Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: с.Кодаки, Васильківського району Київської області, [ADDRESS], площа 0,208 га, кадастровий номер [NUMBER], що належить [PERSON] на підставі права власності, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи»(ЄДРПОУ:35326253,п/р 26507010332001 в ПАТ «Альфа-Банк»,МФО : 300346, Юридична адреса: 07400, Київська область, м.Бровари, буд.Незалежності,14) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 12/2008 від 06.02.2008 року, яка станом на 31.10.2014 року складається з заборгованості : за кредитом - 92500,03 грн., по відсоткам - 82374,33 грн., по комісії - 3414,19 грн., по штрафу - 600 грн., по пені - 23900,03 грн. шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеною суб'єктом оціночної діяльності / незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; стягнути з відповідача на користь ТОВ «Кредитні ініціативи»(ЄДРПОУ:35326253,п/р 26507010332001 в ПАТ «Альфа-Банк»,МФО : 300346, Юридична адреса: 07400, Київська область, м.Бровари, буд. Незалежності,14) витрати по сплаті судового збору у сумі 2027,89 грн. Позивач зазначає, що між ним та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» 17.12.2012 року було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за договором про іпотечний кредит №12/2008 від 06.02.2008 року, що був укладений між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та третьою особою [PERSON]. Відповідно до умов іпотечного кредиту №12/2008 від 06.02.2008 року Банк свої зобов'язання виконав перед боржником та надав йому кредит у сумі 100000 грн., а позивальник зобов'язався повернути кредит і сплатити проценти. Позивач зазначає, що 06.02.2008 року між відповідачем [PERSON] та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено іпотечний договір, відповідно до якого відповідач передала банку в іпотеку майно - земельну ділянку, що знаходиться за адресою: с.Кодаки, Васильківського району Київської області, [ADDRESS], площа 0,208 га, кадастровий номер [NUMBER], яку сторони оцінили в 153716, грн. Позивач вказує, що 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та позивачем було укладено договір про передачу прав за договорами забезпечення, відповідно до якого позивач набув права звернення стягнення на заставлене майно у відповідності до договорів забезпечення. Станом на 31.10.2014 року за боржником утворилась заборгованість, у зв'язку х неналежним виконанням умов договору, яка складає: за кредитом - 92500,03 грн., по відсоткам - 82374,33 грн., по сплаті комісії - 3414,19 грн., по сплаті штрафу - 600 грн., по сплаті пені - 23900,03 грн. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надавши до суду письмову заяву з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач, повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст.74 ЦПК України, повторно в не з'явився до судового засідання, причин неявки до суду, які могли б бути судом визнанні поважними не надав. До суду надійшла заява представника відповідача про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю явки представника. Оскільки така неявка не пов'язана з поважними причинами, і клопотання сторони (позивача або відповідача) про відкладення розгляду справи до суду не надійшло, то відповідно до ч. 2 ст. 169 ЦПК України відсутні підстави для відкладення розгляду справи. Третя особа, повідомлена належним чином у відповідності до вимог ст.74 ЦПК України, повторно не з'явилися до судового засідання, причин неявки до суду, які могли б бути судом визнанні поважними не надала. У зв'язку з зазначеним, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши сторін по справі, дослідивши письмові матеріали, приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст.10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом достовірно встановлено, що 06 лютого 2008 року було укладено договір про іпотечний кредит № 12/2008 між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та третьою особою [PERSON], відповідно якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» свої зобов'язання виконав перед [PERSON] та надав йому кредит у сумі 100000 грн., а позивальник зобов'язався повернути кредит і сплатити проценти /а.с.24-26/. 06.02.2008 року на виконання належного виконання зобов'язання за договором №12/2008 між відповідачем [PERSON] та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено іпотечний договір, відповідно до якого відповідач передала банку в іпотеку майно-земельну ділянку, що знаходиться за адресою: с.Кодаки, Васильківського району Київської області, [ADDRESS], площа 0,208 га, кадастровий номер [NUMBER], яку сторони оцінили в 153716, грн. Сторони оцінили предмет іпотеки в сумі 153716 грн. /а.с.33-35/. 17.12.2012 року між позивачем та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за договором про іпотечний кредит №12/2008 від 06.02.2008 року, що був укладений між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та третьою особою [PERSON] /а.с.14-19/. 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та позивачем було укладено договір про передачу прав за договорами забезпечення, відповідно до якого позивач набув права звернення стягнення на заставлене майно у відповідності до договорів забезпечення/а.с.21-22/. Оскільки третя особа [PERSON] неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, чим порушує вимоги договору №12/2008 від 06 лютого 2008 року, в результаті чого утворилась прострочена заборгованість, яка складає: за кредитом - 92500,03 грн., по відсоткам - 82374,33 грн., по комісії - 3414,19 грн., по штрафу - 600 грн., по пені - 23900,03 грн./а.с.39/. Відповідно до умов п.5.1 кредитного договору від 06.02.2008 року іпотекодержатель набуває право звернення на предмет іпотеки та його реалізацію, у випадку: невиконання боржником основного зобов'язання,у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов іпотечного договору, у інших випадках, передбачених договором /а.с.34/. На виконання умов договору про іпотечний кредит та іпотечного договору позивач надсилав вимогу, яка була направлена відповідачу та третій особі про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки від 04.12.2014 р. /а.с.40-41/. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. ст. 546, 549, 551 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням та задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, судом встановлено, що позивачем дійсно було надано третій особі кредит, якій третя особа не сплатив та внаслідок цього утворилась заборгованість. Відповідно до ст.575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Статтею 3 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені ним вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" та ст.ст. 589, 590 ЦК України, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Як вбачається з ч.1 ст. 591 ЦК України та ст. 39 Закону України "Про іпотеку" задоволення вимог кредитора за рахунок майна, що є предметом іпотеки, в судовому порядку може здійснюватися виключно шляхом реалізації предмета іпотеки через продаж з публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України "Про іпотеку", де зазначено, що дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Враховуючи, що ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» виконавши умови договору, надав [PERSON] кредит, в розмірі передбаченому кредитним договором, тим самим позивач виконав взяті на себе зобов'язання, однак [PERSON], отримавши кошти, в порушення договору не виконував його не належним чином, у зв'язку з чим виникла заборгованість, що підтверджується відповідними розрахунками, суд дійшов висновку задовольнити вимоги позивача за рахунок майна відповідача [PERSON], що є предметом іпотеки, шляхом продажу предмету іпотеки. Позовні вимоги в частині відшкодування витрат судового збору підлягають до задоволення, оскільки, згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved