Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, управління Держкомзему у Рахівському районі Закарпатської області, [PERSON], [PERSON] про скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 22 червня 2003 року, вона являється власником в цілій частині земельної ділянки розміром 0,22 га, розташованої на території Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, цільовим призначенням якої являється - обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель - 0,15 га, ведення особистого селянського господарства - 0,07 га". Даний правовстановлюючий документ зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1080. Суміжним землекористувачем, відповідно до опису меж від "Б" до "В" являється відповідач, [PERSON]. Останньому відповідно до рішення 33 сесії 5 скликання Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області №1166 від 30 жовтня 2009 року надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо надання документів, що посвідчують право спільної сумісної вланості на земельну ділянку площею 0,15 га по [ADDRESS]. Акт встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки, як невід"ємну частину технічної документації із землеустрою щодо посвідчення права власності на земельну ділянку, нею, [PERSON], як суміжним землекористувачем, не погоджено у зв"язку із наявністю межового спору між нею та [PERSON] Рішенням 36 сесії 5 скликання №1263 від 25 грудня 2009 року встановлено й погоджено межі земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] за фактичним користуванням, та погоджено виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства [PERSON] та [PERSON] без погодження межі із суміжним землекористувачем [PERSON], погоджено виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства [PERSON] без погодження межі із суміжним землекористуваечм [PERSON] На підставі цих рішень органу місцевого самоврядування відповідачу [PERSON] 5 липня 2010 року було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER], згідно якого відповідач являється власником земельної ділянки розміром 0,1500 га, яка розташована по [ADDRESS], цільовим призначенням якої являється будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. При виготовленні технічної документації із землеустрою щодо посвідчення права власності на земельну ділянку, яка відводилася відповідачу, [PERSON] у власність, акту погодження зовнішніх меж земельної ділянки відповідача нею не погоджувалося та не підписувалося. Як наслідок при виготовленні відповідачу [PERSON], правовстановлюючого документу, останнім було проведено часткове захоплення присадибної земельної ділянки, що належить їй на праві приватної власності відповідно до державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого їй 22 червня 2003 року. Вирішуючи земельний (межовий) спір між нею та відповідачами [PERSON] та [PERSON], Великобичківська селищна рада Рахівського району Закарпатьської області винесла рішення щодо погодження меж із особою, земельна ділянка якої не межує із земельною ділянкою, яка відведена у власінсть відповідача [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається із плану земельної ділянки в державному акті на право приватної власності на землю та збірного кадастрового плату технічної документації із землеустрою відповідачів [PERSON], суміжним землекористувачем по межі від "Б" до "В" являється вона [PERSON], а відповідно до рішення органу місцевого самоврядування межі погоджено із [PERSON], який не являється суміжним землекористувачем. На підставі наведеного просила державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий 5 липня 2010 року [PERSON] на земельну ділянку розміром 0,1500 га, яка розташована по [ADDRESS], цільовим призначенням якої являється будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, скасувати, як такий, що виданий із порушенням чинного законодавства та стягнути з відповідачів судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представники присутні не були. Представник позивача за довіреністю [PERSON] направив суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області в судове засідання не з"явився. Селищний голова Зеленко О.Д. надіслала суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника та за наявними мктеріалами. Представник відповідача - управління Держкомзему у Рахівському районі Закарпатської області, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з"явився. Начальник управління Дзядів Ю.Й. направив суду заяву, якою просить розглядати спрву за відсутності представника управління та відмовити у задоволенні позову, огрунтовуючи тим, що для підтвердження чи спростування факту самовільного зайняття земельної ділянки позивача, останнім не подано додаткові докази - акт перевірки державною інспекцією сільського господарства у Закарпатській області. Крім того, у зв"язку із недосканалістю технічних можливостей при виготовленні документації на земельну ділянку [PERSON] станом на 21.07.2011 року було виявленого факт накладення земельних ділянок, про що 21.07.2011 року управлінням було надано лист про накладення земельних ділянок [PERSON] та [PERSON], однак у зв"язку з тим, що на той час не було змоги накладати геодезичні дані земельних ділянок, які вносилися у Національну кадастрову ситстему на ортофотоплан, то не видно було чия земельна ділянка на чию накладається. на даний час в Державному земельному кадастрі, згідно поданих геодезичних даних, земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] дещо змінені, у порівнянні з фактичним місцерозташуванням їхніх земельних ділянок на місцевості. Земельна ділянка [PERSON] згідно поданих геодезичних даних, які подавалися на перевірку до управління у 2011 році, частково накладається на частину земельної ділянки та на частину житлвого будинку [PERSON].Однак, в натурі на місцевості земельні ділянки чітко розмежовані. Тому для вирішення питання з накладенням геодезичних даних одних земельних ділянок на інші, запропоновано сторонам замовити виготовлення в одного суб"єкта господарювання, що є виконавцем робіт із землеустрою, відповідну документацію на їхні земельні ділянки, що дасть змогу вірно внести координати їхніх земельних ділянок в Державний земельний кадастр та усуне накладення одних на інші. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не з"явилися. У зв'язку з неявкою всіх відповідачів, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, суд на підставі положень ст.ст. 224-226 ЦПК України, зі згоди представників позивача, висловленої в судовому засіданні 23 квітня 2015 року, вирішив ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою суду від 5 жовтня 2010 року по справі були вжиті заходи забезпечення позову, шляхом заборони вчинення певних дій. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку. Відповідно до положень частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Судом встановлено, що рішенням Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області від 30.10.2009 року № 1166 «Про надання дозволу на розробку технічної документації по посвідченню права власності на земельні ділянки» [PERSON] і [PERSON] було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства площею 0,15 га по [ADDRESS]. Рішенням Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області від 16.04.2010 року № 1369 «Про затвердження технічної документації по посвідченню права власності на земельні ділянки згідно Постанови КМУ № 844 від 05.08.2009 р.» було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та передано у приватну власність [PERSON] і [PERSON] земельну ділянку з уточненою площею 0,15 га по [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] є власником земельної ділянки по [ADDRESS], що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 22.06.2003 року серії [NUMBER]. Також, встановлено, що рішенням від 25.12.2009 року № 1263 «Про розгляд звернення громадян щодо встановлення та погодження межі» з метою вирішення даного земельного спору Великобичківська селищна рада Рахівського району Закарпатської області встановила межі земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] за фактичним користуванням, згідно схеми, що додається, а також погодила виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель й споруд та для ведення особистого селянського господарства [PERSON] і [PERSON] без погодження межі із суміжним землекористувачем [PERSON] та погодити виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства [PERSON] без погодження межі із суміжним землекористувачем [PERSON] [PERSON], вважаючи рішення відповідача від 16.04.2010 року № 1369 «Про затвердження технічної документації по посвідченню права власності на земельні ділянки згідно Постанови КМУ № 844 від 05.08.2009 р.» незаконним, оскільки вона як суміжний землекористувач не погодила меж земельної ділянки, переданої у власність [PERSON] і [PERSON], що є обов'язковим при виготовленні технічної документації на землю, у зв'язку із наявністю межового спору між ними, оскаржила його в судовому порядку. Де, постановою Рахівського районного суду Закарпатської області від 27 січня 2011 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Скасовано рішення 39 сесії 5 скликання Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області №1369 від 16 квітня 2010 року «Про затвердження технічної документації по посвідченню права власності на земельні ділянки згідно Постанови КМУ № 844 від 05.08.2009 р.» в частині затвердження технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та передачу у приватну власність земельної ділянки [PERSON] і [PERSON] василівні, мешканцям [ADDRESS], як таке що винесене із порушенням чинного законодавства. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 листопада 2014 року постанову Рахівського районного суду Закарпатської області від 27 січня 2011 року у справі за позовом [PERSON] до Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - [PERSON], [PERSON], про скасування рішення органу місцевого самоврядування залишено без змін. У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, з огляду на вище зазначені рішення судів, суд в даному спорі не досліджує правомірність винесення правового акту індивідуальної дії органом місцевого самоврядування, який став підставою видачі оскаржуваного державного акту на право приватної власності на землю. Згідно з ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України, в редакції, що була чинною на момент прийняття селищною радою рішення про затвердження технічної документації, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно з ч. 1 ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Відповідно до частини першої статті 125, частини першої статті 126 ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент прийняття селищною радою рішення) право власності відповідача [PERSON] на земельну ділянку виникло з моменту отримання ним державного акту та його державної реєстрації. Таким чином, оскільки зазначені норми встановлювали нерозривний зв'язок між виникненням права власності на земельну ділянку з обов'язковим одержанням її власником державного акта, який посвідчував його право власності, то суд приходить до висновку про необхідність визнання недійсним державного акта, виданого [PERSON] на підставі недійсного рішення селищної ради. Суд також враховує, що вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення органу, на підставі якого такий акт видано. Зазначений висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (справа № 6-12цс13) та від 23 жовтня 2013 року (справа № 6-93цс13) та від 25 червня 2014 року (справа № 6-67 цс 14). За таких обставин позовні вимоги про визнання недійсним державного акту є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів в користь позивача підлягають до стягнення судові витрати в сумі 45,50 гривень. Крім того, зважаючи на те, що ухвалою суду від 5 жовтня 2010 року були вжиті заходи забезпечення позову, то такі в силу ст. 154 ЦПК України підлягають скасуванню.

Outcome: approved