Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом, яким просить позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]; стягнути із [PERSON], [INFO], на її користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1 / 4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги мотивувала тим, що вона батько дитини , шлюб з яким був розірваний 20 липня 2004 року, із вказаного часу з неповнолітньою донькою не бачиться, не спілкується, ніякої участі у її житті, фізичному та духовному розвитку не приймає, аліменти не сплачує. В судове засідання позивач надала заяву про підтримання заявлених вимог , розгляд справи у її відсутності та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, заперечень на позов чи заяв на відкладення з поважних причин не подав. Третя особа- Служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, її представник в судове засідання також подала заяву про розгляд справи у відсутність їх представника та щодо задоволення заявлених вимог, з врахуванням їх висновку №1626/49-05-24 від 12.03.2015 року. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Встановлено, що 03 березня 2001 року в м. Кіровограді народилась [PERSON], батьками якої вказано: батько- [PERSON], мати- [PERSON], про що свідчить свідоцтво [NUMBER] (а.с.4). Відповідно свідоцтва серія [NUMBER], шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено відповідний актовий запис за №388 від 20 липня 2004 року. Прізвища після розірвання шлюбу: йому- , їй- [PERSON] (а.с.10). 04 березня 2015 року [PERSON] на ім"я начальника служби у справах дітей Виконкому Кіровоградської міської ради Сисак І.О. та в присутності заступника начальника служби Бабич І.В. написано заяву. Зазначила, що згодна з позбавленням батьківських прав її батька [PERSON] відносно неї. Батько з нею не спілкується, не цікавиться навчанням, здоров"ям, матеріально не допомагає. [PERSON] не бачила багато років, практично його не знає (а.с.26). У відповідності до відповіді, наданої [PERSON] 04.03.2015 року начальником Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції Комаха Т.С. вбачається, що станом на 04.03.2015 року перевіркою журналу реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчого провадження, журналу обліку виконавчих проваджень переданих державному виконавцю та реєстрації ВП в ЄДРВП, встановлено, що виконавчих документів про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на виконанні у відділі не перебувають (а.с. 24). Згідно довідки за №50 від 26 січня 2015 року наданої за підписом директора Комунального закладу "Навчально-виховне об"єднання- "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів [INFO] з гімназійними класами, центр дитячої та юнацької творчості "Сузір"я" Кіровоградської міської ради Кіровоградської області" [PERSON] та класного керівника [PERSON] батько дитини [PERSON], [INFO], учениці [INFO] не приймає участі у вихованні дитини, не спілкується з учителями, не бере участі у шкільному життя. Жодного разу не був на батьківських зборах (а.с.25). Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки, де б вони не перебували, зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Пункт 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначає, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов"язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об"єктивного з"ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду , лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов"язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов"язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму та наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР №798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, статтею 12 Закону «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки зобов»язані виховувати дітей, піклуватись про їх здоров»я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей , поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці. Згідно статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов»язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Згідно наданого висновку №1626/49-05-24 від 12.03.2015 року орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради, враховуючи рішення комісії питань захисту прав дитини від 11.03.2015 року, вважає доцільним позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.32). Таким чином, суд вважає, що до відповідача необхідно застосувати один із заходів сімейно- правової відповідальності, яка настає при винній поведінці батьків, а саме: [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав щодо доньки: [PERSON], [INFO] . Згідно статті 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав , не звільняється від обов»язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Тому, суд вважає, що вимога позивача про стягнення із відповідача аліментів на утримання неповнолітньої є обґрунтованою та законною. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір та рішення, в частині стягнення аліментів допускає до виконання негайно, але у межах платежу за один місяць ( ст. 367 ЦПК). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved