Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

В суд звернулася [PERSON] до [PERSON] з позовом про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що в [ADDRESS]. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що [INFO], помер її чоловік - [PERSON]. За життя ним не було складено заповіт. Після смерті чоловіка залишився житловий будинок з надвірними будівлями, побудований нами під час шлюбу. Позивачка вступила у фактичне користування та володіння майном, слідкує і підтримує його в належному стані, постійно там проживає. Жодних претензій до неї стосовно успадкованого майна ніхто не ставить. Вважає, що набула право власності на дане майно. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Проживала з чоловіком до смерті останнього. На сьогоднішній день позивачка вирішила належним чином оформити документи на майно, котре успадкувала. У зв"язку з цим, звернулася до Рівненського ОБТІ з проханням зареєструвати право власності, але отримала відмову, оскільки померлий не здійснив за життя реєстрацію прав на нерухоме майно. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК. Позивачка надіслала суду заву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує. Відповідач заявлені вимоги визнав, направив заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши інші докази приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. [INFO] [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть останнього, серія [NUMBER], видане Віддлом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володимирецького РУЮ у Рівненській області, 20.01.2003 року. Як зазначено у ст. 328 ЦК України, право власності набувається з підстав, що визначені законом. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв"язку з його смертю. Як вбачається зі змісту ст. 177, 178 ЦК України, об"єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Об"єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином , якщо вони не вилучені з цивільного обороту , або не обмежені в обороті , або не є невід"ємними від фізичної чи юридичної особи. З письмових доказів, зокрема технічного паспорту, довідки Рівненнського ОБТІ №42 від 22.01.2007 р., Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна від 22.02.2016 р., постанови №1148/01-16 від 25.11.2015 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину виданої Володимирецькою ДНК вбачається, що житловий будинок в [ADDRESS], належав [PERSON] Реєстрація житлового будинку не проводилась, його вартість складає 51252 грн. Судом встановлено, що спірний житловий будинок збудований у 1978 році, на відведеній для цього земельній ділянці у відповідності до дозволу органів місцевого самоврядування і набув статусу майна з часу завершення будівництва, оскільки цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обов»язкової реєстрації речових прав на житловий будинок. У зв"язку з викладеним [PERSON] правомірно набув право власності на житловий будинок [ADDRESS], хоча не здійснив його державної реєстрації. В даний час реєстрація права власності на житловий будинок за [PERSON] є неможливою, оскільки його цивільна правоздатність та право власності на майно припинились з часу смерті особи, як це передбачено ст.ст. 25, 346 ЦК України. З цих підстав позивачу [PERSON] було відмовлено у реєстрації права власності за покійним [PERSON] та у оформленні спадщини після його смерті. У відповідності до ч.4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутносиі їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов"язкової реєстрації таких прав. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що житловий будинок в [ADDRESS] наділений ознаками нерухомої речі та майна, як це вбачається зі змісту ст.ст. 179, 181, 185, 190 ЦК України, і в силу цього є об"єктом цивільних прав. У відповідності до ст.. 22 КпШС України, який діяв на час відкриття спадщини, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. А згідно статті 28 зазначеного Кодексу частки чоловіка та дружини у у спільному майні подружжя є рівними. Згідно ст.. 549 ЦК України 1963 року, який діяв на час прийняття спадщини, вступ у спадкові права міг бути здійснений шляхом фактичного прийняття спадщини. Оскільки вказаний житловий будинок набуто позивачем [PERSON] та її покійним чоловіком під час шлюбу, він перебував у їх спільній сумісній власності , у зв»язку з чим позивачка має право на ? частину будинку, як це вбачається зі ст. 22 КпШС України. Крім того, ? частина будинку, що належала померлому [PERSON], входить до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], [INFO]. Та обставина, що позивач є спадкоємцем ? частини майна за законом, підтверджується оглянутими в судовому засіданні свідоцтвом про одруження, свідоцтвом про смерть [PERSON], іншими письмовими доказами. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивач є законним спадкоємцем житлового будинку в [ADDRESS], і набула право власності на цей будинок правомірно внаслідок прийняття спадщини, що підтверджується довідкою Володимирецької селищної ради №1067 від 09.02.2016 р. про те, що на день смерті чоловіка - [PERSON]позивачка проживала з ним однією сім»єю. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідач позов визнав. А як зазначено в ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є законним спадкоємцем житлового будинку, і набула право власності на цей будинок правомірно, внаслідок прийняття спадщини, оскільки на час смерті чоловіка проживала разом з ним, і у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України ввжається такою, що прийняла спадщину.

Outcome: approved