Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, уточнивши в подальшому позовні вимоги, в якому просить визначити їй додатковий строк терміном в\~3\~(три)\~місяці для прийняття спадщини за законом після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що тривалий час вона постійно проживає в Республіці Польща. [INFO] її батько [PERSON] помер і вона приїхала на його похорон до м. Львова, однак після цього змушена була терміново повернутись в Республіку Польщу. Оскільки батько був власником будинку [ADDRESS] , вона мала намір приїхати в Україну за спливом сорока днів після його смерті і звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак в результаті запровадження карантинних обмежень, пов`язаних із хворобою "COVID-19", закриттям у зв`язку із цим в країнах Європи кордонів та припиненням міждержавного сполучення, вона, як спадкоємець першої черги за законом, була позбавлена можливості своєчасно звернутись до нотаріуса із заявою про видачу їй на підставі ст. 1261 ЦК України свідоцтва про право на спадщину. Так, у зв`язку із карантином, запровадженим у зв`язку із "COVID-19", з 15 березня 2020 року Республіка Польща припинила прикордонний рух з Україною, про що повідомила газета «Європейська правда» від 14 березня 2020 року. Також, Розпорядженням Кабінету Міністрів Україну «Про тимчасове обмеження перетинання державної кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої респіратори хвороби «COVID-19,\~спричиненої коронавірусом\~SARS\~ CoV-2» № 287 від 14 березня 2020 року були закриті пункти пропуску через державний кордон України з 3 квітня 2020 року, що згодом було неодноразово продовжено аж до 1 липня 2020 року. Лише 1 липня 2020 року Постановою Уряду Польщі було відновлено авіаційне сполучення між Варшавою та Києвом, а із Львовом - з 15 липня 2020 року. Також вона мала намір завірити заяву про прийняття спадщини у консульській установі та в подальшому скерувати таку поштовим відправленням, однак в Республіці Польща було запроваджено суворий карантин, під час якого було припинене автобусне сполучення між населеними пунктами, що унеможливило її переїзд до Консульства України у Гданську, яке розташоване на відставні 100 км. від місця хїї проживання. Окрім цього, під час пандемії Консульство України у Гданську припинило безпосередній прийом громадян, працювало лише в онлайн режимі, що унеможливило завірення консулом її підпису в заяві про прийняття спадщини. Так, останній день звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини сплив 05 липня 2020 року. 24 серпня 2020 року, як тільки були дозволені постійні авіарейси, вона прилетіла до м. Львова та звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, звертаючи його увагу на те, що пропустила строк лише на один місяць та три дні, однак нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії з мотивів заперечення проти цього відповідачів. Із врахуванням наведеного вона змушена звернутись до суду з вказаним позовом та просить такий задоволити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та просив такий задоволити. Додатково пояснив, що позивачка тривалий час проживає в Республіці Польща, де працює та фактично створила сім`ю. Через пандемію «COVID-19», що спричинило введення карантинних обмеженнь та закриття кордонів між країнами Європи, вона пропустила строк звернення до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, хоча мала намір приїхати та подати таку. Приїхати в Україну в період запроваджених обмежень щодо\~перетинання державної\~кордонувона не могла, оскільки не змогла б повернутись до Республіки Польщі, де зараз перебуває у фактичних шлюбних відносинах. Також, вона боялась переїзду за станом свого здоров`я, оскільки є інвалідом 3 групи загального захворювання. Вважає, що це поважна причина пропущення строку звернення, а від так просить позов задоволити та визначити позивачці додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті її батька - [PERSON] , який помер [INFO] , терміном в 3 (три) місяці з часу набрання рішенням законної сили. Відповідачі та їхній представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, зазначили, що позивачка та відповідач [PERSON] є дітьми покійного [PERSON] , а відповідачка [PERSON] є його дружиною. За життя [PERSON] позивачка не цікавилась його життям, тому для неї і не було пріоритетним питання про прийняття спадщини. Вважають, що позивачка могла подати заяву про прийняття спадщини відразу після похорону батька, коли була у м. Львові. Крім цього, покликання позивачки, як на причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини на те, що були закриті кордони не відповідають дійсності. Так, обмеження, що встановлювалися Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 287-р від 14 березня 2020 року «Про тимчасове обмеження перетинання державної кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої респіратори хвороби «COVID-19,\~спричиненої коронавірусом\~SARS\~ CoV-2» стосувалися тільки обмежень в`їзду на територію України іноземців та осіб без громадянства. Жодних обмежень щодо повернення громадян України в Україну не встановлювалося, навпаки урядом була організована евакуація громадян України з Республіки Польща спецрейсами. Щодо обмежень польотів з території Республіки Польща, то таке діяло до 31 червня 2020 року. Крім авіакомпанії «LOT», яка відновила польоти 15 липня, з міст Республіки Польщі 01 липня 2020 року відновили польоти авіакомпанії «Ryanair» та «WizzAir». Міжнародне залізничне та автобусне сполучення між Україною та країнами ЄС, в тому числі з Республікою Польща, було відновлене 22 травня 2020 року. Також наголосили, що позивачка не була позбавлена права можливості перетнути кордон в спірний період автомобільним транспортним. Обмеження введені вищезгаданою постановою КМУ були наявні в період з 16 березня 2020 року по 20 травня 2020 року, однак такі обмеження не стосувалися громадян України. Таким чином після скасування обмежень на котрі посилається позивачка, у неї було ще півтора місяця до закінчення терміну на звернення із заявою до нотаріуса, однак остання цим терміном не скористалася. Таким чином, позивачка могла повернутися в Україну та звернутися до нотаріуса в межах шестимісячного строку від дня смерті спадкодавця, натомість вона звернулася до нотаріуса тільки 4 вересня 2020 року, із запізненням на два місяці. Також зазначили, що Республіка Польща не є місцем постійного проживання позивачки, а вона перебуває там на підставі робочої візи. Вважають, що перебування закордоном не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, чому просять в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, оглянувши матеріали спадкової справи №6/2020, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, а ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті , а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки спадкодавця. Ч.1, 2 ст.\~1220\~ЦК України визначено,\~що спадщина\~відкривається внаслідок\~смерті особи,\~а часом\~відкриття спадщини\~є день\~смерті особи;\~за згідно\~із ч.\~1\~ст.\~1270\~ЦК України\~строки для\~прийняття спадщини для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ч.\~3\~ст. 1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила ч. 3 ст.\~1272\~ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17, провадження № 61-41480св18. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 4 листопада 2015 року № 6-1486цс15, позиції Верховного Суду, викладеній у постановах: від 13.03.2020р. у справі №314/2550/17, від 12.05.2021 року №766/12921/20, яка згідно з ч.\~1\~ст.\~417\~ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України. У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК . Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом встановлено, що [PERSON] був батьком позивачки [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с. 12, 64-70), [INFO] та відповідача [PERSON] , [INFO] /а.с. 12, 7-10, 65-70/. [PERSON] була дружиною [PERSON] . З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.01.2020 року (а.с. 13) вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . За свого життя [PERSON] заповіту не склав. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стоцко Т.Л. була заведена спадкова справа №6/2020 від 29.05.2020 року, із якої вбачається, що із заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Стоцко Т.Л. звернулися 29.05.2021 року дружина померлого [PERSON] та [INFO] син померлого [PERSON] . Також, із заявою про прийняття спадщини [INFO] звернулася донька померлого [PERSON] , однак постановою приватного нотаріуса Стоцко Т.Л. від 04.09.2020 р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки заява про прийняття спадщини подана з порушенням строку, визначеногго для прийняття спадщини, а доказів постійного проживання із спадкодавцем на день його смерті нею не надано /а.с.11/. Також судом встановлено, що [PERSON] на час смерті батька [PERSON] проживала і на даний час проживає за межами України, а саме у Республіці Польща, що підтверджується копією закордонного паспорта позивачки /а.с. 6/. Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з 12.03.2020 на усій території України установлено карантин. Згідно з розпорядженням КМУ\~№ 287-р\~від 14.03.2020\~«Про тимчасове\~обмеження перетинання\~державного кордону,\~спрямоване на\~запобігання поширенню\~на території\~України гострої\~респіраторної хвороби\~COVID-19,\~спричиненої коронавірусом\~SARS-CoV-2» зі змінами та доповненнями, з 17 березня 2020 р. до 01 липня 2020 року тимчасово закрито пункти пропуску (пункти контролю) через державний кордон для міжнародних пасажирських перевезень. Таким чином суд дійшов висновку, що позивач була позбавлена можливості своєчасно звернутись до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини у зв"язку із наявністю непереборних обставин, що виникли незалежно від її волі, а саме у зв`язку із світовою пандемією "COVID-19" та запровадженням на загальносвітовому рівні відповідних карантинних обмежень (в тому числі у пересуванні та спілкуванні), після пом`якшення умов карантину вона скористалась своїм правом і подала таку заяву, пропущений нею строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним, а подання заяви нотаріусу здійснене у незначний проміжок часу після відновлення міждержавного сполучення. Суд не приймає до уваги покликання відповідачів на те, що позивачка могла звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини відразу після смерті батька, а також те, що вона могла повернутись в Україну, як громадянка України, оскільки наведене спростовується зібраними у справі доказами. Враховуючи вищенаведене, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, беручи до уваги те, що позивачка надала належні та допустимі докази на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, довела наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених статтею 1272 ЦК України, для визначення їй додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , що є підставою для задоволення позову. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача в рівних частках підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved