Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~Солобковецької сільської\~ради Ярмолинецького\~району Хмельницької\~області,\~в якому\~просить визнати\~за ним, як\~за колишнім\~членом колгоспного\~двору, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог вказав, що станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору були: він, його батько [PERSON] , який помер [INFO] , та мати [PERSON] , яка померла [INFO] ; вони мали по 1/3 частки власності в майні колгоспного двору кожний. Після смерті батьків він успадкував їхнє майно і з врахуванням своєї частки, має право на все майно колгоспного двору. А тому, щоб захистити свої майнові права позивач просить визнати за ним право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Від позивача до суду надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, розгляд справи просить проводити у його відсутності. Представник відповідача Солобковецької сільської ради Ярмолинецького району до суду подав заяву, в якій позов визнає в повному обсязі. Просить розглядати справу без участі представника сільської ради. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи в межах наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що 02.01.1990 року виконкомом Ярмолинецької районної ради народних депутатів згідно рішення Ярмолинецької районної ради народних депутатів № 77 від 20.04.1989 року, видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] та належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Станом на 15 квітня 1991 року в погосподарському номері за адресою: [ADDRESS] до складу членів двору входили: [PERSON] голова двору, [PERSON] дружина, [PERSON] син, що підтверджується випискою з по господарської книги №3 особовий рахунок 178 за 1991-1995 роки. [PERSON] \~є єдиним\~спадкоємцем майна\~після смерті\~матері [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] , що підтверджується спадковою справою №284/2011. [PERSON] \~є єдиним\~спадкоємцем майна\~після смерті\~батька [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] , що підтверджується спадковою справою № 9-2020. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах про захист права приватної власності" до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України "Про власність", застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена колгоспного двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Тобто, в разі віднесення господарства до колгоспного двору кожен його член має право на частину майна двору в рівних частках. Враховуючи викладені норми закону та свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] від 02 січня 1990 року, за яким даний будинок належить колгоспному двору, до якого входив і позивач, суд приходить до висновку, що кожному з членів колгоспного двору ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) станом на 15.04.1991 року належало по 1/3 частині будинковолодіння. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1216ЦК\~України передбачено,\~що cпадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах про захист права приватної власності" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні застосовуються з 1 липня 1990 року. Таким чином, після смерті матері [PERSON] та батька [PERSON] , позивач успадкував по 1/3 частки майна колгоспного двору, які належали батькам за життя, однак, не оформив це право. Позивач також мав право на частку у майні колгоспного двору - 1/3 частку і разом зі частками батьків, його частка склала 3/3 (1/3+1/3+1/3). А тому суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню і за позивачем необхідно визнати право власності на все будинковолодіння за адресою [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~За заявою позивача судові витрати з відповідача не стягуються. \~ \~ \~ \~На підставі п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995р. Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, ст.ст. 16,328,1218,1261,1268,1269,1270 ЦК України, ст.ст. 2,10,13,81,89,263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: approved