06.2013 року, ФОП [PERSON], про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об"єкта "Садибного (індивідуального) житлового будинку на [ADDRESS]". Згідно висновків та рекомендацій вказаного звіту, встановлено відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації вищезазаначеного житлового будинку. Встановлено, що позивач зверталась до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області із заявою про прийняття в експлуатацію об"єкта "Садибний (індивідуальний) житловий будинок літ. "А-1" на [ADDRESS]" побудованого без дозволу на виконання будівельних робіт. Однак, згідно відповіді №РВ212132460755 від 03.09.2013р. позивачу відмовлено у введенні будинку в експлуатацію, оскільки перевіркою встановлено, що під час будівництва допущені порушення вимог Державно будівельних норм, а саме протипожежна відстань від об"єкта до господарства будівлі на [ADDRESS], належного відповідачу [PERSON], становить 2,70 м., чим порушено п.3.25, вимоги таблиці 1, додатку 3.1 ДБН 360-92. Про що були складені відповідну постанову по справі про адміністративне правопорушення та позивачем було сплачено призначені адміністративні стягнення. Разом з тим сусідній власник земельної ділянки, [PERSON], немає ніяких притензій до позивача з приводу будівництва житлового будівництва, про що було складено відповідну заяву про блокування господарської будівлі. Згідно ч.3 ст. 375 ЦК України право власності на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм та правил. а також за умови використання земельної ділянки за її призначенням. У відповідності зі ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі споруди, та набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Відповідно до положень п.1 ст.376 ЦК України - житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або із істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до п.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника користувача земельної ділянки суд може визнати право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка є власником або користувачем земельної ділянки, на якій було самовільно побудоване нерухоме майно, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття прямо не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За таких обставин, коли суб"єктивне право ще безпосередньо іншими особами не порушене, власник майна може звернутись до суду з позовом про визнання права власності. У відповідності до положень ст.392 ЦК України за наявності спору право власності на таке майно вирішується судом. З урахуванням наведеного суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON], про визнання права власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved