Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

31.03.2021р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" (треті особи - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В.) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. №3-5). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 02.04.2021р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. №15). 28.04.2021р. до суду надійшла заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову, в якій позивач просив зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №3013 від 29.08.2020р., виданого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" заборгованості в розмірі 1 123 071грн. 81коп. (а.с. №31-32). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 29.04.2021р. заяву [PERSON] про забезпечення позову було задоволено (а.с. №39). 02.04.2021р. на адресу відповідача та третіх осіб судом були надіслані позовна заява з доданими до неї документами разом з ухвалою про відкриття провадження. Згідно відмітки на поштовому повідомленні, яке повернулося 25.06.2021р. від відповідача, документи були вручені, проте відзиву станом на 25.06.2021р. (включно) до суду не надійшло. Від третьої особи - приватного нотаріуса Івано-Франківського МНО Личука Т.В. повернувся конверт з позначкою «за закінченням терміну зберігання», а від третьої особи - приватного виконавця Лисенка Ю.О. станом на25.06.2021р. документи про вручення/невручення суду не повернулися. З огляду на те, що у встановлені судом строки відзив відповідача та письмові пояснення третіх осіб до суду не надійшли, ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 29.06.2021р. вирішено перейти до розгляду цивільної справи відповідно до положень ч.5 ст.279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. №44). В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяви посилався на те, що у січні 2021р. позивачем було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження №64267482, яка винесена приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Ю.О. на виконання виконавчого напису №3013 від 29.08.2020р., вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" заборгованості за кредитним договором №1180/ФКВ-07 від 21.12.2007р. у розмірі 1 123 071,81 грн. З реєстру судових рішень позивачу стало відомо, що ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" зверталося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні т а поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа по цивільній справі №2-7823/11 за позовом ПАТ "Дельта Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1180/ФКВ-07 від 21.12.2007р. у розмірі 173 343,33 грн. та ухвалою суду від 09.10.2020р. заяву товариства було задоволено частково, а саме тільки в частині вимог про зміну сторони у виконавчому провадженні. В задоволенні вимог щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа було відмовлено через недоведеність заявником втрати виконавчого документа та спливу процесуального терміну. Отримавши відмову, ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" звернулося до приватного нотаріуса з заявою про видачу виконавчого напису про стягнення з позивача суми заборгованості за договором №1180/ФКВ-07 від 21.12.2007р., проте вже в значно більшому розмірі, а ніж та, що було стягнута за рішення суду, а саме у розмірі 1 123 071,81 коп. В свою чергу, приватний нотаріус не здійснив належну перевірку наданих стягувачем документів та відомостей відносно реальної суми заборгованості визначної рішенням суду, за умови, що стягувач втратив законне право на стягнення у зв`язку з закінченням строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, термін якого сплив ще 05.03.2012р. Позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №3013, вчинений 29.08.2020р. приватним нотаріусом Івано-Франковського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" заборгованості у розмірі 1 123 071,81 грн., а також стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. 20.07.2021р. до суду надійшло клопотання позивача про долучення до матеріалів справи документів, що посвідчують право представника позивача адвоката Тулінова І.І. представляти інтереси позивача та надання додаткових пояснень. Так, в додаткових поясненнях позивач зазначив про те, що виконавчий напис вчинений з порушенням законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню з огляду на те, що стягувачем для вчинення напису, не було надано затвердженого законодавством переліку документів, які б підтверджували безспірність заборгованості за кредитним договором, а в свою чергу, нотаріус не перевірив надані йому для вчинення напису документи, отже, вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора. Крім того, напис вчинено на договорі, який нотаріально не посвідчений, а з дня виникнення вимоги минуло більше трьох років. Також, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було враховано, що пункт 2 Постанови КМУ №1172 від 29.06.1999р. на час вчинення виконавчого напису 11.04.2019р. був визнаний судом нечинним, згідно постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. по справі №826/20084/14, яка набрала законної сили. Тобто, виконавчий напис вчинено в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі не нотаріально посвідченого кредитного договору, а приватний нотаріус керувався нечинними положеннями закону. В свою чергу, первісний кредитор - ПАТ "Дельта -Банк", пропустивши строк звернення з вимогою до боржника, відступив право вимоги на користь відповідача, який в свою чергу і звернувся до приватного нотаріуса, не звертаючи увагу на пропущення кредитором строків звернення за вчиненням виконавчого напису (а.с. №57-59). В судове засідання 20.07.2021р. з`явився представник позивача - адвокат Тулінов І.І. (діє на підставі договору про надання правової допомоги №210719/1 від 19.07.2021р. - а.с. №60), представник відповідача ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" та треті особи в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином, шляхом направлення судових повісток (а.с. № 45, 47). 11.10.2021р. суду надійшла заява позивача, в якій [PERSON] зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити. Розгляд справи просив проводити за його відсутності та відсутності його представника, втім заперечував проти заочного розгляду справи, оскільки відповідач належним чином був повідомлений про розгляд справи, проте в судове засідання не з`явився, що вказує на зловживання процесуальними нормами та має на меті затягування розгляду справи (а.с. № 77). В судове засідання 11.10.2021р. представник відповідача - ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" та третя особа - приватний нотаріус Івано-Франківського МНО Івано-Франківської області Личук Т.В. не з`явилися, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що в матеріалах справи містяться письмові докази (а.с. №67-69), в тому числі і поштове повідомлення про отримання ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" судової повістки (а.с. № 68). Відповідач про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом на надання суду письмового відзиву на позов та доказів на його обґрунтування. Конверт, який було направлено приватному нотаріусу, був повернутий суду за зворотньою адресою з відміткою "адресат відсутній" (а.с. № 76). 08.09.2021р. до суду надійшла заява третьої особи - приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю .О. про розгляд справи за його відсутності за наявними у справі матеріалами (а.с. №74). За таких обставин, враховуючи належне повідомлення сторін про день та час розгляду справи, суд розглянув справу 11.10.2021р. відповідно до вимог ст.223, ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутністю усіх сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами. Підстав для ухвалення у справі заочного рішення немає, оскільки відсутня сукупність умов, яка передбачена ч.1 ст. 280 України (позивач заперечував проти ухвалення судом заочного рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 29.08.2020р. приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 3013, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" правонаступника усіх прав та обов`язків ПАТ "Дельта Банк" на підставі договору відступлення прав вимоги, заборгованості за кредитним договором №1180/ФКВ-07 від 21.12.2007р. у розмірі 1 123 071,81грн., з яких: заборгованість за кредитом - 458 411,90 грн., заборгованість по відсоткам - 664 359,91 грн. Також стягнуто витрати за вчинення виконавчого напису нотаріусом у розмірі 300 грн. У виконавчому написі вказано, що стягнення здійснюється за період з 23.06.2020р. по 20.08.2020р. (а.с. №8). 25.01.2021р. приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Ю.О. відкрито виконавче провадження № 64267482 з примусового виконання виконавчого напису №3013 виданого 29.08.2020р. (а.с. №6). Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2011р. у справі № 2-7823/11 були задоволені вимоги ПАТ "Дельта Банк" та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором №1180/ФКВ-07 у розмірі 173 343 грн.33коп. (а.с. №12-13). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.10.2020р. було частково задоволено заяву ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" про заміну сторони виконавчого провадження, поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа у справі № 2-7823/11, замінено сторону стягувача у виконавчому листі про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "Дельта Банк" суми заборгованості, виданому по цивільній справі № 2-7823/11 за позовом ПАТ "Дельта Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором з ПАТ "Дельта Банк" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Еліт Фінанс". В задоволенні іншої частини вимог заяви ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа було відмовлено (а.с. №9-11). Також, ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.10.2020р. встановлено, що 23.06.2020р. між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" укладено договір відступлення права вимоги №2268/К, предметом якого був, в тому числі й кредитний договір №1180/ФКВ-07 від 21.12.2007, укладений з [PERSON] , а отже у зобов`язанні між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] відбулася заміна кредитора (а.с. №9-11). Згідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст.88 цього Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом МЮУ від 22.02.2012р. № 296/5, зареєстрованим в МЮУ 22.02.2012р. за № 282/20595, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно пункту 1.1. Глави 16 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пункту 3.2 Глави 16, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Між тим, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 10.10.2018р. у справі N 61-10285св18. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. В матеріалах справи відсутні письмові докази, що при вчиненні напису приватний нотаріус отримував від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, докази належного розрахунку новим кредитором за укладеним договором факторингу, а тому у приватного нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед стягувачем є безспірними, а також, що новим кредитором ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс", яке, як стягувач, звернулося з заявою про вчинення виконавчого напису, надано повний перелік документів на підтвердження переходу до цього товариства права вимоги до боржника [PERSON] . Крім того, суд дійшов висновку, що розмір заборгованості - 1 123 071,81 грн., яка була заявлена до стягнення у виконавчому напису, є спірним, враховуючи, що первісний кредитор ПАТ "Дельта Банк" у 2011р. звертався з позовом до суду про стягнення заборгованості у розмірі 173 343 грн.33коп. станом на 28.03.2011р. та рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2011р. його вимогу було задоволено, з чого можливо дійти висновку, що з дня виникнення вимоги, як і у первісного кредитора, так і у нового кредитора ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс", минуло більше трьох років, а тому приватний нотаріус повинен був відмовити у вчиненні виконавчого напису. В постанові Верховного Суду від 23.01.2018р. у справі № 310/9293/15ц зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017р. у справі № 6-887цс17 . З тексту оспорюваного виконавчого напису №441 від 11.04.2019р. вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України "Про нотаріат" та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. за № 1172. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. (справа №826/20084/14), яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р., визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014р. "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано КМУ опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови КМУ № 662 від 26.11.2014р. "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст.88 Закону України "Про нотаріат". Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені ст.88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст. 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017р. колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно з яким визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014р. "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Відповідно до ст.124 Конституції України, ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Верховний Суд (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019р. у справі № 910/13233/19), розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зазначив наступне: "Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наявність в змісті виконавчого напису номерів рахунків боржника в установах банків (для юридичних осіб) є обов`язковим. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017р. (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами". Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. №662 до Переліку змін, виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Отже, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису №3013 від 29.08.2020р. не врахував, що станом на 29.08.2020р. постановою КМУ №662 від 26.11.2014р. "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів, отже, норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, які нотаріально не посвідчені, є нечинні, а тому повинен був відмовити кредитору у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України "Про нотаріат", за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку про стягнення заборгованості за кредитним договором №1180/ФКВ-07 від 21.12.2007р., укладеному між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] , який нотаріально не посвідчений. Зокрема, необхідно зазначити, що у зв`язку з неодноразовим порушенням приватним нотаріусом чинного законодавства при вчиненні нотаріальних дій, які встановлені рішеннями судів, що завдало шкоди фізичним та юридичним особам, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 13.08.2012р. за №8832 на ім`я Личука Т.В. , анульовано (а.с. №49-50). Підводячи підсумок викладеному, суд вважає, що при розгляді справи позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису №3013 від 29.08.2020р. таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в загальному у розмірі 1 362 грн. (сплата судового збору за подачу позову у розмірі 908 грн. та заяви про забезпечення позову у розмірі 454грн.). Судовий збір, який було позивачем сплачено помилково в зайвому розмірі за подачу заяви про забезпечення позову (замість 454грн. сплачено 681 грн. - а.с.№ 2, 30) може бути повернуто позивачу за окремою заявою. На підставі викладеного,

Outcome: approved