Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який згодом уточнив, посилаючись на те, що [PERSON] є матір'ю малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які на численні усні та письмові звернення були вилучені з родини. Родина відповідача не перший рік перебуває у полі зору виконкому сільської ради та соціальних служб, систематично обстежувалася комісією та відвідувалася фахівцями із соціальних питань РЦСССДМ Дудник Т.М., була під соціальним супроводом, з матір'ю проводилися бесіди. Також [PERSON] пропонували помістити дітей до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини та Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області на тимчасове перебування для можливості усунення нею несприятливих для виховання та утримання дітей факторів, але відповідач категорично відмовилась. Відповідач систематично ухиляється від виконання батьківських обов'язків. В будинку, де проживає сім'я, брудно, холодно і сиро, відсутні продукти харчування, газопостачання відключено за борги, запас палива відсутній. На час вилучення діти знаходилися в роздягненому вигляді при температурі 8 градусів, на них був літній одяг, мали брудний вигляд та неприємних запах. Мати дітей на час їх вилучення ніде не працювала. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та стягнути з неї аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні представник позивача Пономаренко С.М. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, при цьому посилалась на обставини, викладені у позові. Крім того вказав, що вилучення дітей із родини відповідача відбулось у зв'язку із загрозою їх життю через відсутність пічного опалення, так як пічка була розібрана, у будинку було холодно. Родина відповідачки перебуває на обліку як неблагонадійна із 2014 року, та протягом усього часу під час обслідування умов проживання дітей було встановлено неналежний санітарно-гігієнічний стан приміщення, брак продуктів харчування, відсутність дитячих іграшок та книжок, недостатнє забезпечення одягом. Матері дітей неодноразово наголошувалось на необхідності відвідування дітьми дошкільного закладу з метою отримання належного харчування, проведення із ними розвиваючих занять, однак відповідач нехтує такими пропозиціями, і діти рідко відвідують дитячий садочок. Представник позивача вважає, що повернення дітей у родину не буде їм на користь, оскільки відповідач не у повній мірі усвідомлює свою поведінку, яка проявляється у неналежному виконанню нею батьківських обов'язків та не у повній мірі виправила незадовільні побутові умови для проживання дітей у її родині. Представник Тростянецького Тростянецький районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Дудник Т.М. у судовому засіданні позов підтримала, вказала, що вказана родина постійно перебуває під супроводом служби та протягом усього часу ставлення в родині до дітей не змінюється. Відповідач не вживає заходів до належного утримання дітей, внаслідок чого діти недоглянуті, не мають достатньо одягу, за місцем їх проживання не було належних умов для нормального розвитку. Так, весь час відвідування родини комісією було встановлено антисанітарний стан помешкання, відсутність чистої білизни, відсутність продуктів харчування, недостатність запасів продуктів. Родині надавались консультативні послуги, рекомендації, однак мати не прислухається до порад, належних заходів не вживає. Представник Служби у справах дітей Пальошко З.В. у судовому засіданні від 24.01.18. позов підтримала, вказала на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо її дітей, так як дітей вилучили із сімейного середовища через жахливі побутові умови, повну відсутність санітарії, нехтування матір'ю своїми батьківськими обов'язками щодо належного утримання та виховання дітей. Старший син відповідачки [PERSON] затримку у розвитку, однак відповідач не може забезпечити дитині належного розвитку в таких умовах. Відповідач у судовому засіданні заперечила проти заявлених до неї вимог, при тому вказала, що вона виховує дітей одна, без чоловіка, крім того має працювати, щоб годувати всю родину. Так, вона мешкає у будинку батьків та її меншої сестри. Їх родина не встигла відремонтувати пічне опалення, тому на час вилучення дітей були такі умови. Після вилучення дітей вона частково поклеїла шпалери у кімнаті дітей, прибрала, пічне опалення на даний час відремонтоване, заготовлені продукти харчування, є дрова для опалення. Вона на даний час працевлаштувалась у м.Суми, де буде мати постійний заробіток. Старший син [PERSON] через відставання у розвитку перебуває у спеціалізованій школі-інтернаті, та вона усвідомлює необхідність перебування дитини у вказаному закладі, так як вона спілкувалась із психологом. Вона постійно відвідує дочку [PERSON] у будинку дитини, запевняє, що буде приділяти належну увагу утриманню та вихованню дітей. Суд, заслухавши позицію учасників судового розгляду, дослідивши усі докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Так, судом установлено, що батьками малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтв про їх народження, є [PERSON] та [PERSON]. Відомості про батька дітей, записані зі слів матері, згідно ч.1 ст.135 СК України (а.с.6-10). Як вбачається з наданих позивачем доказів, родина [PERSON] тривалий час перебуває на контролі виконкому Білківської сільської ради та соціальних служб, систематично обстежувалася комісією та відвідувалася фахівцями із соціальних питань РЦСССДМ Дудник Т.М., була під соціальним супроводом, з матір'ю проводилися бесіди (а.с.11,14-20). Згідно щомісячних актів обстеження житлово-побутових умов сім'ї [PERSON], проведених за період 11 місяців 2017 року, було встановлено, що у будинку, де проживає сім'я холодно, брудно, усі закутки закидані різним мотлохом, брудним одягом, сміттям Діти роздягнені, мають неохайний вигляд. Є город, тримають підсобне господарство (тримають кіз). Продукти харчування іноді під час обстежень виявлялися у невеликій кількості (овочі, картопля, макарони, олія). Іноді була готова їжа. Відповідач працювала касиром у супермаркеті «АТБ». Діти у садочок ходять не завжди, залишаються на бабусю з дідусем. Комісія постійно тримає сім'ю на контролі та після обстежень неодноразово наголошувала відповідачу про термінове наведення ладу у будинку та кухні, забезпечення для дітей належних умов для проживання, навчання та відпочинку, систематичне відвідування дітей у садочку (а.с.14-19). За актом обстеження житлово-побутових умов сім'ї [PERSON] від 29.09.2017 комісією встановлено, що умови проживання, харчування та виховання дітей не змінилися, порядок у будинку та підсобних приміщеннях не наведено, продукти харчування відсутні, діти роздягнені та неохайні. [PERSON] проінформовано, що діти можуть бути вилучені із сім'ї, запропоновано пропонували помістити дітей до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини та Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області на тимчасове перебування для можливості усунення несприятливих для виховання та утримання дітей факторів, але відповідач категорично відмовилась. Комісія вирішила порушити на засіданні виконкому Білківської сільської ради питання про доцільність проживання малолітніх дітей [PERSON], 2012 р.н., та [PERSON], 2011 р.н. у сім'ї відповідача (а.с.20). Крім того, позивач надав довідку та характеристику Павлоградської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області за №267 від 10.10.2017 про колишнє місця проживання [PERSON] по [ADDRESS] без реєстрації, у період з 24.10.2012 по 26.11.2013, згідно яких малолітні діти [PERSON] та [PERSON] тимчасово вилучатися у відповідача та утримувалися у Бобринецькій ЦРЛ у зв'язку з неналежним виконанням обов'язків матері, яка залишила дітей самих (а.с.21,22). За актами обстеження матеріально-побутових умов відповідача, проведених після подання позову до суду, а саме проведених 08.11.2017 та 20.11.2017, а також фотокарток доданих до актів, умови проживання не покращилися, належні умови для проживання дітей відсутні (а.с.39-42,66,67). Згідно повідомлення комунального дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Червона шапочка» за №11 від 27.09.2017, у період з 01.01.2017 по 26.09.2017 діти [PERSON] та [PERSON] не систематично відвідують дитячий садок. З травня 2017 родина [PERSON] має заборгованість по оплаті за харчування дітей у розмірі 712 грн. Матір дітей ігнорує вихователів, на дзвінки педагогів не відповідає (а.с.23). За характеристикою завідувача ДНЗ «Червона шапочка» вихованці дитсадка [PERSON] та [PERSON] у період з 01.01.2017 по 26.09.2017 відвідують дитсадок не постійно, мати дітей не здатна доглядати дітей належним чином. З першого дня відвідування дитячого садка діти приїздили брудні, в неохайному та невипраному одязі, взимку у тонкому взуття на босу ногу. Помічники вихователів вимушені приводити дітей у охайний вигляд та перевдягати у інший резервний одяг закладу перед тим, як допустити їх у дитячий колектив. Систематичні бесіди з мамою не призвели до серйозних змін. Діти не отримують належного матеріального забезпечення, матір не реагує на дзвінки вихователів та батьківські збори не відвідує (а.с.59-60). Рішенням виконкому Білківської сільської ради від 02.10.2017 малолітні [PERSON] та [PERSON] відібрані від їх матері [PERSON] (а.с.62). На підставі направлення Департаменту освіти і науки №909 від 07.12.2017 [PERSON] був зарахований до комунального закладу Сумської обласної ради - Правдинська спеціалізована загальноосвітня школа - інтернат, у якому перебуває з 15.12.2017 в дошкільній групі (а.с.104). За довідкою комунального закладу Сумської обласної ради - Правдинська спеціалізована загальноосвітня школа - інтернат №27 від 31.01.2018 за час перебування [PERSON] у закладі матір [PERSON] його не відвідувала, не телефонувала, життям та здоров'ям дитини не цікавилася, матеріальної допомоги не надавала. Подальше перебування дитини у закладі необхідне, так як фактично дитина залишилася без батьківського піклування (а.с.103). Відповідно до ч.1 ст.32 Конституції України ніхто не може зазнати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України дитина належить до сім'ї своїх батьків, навіть тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства", зокрема передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищевказаного Закону, зокрема, передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, як їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; - жорстоко поводяться із дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Статтею 3 Конвеції про права дитини від 20.11.1980 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов'язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов'язки. Законом України "Про охорону дитинства", зокрема, у ч.ч.1,6 ст.12, закріплено, що сім'я є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Як роз'яснено в п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" за №3 від 30.03.2007 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття ігноруються на факті спорідненості нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Рішенням Європейського суду з прав людини "Савіни проти України" (Страсбург,18 грудня 2008 року), зокрема зазначено, якщо рішення про відібрання дітей мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. Також може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Зокрема, потрібно з'ясувати чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного чи психічного здоров'я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід також не можна виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних заходів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпечення цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. Суд зазначає, що у будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися в контексті позитивного обов'язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер . Так, судом були досліджені докази щодо зміни поведінки [PERSON] відносно її малолітніх дітей під час розгляду справи у суді. Зокрема, на підтвердження своїх заперечень щодо заявлених вимог про позбавлення батьківських прав, виправлення ситуації та покращення житлових умов проживання, які були раніше не придатні для проживання, відповідач надала суду фотокартки, з яких вбачається, що у кімнаті проведений ремонт, частково поклеєні шпалери, ліжка охайні та мають чисту білизну, у будинку прибрано. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 25.01.2018 р. комісією виконкому Боромлянської сільської ради встановлено, що за час вилучення дітей із родини проведені певні ремонтні роботи - відремонтована піч, у кімнатах будинку прибрано вибірково, мається незначний запас дров та продуктів харчування, у погребі заготовлена картопля, три банки консервації. Комісіє зауважено про недостатність необхідних меблів у будинку та рекомендовано матері привести постіль дітей у належний вигляд, заготовити дрова, привести до ладу одяг та взуття дітей, придбати розвиваючі ігри та літературу для дітей, забезпечити дітей раціональним повноцінним харчуванням відповідно їх віку. До акту прикладені фотознімки приміщень будинку, які підтверджують об'єктивність висновків комісії. Також мається інформація від Тростянецької ЦРЛ з приводу захворювання [PERSON], батька відповідача, у будинку якого проживає відповідач із дітьми, та встановлено, що на даний час його хвороба не несе загрозу для членів його сім'ї (а.с.89). За інформацією Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області за №04/986 від 29.11.2017 щодо [PERSON] та [PERSON], які перебували у закладі з 12.10.2017 повідомив, що матір дітей відвідувала три рази (19.10.2017, 27.10.2017 та 29.11.2017), консультувалася з практичним психологом щодо розвитку дітей та їх подальшого навчання. Під час відвідувань приносила печиво, цукерки, фрукти. Коштів на особисті потреби дітей не надавала (а.с.63-64). Встановлено, що відповідач та її батьки алкоголю чи наркотичних засобів не вживають, відповідач періодично працює, її батьки не мають постійного місця роботи. Отже, такі незадовільні матеріально-побутові умови проживання родини [PERSON] зумовлені відсутністю необхідних коштів на ці потреби. Крім того, сторона позивача не довела, що державою була надана відповідачці належна фінансова підтримка, як родині, яка потрапила у скрутне становище, та яка потребувала такої підтримки, чи була надана достатня волонтерська (гуманітарна) допомога для родини з метою вирішення матеріально-побутових умов. Оскільки саме неналежні матеріально-побутові умови, як головні чинники і вплинули на рішення органу опіки та піклування у відібранні дітей від матері, у даному разі суд не вбачає у діях відповідача свідомого та умисного ухилення від виконання батьківських обов'язків. Разом із тим вбачається, що на даний час змінилась поведінка матері щодо забезпечення дітей умовами проживання, які, на думку суду, на даний час є придатними для їх проживання. Хоча наразі вважати такі умови задовільними зарано, разом із тим, прослідковується тенденція на покращення таких умов та об'єктивно родина відповідача докладає для цього зусилля. Отже, суд вважає, що такий радикальний і крайній захід, як відібрання дітей від матері та позбавлення її батьківських прав не є необхідним та таким, що відповідає інтересам дітей, та є підстави вважати, що повернення дітей у родину збереже їх стабільні сімейні стосунки та відповідатиме їх інтересам. Суд звертає увагу на те, що сам факт ухилення від виконання юридичного обов'язку по вихованню дитини - є акт свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але умисно не вчиняє відповідних дій. Натомість у суді не встановлено, що відповідач ухиляється від виховання дітей свідомо. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд не знаходить достатніх підстав для позбавлення [PERSON] її батьківських прав відносно її малолітніх дітей, та вважає, що таке рішення позивача з цього приводу є передчасним. Разом із тим суд вважає, що мати повинна докласти усіх зусиль щодо забезпечення належними умовами для проживання та виховання дітей, більш дбайливо ставитися до дітей, проявляти до них більше уваги та турботи, виявляти до дітей любов у тій мірі, щоб діти не відчували свою відчуженість від матері. За цих підстав, суд вважає за необхідне попередити [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання дітей - [PERSON] та [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed