Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ "АПК "Дом-Агро" про стягнення заборгованості по заробітній платі при звільненні. В обгрунтування позову зазначається, що позивач працював на підприємстві з 14.08.2013 року по 01.12.2020 року. Позивач звільнився за власним бажанням, однак під час звільнення підприємство не здійснило повний розрахунок із позивачем та не виплатило заробітну плату, заборгованість по якій складає 57 727,59 грн., яку просив стягнути. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с.16). Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд уважає про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . Так, судом встановлено, що [PERSON] працював в ТОВ "АПК "Дом-Агро" з 14.08.2013 р. по 01.12.2020 р. (а.с.4-5). 01.12.2020 р. позивач був звільнений з роботи за власним бажанням (а.с.12). Відповідно до довідки ТОВ «АПК « Дом-Агро» від 15.11.2021 року заборгованість по заробітній платі перед позивачем складає 57 727,59 грн. ( а.с.6). Станом на момент розгляду справи сума боргу підприємства перед позивачем не змінилась. Відповідно до ст. ст. 116 та 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] звільнений з підприємства та з ним не проведено повного розрахунку по заробітній платі. Спору щодо належних звільненому працівникові сум між сторонами не має та така сума складає 57 727,59 грн., що підтверджується відповідною довідкою підприємства та визнається стороною відповідача. Враховуючи, що позивач від сплати судового збору звільнений на підставі п. 1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд доходить до висновку про те, що судові витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду слід стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved