Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Шепетівської міської ради з даним позовом, просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на квартиру за адресою: [ADDRESS] після смерті її рідних: матері [PERSON], яка померла 06.05.2009 року, та брата [PERSON], який помер 03.08.2015 року внаслідок отриманих в ДТП травм. Свій позов обґрунтовує тим, що вона є єдиною спадкоємицею щодо майна померлих, до складу якого увійшла квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Як спадкоємець за законом за своїм братом та мамою, у вересні 2015 року подала заву до Шепетівської міської нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак листом нотаріуса від 10.09.2015 року за № 1170/01-15 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із неподанням правовстановлюючих документів на квартиру на імя спадкодавців. Враховуючи вищевикладені обставини звернулася до суду з даним позовом, який просить задовольнити. Просила справу слухати у її відсутність, оскільки перебуває за межами м. Шепетівки. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві і просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, вважаючи його необґрунтованим. Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є дочкою померлої 06.09.2009 року [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивача [PERSON] серії ІІ БВ № 402561, запис № 188 від 03.05.1969 року, яка народилась 23.04.1969 року, виданого міськвідділом ЗАГС, м. Шепетівка Хмельницької області, батьками якої були: батько [PERSON] та мати [PERSON]. У 1988 році у звязку із одруженням позивач змінила прізвище на [PERSON], свідоцтво про укладення шлюбу серії І-БВ № 497750, запис за №84 від 24.03.1988 року, виданого міськвідділом ЗАГС, м. Шепетівка Хмельницької області. Позивач є сестрою загиблого внаслідок ДТП 03.09.2015 року її брата [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії ІІ-БВ за № 402562, запис 530 від 15.08.1978 року, відповідно до якого останній народився 03.08.1978 року і його батьками були: батько [PERSON] та мати [PERSON], та зазначеним вище свідоцтвом про народження позивача. 06.05.2009 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БВ № 113170, запис за № 270, виданим 06 травня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області. Разом з матірю постійно проживав рідний брат позивача [PERSON], який трагічно загинув 03.08.2015 року після ДТП, що сталося 30.07.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього серії І-БВ № 264098, запис за № 389, виданого 04 серпня 2015 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області. У вересні 2015 року позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON], на що отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із неподанням правовстановлюючих документів на квартиру на імя спадкодавців. Відповідно до довідки приватного підприємства «Управлінська компанія» «УПРАВДОМ» згідно картотеки в квартирі № 12, вул. Старокостянтинівське шосе, 16, м. Шепетівка Хмельницької області були зареєстровані [PERSON], [INFO], в період з 10.12.1968 року по 06.05.2009 року (день смерті), та [PERSON], [INFO], в період з 22.01.1999 року по 03.08.2015 року (день смерті). Нумерація квартир за вище вказаною адресою була змінена згідно витягу рішення виконавчого комітету Шепетівської міської ради № 238 від 18.08.2011 року. Відповідно до рішення виконавчого комітету Шепетівської міської ради за №238 від 18.08.2011 року перезатверджено нову нумерацію квартир в будинку №16 по вул. Старокостянтинівське шосе № 16 м. Шепетівка Хмельницької області. Відповідно до довідки комунального підприємства «Шепетівське бюро технічної інвентаризації» за № 212 від 04.09.2015 року заява з необхідними відповідними документами про передачу квартири № 9 (після впорядкування нумерації № 12) по вул. Старокостянтинівське шосе, м. Шепетівка згідно з законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» подана громадянами [PERSON] та [PERSON] 29.04.2009 року. Після подачі заяви працівниками БТІ був виготовлений пакет документів по приватизації квартири. Розпорядження про приватизацію квартир не приймалось, оскільки саме на той час проводилась робота по впорядкуванні нумерації в будинку і чіткої нумерації ще не було визначено. Подальші дії співвласників квартири БТІ не відомі, свідоцтво про право власності на кв. 12 в архівних матеріалах БТІ не зареєстроване. Після смерті 06.05.2009 року [PERSON] будь-яких інших заяв щодо приватизації вищевказаної квартири в Шепетівське БТІ не надходило. Наведене було підтверджено поясненнями в судовому засіданні свідка [PERSON] Відповідно до наданих матеріалів позивач є єдиним спадкоємцем до майна померлих брата та матері. \~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України (шестимісячний строк з дня смерті) він не заявив відмову від неї. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позв про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). До ч.2 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкування відбувається за спадковою трансмісією, то право на прийняття спадщини у спадкоємців виникає на загальних підставах. До вимог ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є у комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Частиною 1\~ст. 1269 цього Кодексу\~встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5\~ст. 1268 ЦК України). Частиною четвертою ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. У силу статей 1, 3, 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність. Пленум Верховного Суду України в частині п'ятій пункту 13 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" зазначив, що в разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнанння за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві. Отже, право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленною заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством. У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" строку,\~до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру. Наведені письмові дані суд розцінює як доказ висловлення спадкодавцями волі на приватизацію займаної ними квартири та їх смерть до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію. Оскільки, прийнявши спадщину після смерті спадкодавців, до складу якої входять майнові права на квартиру, що фактично є предметом спору, позивач не має можливості реалізувати своє право на оформлення спадщини в зв'язку з відмовою нотаріальної контори видати свідоцтво про право власності на спадщину за законом, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на належне [PERSON] та [PERSON] майно. Судові витрати покладати на відповідача позивач не просив. На підставі ст.ст. 392, 1216, 1218, 1268, 1269, 1276,8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", Пленум Верховного Суду України в частині п'ятій пункту 13 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності",

Outcome: approved