Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

У березні 2012 року позивачка звернулася до суду із позовом до дочірнього підприємства «Мідас», товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-Плюс» про визнання правочинів недійсними, захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 31.08.2011 року між нею та ДП «Мідас» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» укладено договори №009575, додатки №1 та №2 до них про надання консультативних послуг, надання послуг, спрямованих на придбання товару на умовах програми діяльності «Приват-Плюс». На виконання умов зазначених договорів нею сплачено грошові кошти в сумі 9600,00 грн. на рахунок ДП «Мідас» та 3111,15 грн. на рахунок ТОВ «Компанія «Приват-Плюс». Посилаючись на те, що діяльність відповідачів з надання послуг, зазначених в договорах має ознаки нечесної підприємницької діяльності, яка вводить в оману, зокрема, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, є односторонньою, оскільки передбачає лише права відповідача без будь-яких обов'язків, а відповідальність за невиконання договору несе виключно учасник програми, а також відповідачем порушено її права щодо надання інформації про хід виконання цього договору, посилаючись на положення ст.ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» вважає зазначені договори нікчемними, у зв'язку з чим просила визнати вказані договори недійсними, стягнути на її користь безпідставно набуті кошти та завдану моральну шкоду. Розгляд даної справи проводився судами неодноразово. При новому розгляді даної справи, у судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. При цьому вказали на те, що умови оспорюваних договорів зводяться до формування групи учасників системи, за рахунок чистих щомісячних платежів, з яких надалі створюється фонд цієї групи, тобто за кошти учасників системи, але право на купівлю отримують не всі, а тільки ті, які зробили найбільшу кількість внесків. Отже, розподіл фонду групи проходить за пірамідальною схемою, при цьому саме одержання товару, який передається у власність учаснику системи до повної оплати, і є "компенсацією" за рахунок коштів інших учасників системи. Крім того, оскільки відповідач не вкладає власних коштів при формуванні фонду для купівлі товару, а використовує кошти інших клієнтів для надання права на купівлю товару, то, на їх думку, це є компенсацією за рахунок коштів інших учасників. Також укладаючи спірні договори [PERSON] як споживачу послуг не було надано достатньої інформації щодо предмету договорів, а також їх подальших наслідків. Укладаючи дані договори [PERSON] вважала, що за їх умовами вона має отримати саме грошові кошти на придбання товару у кредит, а не сам товар - будівельні матеріали у строк, який договором не визначено. Тому є усі визначені законом підстави для визнання таких договорів недійсними, стягнення сплачених коштів та відшкодування завданої діями відповідачів моральної шкоди. Представник відповідача у судовому засідані позовні вимоги не визнав, й відповідно надав суду письмові заперечення на заявлений цивільний позов. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 31 серпня 2011 року між позивачем та ТОВ Компанія «Приват-Плюс» укладено договір №009575 про надання послуг, спрямованих на придбання товару, на умовах програми Приват-Плюс , яка є Додатком №1 та №2. Відповідно до ст.7 договору ТОВ Компанія «Приват-Плюс» гарантує одержання права на отримання товару за умови виконання партнером усіх зобов'язань за договором. Статтею 2.1 договору передбачений обов'язок ТОВ Компанія «Приват-Плюс» здійснити послуги, зокрема з оплати товару та забезпечення його передачі партнеру відповідно до Програми діяльності Приват-Плюс. Передбачені договором умови дозволяють учаснику сплачувати ціну товару, який буде придбаний адміністратором на користь партнера на умовах Програми діяльності Приват-Плюс, розмір якого визначається невеликими щомісячними внесками, які названі в договорі «Щомісячний Чистий платіж». При цьому, відповідно до ст.1 Програми діяльності Приват-Плюс «Щомісячний Чистий платіж» - частина щомісячного загального платежу, розмір якого визначається шляхом ділення вартості товару на загальну кількість платежів партнера, та визначається у додатку №2 до договору. Крім того, згідно п. 2.2 Програми послуги, які є предметом договору, надаються шляхом формування товариства Партнерів, метою яких є отримання товару. Партнери шляхом підписання договору та додатків до нього вповноважують адміністратора на організацію та адміністрування товариства Партнерів, до якого вони включені, протягом всього строку їхнього існування. При цьому, згідно умов Програми товаром є об'єкти нерухомості, земельні ділянки, транспортні засоби, авто/сільгосп техніка, будівельні матеріали, телерадіоапаратура, побутова техніка, сантехнічні товари, швейні машини, музичні інструменти, конофотоапаратура, меблі, тканини, тюлегардинні вироби, одяг, взуття, килимові вироби, технічні засоби та устаткування, газові плити, персональні комп'ютери, побутові прилади обліку споживання енергетичних ресурсів або інші товари вітчизняного та іноземного виробництва, що не вилучені із цивільного обороту згідно із законодавством України. Остаточне найменування (модель, кількість тощо) Товару визначається розрахунком, що надається Партнером, для здійснення його оплати згідно цієї Програми. Згідно анкети партнера, позивачка визначила, що має намір отримати за даною програмою будівельні матеріали вартістю 80 000 грн. Крім того, згідно умов Програми виконання послуг з адміністрування системи полягає в тому, що клієнт сплачує передбачені контрактом кошти (щомісячний загальний платіж (п.4.1 Програми)), а адміністратор (ДП «Мідас» ТзОВ «Компанія «Приват -Плюс») проводить для товариства партнерів в кінці кожного непарного місяця асигнаційний акт №1 та в кінці кожного парного місяця - асигнаційний акт № 2 (п.5.1 Програми). Право на отримання товару по результатах асигнаційного акту №1 надається тим партнерам, які мають найбільшу кількість заявлених платежів (п. 5.11 Програми). А право на отримання товару за асигнаційним актом №2-тим партнерам, які матимуть найбільшу сумарну кількість проплачених платежів (п. 5.11.1 Програми). Право на отримання товару за результатами асигнаційного акту є підставою для придбання його на користь партнера за рахунок фонду товариства партнерів (п.5.17 Програми). Крім того, відповідно до п.2.3 ст. 2 Додатка №1 Договору «Програми діяльності «Приват-Плюс», кожному сформованому товариству партнерів надається номер, кожному партнеру - порядковий номер його в Товаристві ( а.с.12). Згідно п. 4.1. «Програми діяльності Приват-Плюс» з початку і до кінця Графіка платежів партнер повинен сплачувати в кожному місяці щомісячний загальний платіж, зазначений у Додатку № 2 до Договору. Зобов'язання зі сплати щомісячного загального платежу виникає у партнера першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому було укладено Договір (а.с.12). З огляду наведеного вбачається, що предметом цього договору є надання партнеру послуг шляхом формування товариства партнерів, метою яких є отримання товару. При цьому, умовами договору передбачено щомісячна сплата внесків за товар (будівельні матеріали), який передається позивачу та право позивача на отримання товару, незалежно від сплати платежів іншими учасниками групи. Таким чином, в договорі чітко передбачено, що споживач оплачує кожного місяця частину ціни товару. Після одержання товару споживач зобов'язаний і надалі сплачувати кошти за товар до повної його оплати. Отже, договором передбачена щомісячна сплата платежів за товар, який передається споживачеві в рамках укладеного договору, а не за можливість одержання права на купівлю товару. Споживач, який виконав усі умови угоди, має повне право вимагати від ДП «Плюс» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» виконання свого зобов'язання, а саме оплатити продавцю вартість товару та передати товар споживачу, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі. Так, відповідно до частин першої, другої статті 215 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до положень, закріплених у частині першій, пункті 7 частини третьої, частини шостої статті 19 Закону України "Про захист прав споживачів", забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, згідно з пунктом 7 частини третьої статті 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, Законом України "Про захист прав споживачів" закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття "пірамідальної схеми" не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до "пірамідальної схеми". Аналіз пункту 7 частини третьої статті 19 Закону України "Про захист прав споживачів" дає підстави для висновку, що поняття "пірамідальна схема" у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення оплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару. Таким чином, для кваліфікації "пірамідальної схеми" необхідна наявність усіх зазначених ознак у сукупності. Відсутність будь-якої з вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як "пірамідальної", тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України. Висновок про саме таке застосування статті 19 Закону України "Про захист прав споживачів" міститься в постановах Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року, 25.06.2014 р., 03.09.2014 р., які у відповідності до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України. Так, пірамідальній схемі властива сплата коштів за можливість одержання окремим учасником грошової компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів. Разом з цим, як встановлено судом, предметом спірного договору, укладеного між сторонами в рамках «Програми діяльності Приват-Плюс» є саме надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним товару, зокрема будівельних матеріалів на суму 80 000 грн. За таких обставин доводи позивача про те, що діяльність відповідача за договором сторін є функціонуванням "пірамідальної схеми", суперечить змісту п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" у зв'язку з відсутністю головних ознак "пірамідальної схеми" - безтоварність та сплати компенсації одним учасником за рахунок інших, оскільки за схемою придбання товарів у групах придбавають товар усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами - учасниками схеми є тільки в часі одержання товару кожним із них, за умови виконання своїх зобов'язань. Крім того, для віднесення схеми до пірамідальної необхідно врахувати й інші норми чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, оскільки діяльність ДП «Мідас» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» з адміністрування фінансових коштів підпадає під поняття "фінансова послуга". Так, відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" під поняттям "фінансова послуга" розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Законом України від 2 червня 2011 року № 3462-ІV "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг" (введено в дію з 9 січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" та доповнено п. 111, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Як убачається з наведеного, законодавець розрізняє ознаки, що застосовуються до поняття "пірамідальна схема" та "придбання товарів у групах". Якщо перше є порушенням законодавства, то друге, за умови отримання відповідного дозволу та дотримання всіх встановлених вимог, є легітимною підприємницькою діяльністю. Такий висновок ґрунтується на головній ознаці відсутності "пірамідальної схеми" згідно з п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" - це товарність схеми, тобто передбачення надання споживачу товару в обмін на внесені ним кошти. Разом з тим, як встановлено судом, спірний договір укладено сторонами 31.08.2011 року, коли отримання ліцензії для надання послуг, що є предметом договору Законом не вимагалося. Так на дату укладення договору Закон України від 2 червня 2011 року №3462-1У «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг», яким внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» та доповнено п. 11-1, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, не був чинним, а відтак законом не було передбачено отримання суб'єктом господарської діяльності ліцензії на цей вид діяльності. Таким чином, ДП «Мідас» ТОВ « Компанія «Приват-Плюс» здійснював підприємницьку діяльність з адміністрування фінансових коштів легітимно, оскільки вона не була заборонена Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» на час укладання спірного договору. З огляду вищенаведеного, суд приходить до висновку про відсутність у діяльності ДП «Мідас» ТОВ « Компанія «Приват-Плюс» таких ознак «пірамідальної схеми», як безтоварність та сплата компенсації одним учасником за рахунок інших, а отже нечесної підприємницької діяльності та введення позивача в оману у такий спосіб під час укладення спірного договору, оскільки за схемою придбання товарів у групах одержують товар усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами - учасниками програми є тільки в часі одержання Товару кожним із них, за умови виконання своїх зобов'язань. За таких обставин, суд вважає, що зазначений договір відповідає вимогам чинних на час його укладення положень Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а отже відсутні ознаки його недійсності та стягнення з товариства сплачених позивачем грошових внесків. Крім цього судом встановлено, що 31 серпня 2011 року між [PERSON] та відповідачем ДП «Мідас» ТзОВ «Компанія «Приват-Плюс» укладено договір №009575, предметом якого є надання виконавцем за завданням замовника консультаційних послуг щодо можливості придбання на його користь товарів широкого асортименту на умовах Договору, додатку №1 («Програми діяльності Приват-плюс») та додатку №2 (Анкетні дані партнера) до нього, що укладаються замовником із ДП «Плюс» ТОВ «Компанія «Приват- Плюс» (а.с.9). На виконання вимог п.2.1 зазначеного договору за виконання консультативних послуг відповідача ДП «Мідас» ТзОВ «Компанія «Приват-Плюс» позивачем сплачено 9600 грн., що підтверджується копією квитанції (а.с.17). Взяті на себе зобов'язання ДП «Мідас» ТОВ «Компанія» Приват-Плюс» виконало в повному обсязі, про що свідчить акт прийому-передачі наданих послуг (а.с. 34, т. 2). При цьому, суд вважає необґрунтованими твердження позивача в позовній заяві про введення її в оману при укладенні даного договору №009575 про надання консультаційних послуг, з підстави нечіткого та двозначного характеру, який вплинув на свідомий вибір позивача та призвів до укладення нею договору з цим відповідачем на невигідних до себе умовах. Так, зазначаючи таку підставу для визнання договору нікчемним, позивачем не викладено, передбаченої пунктами 1-6 ч.2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» інформації, стосовно якої її введено в оману при наданні згоди на здійснення укладеного договору. Крім цього, згідно абзацу 2 ч.2 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Разом з тим, як убачається з договору, що оспорюється, позивач засвідчила своїм підписом його текст, чим підтвердила факт надання нею гарантій, передбачених п.6.1 договору, зокрема, що вона діє не під впливом тяжкої обставини, помилки чи обману, без будь-якого психічного чи фізичного впливу, насильства, розуміючи значення цього Договору, його предмет, істотні умови та правову природу, свої права та обов'язки по ньому, підтверджують дійсність своїх намірів при його укладенні та те, що цей договір не носить характеру мнимої удаваної угоди, і спрямований на реальне настання відповідних для неї правових наслідків. При цьому за змістом пп. 5.2 - 5.4 договору визначено, що він набуває юридичної сили з моменту його підписання і діятиме протягом дев'яти календарних днів. Замовник вправі розірвати договір в односторонньому порядку протягом дев'яти календарних днів з моменту його підписання, шляхом надіслання поштою виконавцю письмової заяви про свій намір розірвати договір. Однак, як встановлено матеріалами справи, позивачка із заявою про розірвання договору в дев'ятиденний термін до ДП «Мідас» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» не зверталася, що свідчить про її розуміння та згоду з усіма умовами договору. Згідно до п. 5.5. договору, якщо сторони не пред'явили одна до одної ніяких претензій, взятих по цьому договору, то зобов'язання вважаються виконаними належним чином. За таких обставин суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позовної вимоги визнання укладеного між нею та ДП «Мідас» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» договору та відповідно стягнення коштів, отриманих за даним правочином. Також ураховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог [PERSON] в частині стягнення на її користь з відповідачів завданої порушенням її прав як споживача моральної шкоди, оскільки доказів про порушення її прав нею у визначеному законом порядку не наведено, а оспорювані нею договори відповідають вимогам закону. На підставі наведеного, ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України, ст. ст.1,4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст.ст. 18,19 ЗУ «Про захист прав споживачів»,

Outcome: dismissed