Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розділити майно, що є їхньою з відповідачем спільною сумісною власністю загальною вартістю 17406 гривень, збільшивши її частку з врахуванням того, що на її утриманні перебуває дитина. Крім того просить стягнути з відповідачів 24652 гривні - половину коштів витрачених на утримання і покращення житла та прибудинкової території, що належить відповідачам на праві спільної власності. В загальному позивачка просить стягнути з відповідачів 33355 гривень (8703 + 24652 ) та судові витрати по справі. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 2009 року по 19 березня 2012 року. Від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO]. З часу одруження по 24 лютого 2011 року вони з відповідачем жили в будинку його матері. На даний час шлюб між нею і відповідачем розірваний, вона з дитиною живе окремо. За час проживання з відповідачами та ведення спільного господарства, вони як подружжя витратили значні кошти на утримання і покращення належної відповідачам садиби, разом з колишнім чоловіком вони за власні кошти придбали речі домашнього вжитку і побуту, які залишилися у відповідачів. Зокрема, кошти подаровані їм з чоловіком на весілля, а також гроші у зв»язку з народженням дитини були витрачені на придбання будівельних матеріалів: сайдингу, кутників, з"єднань, планок віконних - 26424 гривні, на придбання бруківки - 14599 гривень, на придбання та розпиловку лісу хвойного - 4080 гривень, на виконання робіт по будівництву водотраси та каналізації до житлового будинку - 4200 гривень, що у загальному складає 49304 гривень Крім того вони з відповідачем за спільні сімейні кошти придбали пральну машину вартістю 3250 гривень, штори, покривало і тюль вартістю 8720 гривень, м'ясорубку вартістю 1096 гривень, телевізор "Самсунг" вартістю 3500 гривень, тюнер до телевізора вартістю 840 гривень. Все майно знаходиться за місцем проживання відповідачів, є їхньою з відповідачем [PERSON] спільною сумісною власністю, а тому підлягає поділу між ними двома в рівних долях. Крім того з нею живе їхній син, відповідач сплачує аліменти, розмір яких є недостатнім для забезпечення його духовного, фізичного розвитку та лікування, а тому просить збільшити її частку з врахуванням інтересів дитини. Оскільки майно залишилося у відповідачів, то просить стягнути з останніх на її користь грошову компенсацію, еквівалентну вартості її частки майна. Відповідач [PERSON] позов визнав частково та пояснив, що дійсно з позивачкою перебував у зареєстрованому шлюбі та разом жили у будинку його матері. На даний час колишня дружина разом з дитиною живе у своїх батьків, шлюб між ними розірваний. Дійсно на придбання пральної машини, м»ясорубки, тюнера та на пошиття покривала, штор і фіранок на вікна вони з позивачкою витратили спільні сімейні кошти подружжя. Телевізор «Самсунг» був придбаний матір»ю за її власні кошти. Крім того придбаний ними з позивачкою тюнер вони продали знайомому, а мати доклала гроші і на томісць купила інший тюнер, дорожчий, який фактично на даний час є у них удома. Вони з позивачкою також придбали 100 метрів квадратних бруківки та частину сайдигу, а на решту бруківки та сайдингу і на пиломатеріал гроші давала мати. Дійсно вони провели до будинку воду та каналізацію, однак ці роботи коштували значно дешевше, ніж зазначено позивачкою - за риття канави під труби заплатили трактористу 150 гривень та оплатили вартість 25 метрів труб по 8 гривень. Решту роботи робили власними силами, а тому у цій частині позовні вимоги безпідставні. Відповідачка [PERSON] позов також визнала частково та пояснила, що дійсно позивачка перебувала у шлюбі з її сином. Молода сім»я жила у належному їй домоволодінні, однак мали свої гроші, тобто свій сімейний бюджет. Відразу після весілля позивачка вирішила поміняти покривало, тюлі та штори, хоч це робити було не обов»язково, бо у хаті були і штори і тюлі. Однак вона не перечила молодим, більше того, їздила у Чернівці та за свої гроші придбала матеріал, а діти заплатили власні кошти тільки за роботу майстрові. Покривало, штори і тюлі є у наявності і позивачка може їх собі забрати. Також підтвердила, що за власні кошти подружжя купило пральну машинку та електром»ясорубку. Однак телевізор і тюнер купила вона і ці речі не можуть бути визнані майном подружжя, бо вони належать їй. Не заперечує, що діти спочатку купили тюнер, вказаний позивачкою у позовній заяві, однак в послідуючому той тюнер продали знайомому і вона взамін купила дорожчий, той що є вдома на сьогоднішній час . Також не заперечує, що ними спільно було придбано сайдинг і бруківку, однак половину коштів на ці будівельні матеріали давала вона. Також за її власні кошти були придбані пиломатеріали. На даний час бруківка встановлена на подвір»ї, сайдинг і пиломатеріали є в наявності. Також підтверджує, що син і невістка хотіли мати зручності та підвели воду і каналізацію до будинку, однак вважає, що ці роботи коштували не більше 350 гривень - 150 гривень вони заплатили трактористу за риття траншеї та купили 25 метрів труб по 8 гривень за метр. Подати в підтвердження своїх заперечень будь-які докази не може. Вважає, що подані позивачкою накладні є підробленими і не можуть прийматися судом як достовірні і належні докази. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання про те, що восени 2010 року їй зателефонувала позивачка та замовила сайдинг, кутники, з"єднання та планки віконні на загальну суму приблизно 26400 гривень. У визначений термін вона здійснила доставку замовлених позивачкою матеріалів до будинку відповідачки. Оплату з матеріали здійснювали позивачка та відповідач, як молода сім»я, відповідачка їй не платила. Вислухавши сторін, свідків та вивчивши матеріали справи, щглянувши матеріали №1037 Рожнятівського РВ УМВС про відмову у порушенні кримінальної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] 09 серпня 2009 року по 24 лютого 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі та спільно жили у смт. Перегінськ у будинку матері [PERSON] - відповідачки [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб і рішення Рожнятівського районного суду про розірвання шлюбу (а.с.82,84) та поясненнями сторін. Від шлюбу позивачка та відповідач мають сина [PERSON], [INFO], який живе з матір»ю, що підтверджується копіями свідоцтва про народження дитини та рішення суду про розірвання шлюбу (а.с.83,84). У жовтні 2009 року за спільні сімейні кошти позивачка і відповідач придбали пральну машину LG-F вартістю 3250 гривень, що підтверджується товарним чеком та гарантійним таланом виданими приватним підприємцем [PERSON] (а. с. 4,5) та поясненнями сторін. 16 грудня 2009 року за спільні сімейні кошти позивачка придбала тюль, штори та покривало загальною вартістю 8720 гривень, що підтверджується бланками замовлення та накладною № 32 від 16 грудня 2009 року, виданими приватним підприємцем [PERSON] (а. с. 6-9), поясненнями підприємця [PERSON], даними нею працівнику міліції у ході перевірки по заяві відповідачів - а. с. 33 матеріалу про відмову у порушенні кримінальної справи №1037. Зазначеними доказами спростовані голослівні твердження відповідачки про те, що на виготовлення штор і тюлі вона за власні кошти придбала матеріал. 18 грудня 2010 року подружжям за спільні сімейні кошти придбано м»ясорубку «Zelmer» 386.86EP вартістю 1096 гривень, що підтверджується копіями товарного чеку і гарантійного талану, виданими приватним підприємцем [PERSON] (а. с. 10,11) та поясненнями сторін. У січні 2011 року за спільні сімейні кошти відповідач придбав телевізор «Samsung» LE 32c450 вартістю 3500 гривень та тюнер «Opticum» HD TS 9600 вартістю 840 гривень, що підтверджується товарними чеками, гарантійним талоном і накладною, виданими приватним підприємцем [PERSON] (а. с. 12-14, 45-46), поясненнями зазначеного підприємця даними ним працівнику міліції у ході перевірки по заяві відповідачів - а. с. 42 матеріалу про відмову у порушенні кримінальної справи №1037. У послідуючом придбаний подружжям тюнер, з відповідною доплатою власних коштів, було обміняно відповідачкою на дорожчий, який і перебуває у розпорядженні відповідачів на даний час, що підтверджується поясненнями сторін та товарним чеком і гарантійним талоном (а.с.47,48). 04 листопада 2010 року за спільні сімейні кошти позивачка придбала сайдинг, кутники, з"єднання, планки віконні загальною вартістю 26424 гривні, що підтверджується накладною № 17 від 04 листопада 2010 року (а. с. 15), поясненнями позивачки та показаннями допитаної у судовому засіданні свідка [PERSON]- приватного підприємця, що продала зазначений будівельний матеріал. 26 лютого 2010 року за спільні кошти подружжя позивачка придбала ліс хвойний та здійснила його розпиловку, на що витратила 4080 гривень, що підтверджується накладною № 7 від 26 лютого 2010 року, виданою ПП «Таймер» (а. с. 16) та поясненнями [PERSON] - директора підприємства «Таймер», копіями правовстановлюючих документів даного підприємства та реєстрів виданих податкових накладних, зібраних працівниками міліції у ході перевірки по заяві відповідачів - а .с. 65, 101-103 матеріалу про відмову у порушенні кримінальної справи №1037. Відповідно до положень ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Аналізуючи надані сторонами та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що позивачка довела придбання за спільні з позивачем сімейні кошти будівельних матеріалів та речей домашнього вжитку, а тому у перелік спільно придбаного майна подружжя вважає за мнеобхідне включити: сайдинг, кутники, з"єднання, планки віконні загальною вартістю 26424 гривні, бруківку вартістю 14599 гривень, пиломатеріали вартістю 4080 гривень, пральну машину вартістю 3250 гривень, покривало, штори і тюль вартістю 8720 гривень, м'ясорубку вартістю 1096 гривень, телевізор "Самсунг" вартістю 3500 гривень, тюнер до телевізора вартістю 840 гривень, що у загальному складає 62509 гривень. Доводи відповідачів у заперечення позовних вимог про те, що відповідачка [PERSON] на придбання покривала, штор, тюлі, будівельних матеріалів вкладала свої власні кошти є голослівними, не підтверджені будь-якими об»єктивними даними, суперечать дослідженим судом доказам, а тому визнаються судом не доведеними. За змістом ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності, а відповідно до ст. 63 названого кодексу дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Оскільки подружжя за спільні сімейні кошти придбало майна на суму 62509 гривень, то частка кожного з них складає 31255 гривень. Статтею 71 зазначеного кодексу визначено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Позивачка ставить питання про стягнення з відповідачів грошової компенсації вартості належної їй частки майна, яке перебуває у володінні відповідачів. Суд вважає безпідставною таку вимогу, оскільки майно є у наявності та може бути поділене в натурі. Позивачка є жінкою, матір»ю малолітньої дитини, яка живе з нею, тому суд вважає за необхідне врахувати ці обставини і присудити їй пральну машину і телевізор, а відповідачу штори, покривала і тюлі, оскільки вони виготовлені для будинку у якому живе відповідач і там використовуються. Також суд враховує, що придбаний подружжям тюнер до телевізора з доплатою відповідачки був поміняний на значно дорожчий, який знаходиться у кристуванні відповідачів, тому приходить до висновку, що його слід також присудити відповідачу. Оскільки придбана подружжям бруківка вже встановлена у садибі відповідачки, де живе відповідач, даний будівельний матеріал та пиломатеріал слід залишити йому, а на половину вартості будівельних матеріалів присудити позивачці сайдинг з кутниками, з"єднаннями та планками віконними, які є у наявності у відповідача. Позивачка просила суд стягнути з відповідачів вартість проведених у вересні 2009 року робіт по будівництву водо траси та каналізації до житлового будинку вартістю 4200 гривень. Суд вважає дану позовну вимогу такою, що не підлягає до задоволення, оскільки позивачка не є власником житла, у якому проживала та проводила разом з чоловіком ремонт. Оскільки власником домоволодіня є відповідачка, то суд приходить до висновку, що подружжя жило в ньому на правах наймачів. Відповідно до ст. 819 ЦК України, поточний ремонт житла, переданого у найом зобов»язаний здійснювати наймач, якщо інше не встановлено договором, капітальний ремонт зазначеного житла здійснюється за рахунок власника. Позивачка не надала суду будь - яких доказів того, що роботи по облаштуванню водопостачання та водовідведення відносяться до капітального ремонту, а тому у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині. Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При подачі позовної заяви позивачка понесла документально підтверджені судові витрати у виді сплати судового збору та оплати правової допомоги, що підлягає відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial