Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

У травні 2019 року Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" звернулося до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 29 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Ренесанс Капітал" та [PERSON] укладено кредитний договір у виді заяви №GP-5950058, за яким відповідачу надано кредит у розмірі 48 387,26грн. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" є правонаступником всіх прав та зобов"язань Публічного акціонерного товариства "Банк Ренесанс Капітал" в результаті реорганізації АТ "Банк Ренесанс Капітал" шляхом приєднання до банку, згідно рішення загальних зборів акціонерів банку та згідно рішення єдиного акціонера АТ "Банк Ренесанс Капітал". Відповідач кредитні зобов"язання належним чином не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість по тілу кредиту у сумі 21201,74 грн., відсоткам - 4306,2 грн, 22879,44грн. по комісії та штрафні санкції у розмірі 69078,62грн., всього на суму 117466 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту №GP-5950058 від 29.01.2014 року в сумі117466 грн. та понесені судові витрати. Учасники процесу у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації , яку вручено особисто. Причини неявки суду невідомі. Відзив не надійшов. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 526, 612, 625 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Судом встановлено, що 29 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Ренесанс Капітал" та [PERSON] був укладений кредитний договір № GP - 5950058 (а.с.7-11), відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 30091,78 грн. строком на 48 місяців, з процентною ставкою за користування кредитом 15 % річних, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості визначено 2,70% . Крім того, в разі несвоєчасного виконання грошових зобов"язань, сторони домовилися про нарахування штрафних санкцій у вигляді пені у розмірі 0,49% від простроченої суми за кожний день затримки виконання (п.п.2.2, 2.3, 2.4, 2.5, 5.3 Договору). Також сторони погодили графік платежів, згідно якого позичальник зобов"язався сплачувати банку до 29 числа кожного календарного місяця 1649,69 грн. щомісяця, та 1649,28 останній платіж, усього 48 місяців. 19 липня 2016 року Публічне акціонерне товариство "Банк Ренесанс Капітал" припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк", що підтверджується даними витягу з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.19-20). Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" є правонаступником усіх прав та зобов"язань Публічного акціонерного товариства "Банк Ренесанс Капітал" в результаті реорганізації АТ "Банк Ренесанс Капітал" шляхом приєднання до банку, згідно рішення загальних зборів акціонерів банку (протокол №68 від 14 березня 2015 року) та згідно рішення єдиного акціонера АТ "Банк Ренесанс Капітал" (рішення №2 від 14 березня 2015 року), що визначено підрозділом 1.1 розділу 1 статуту Акціонерного товариства "Перший Український Міжанародний Банк" (а.с.21-22). Згідно виписки з рахунка, сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № GP - 5950058 від 29.01.2014 року, станом на 22.04.2019 року, становить 117466 грн., з яких: 21201,74 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 22879,44 - прострочена заборгованість за комісією; 4306,2 - прострочена заборгованість за процентами; 69078,62 грн. - неустойка за порушення зобов"язань по кредиту (а.с.18). Крім того, розмір заборгованості по тілу кредиту, процентам та неустойки, підтверджується довідкою про стан та історію заборгованості за кредитним договором № GP - 5950058 від 29.01.2014 року, з якого також вбачається що обов"язкові щомісячні платежі відповідачем вносилися не в повному обсязі та не своєчасно (а.с.16-17). 22 лютого 2018 року позивач направляв на адресу відповідача письмову вимогу (повідомлення) про погашення заборгованості у добровільному порядку за кредитним договором № GP - 5950058 від 29.01.2014 року (а.с.12). Проте, відповідачем дану вимогу не виконано та заборгованість не погашено. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів належного виконання відповідачем кредитних зобов`язань по договору матеріали справи не містять. Таким чином, є підстави для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та процентами, оскільки наявність такої підтверджена розрахунками, а обгрунтованість нарахування випливає з умов кредитного договору. Разом з тим, щодо нарахування банком комісії заборгованості за несплаченими комісіями за обслуговування кредиту слід зазначити наступне. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16. Таким чином, у задоволенні вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості по комісії слід відмовити, оскільки її нарахування суперечить закону. Також, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу банк не зазначив. Крім того, згідно ч. 3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Конституційний суд у своєму рішенні від 11.07.2013 року № 7-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» (справа №1-12/2013) виходив з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Як зазначив Верховний Суд України у правовій позиції у справі за № 6-1120цс15 положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Як встановлено судом, основна сума заборгованості відповідача перед банком складає 25507,94 грн., розмір неустойки, яку просить стягнути банк з відповідача 69078,62 грн., що не відповідає вище зазначеним засадам розумності та справедливості та є несправедливо непомірним тягарем для споживача, тому суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки, що підлягає стягненню до 30 000 грн. Ураховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають до задоволення у частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у сумі 21201,74 грн., 4306,2 грн. заборгованості за процентами, 30 000 грн по пені, а всього у розмірі 55 507,94 грн. В задоволенні решти позовних вимог позивачу слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial