Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що її мати [PERSON], яка померла 04.10.2013р. в с.Бистріївка Ружинського району Житомирської області, мала у приватній власності житловий будинок, розташований по вул.Кирилюка, 21 в с.Бистріївка Ружинського району Житомирської області. Спадщину матері прийняла вона та її сестра-Бондар Н.О. ., з якою вони дійшли згоди щодо розподілу спадкового майна матері, відповідно до якої вказаний житловий будинок переходить у власність позивачки. Проте нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину на цей будинок позивачці відмовив, із-за відсутності правовстановлюючих документів на нього. Тому позивачка просить суд визнати за нею право на вказане спадкове майно. Під час підготовчого судового засідання позивачка свої позовні вимоги підтримала з вказаних в позовній заяві підстав, а відповідачка [PERSON] - визнала повністю, пояснивши, що вони із сестрою дійсно дійшли згоди щодо розподілу спадкового майна матері таким чином, щоб вказаний в позовній заяві житловий будинок матері успадкувала сестра. Сторони подали до суду заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність, позивачка позовні вимоги підтримує, а відповідачка - визнає повністю. Суд, оглянувши матеріали справи, встановив, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З довідки Бистріївської сільської ради Ружинського району від 27.06.2017р. № 230 вбачається, що відповідно до записів погосподарської книги по с.Бистріївка Ружинського району Житомирської області за [PERSON] рахувався на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вул.Кирилюка, 21 в с.Бистріївка Ружинського району Житомирської області ( а.с.24). 2 З технічного паспорта на вказаний житловий будинок, який виготовлений КП "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" 31.03.2014р., та довідки вказаного МБТІ від 07.04.2014р. №315 вбачається, що житловий будинок №21 по вул.Кирилюка в с.Бистріївка Ружинського району Житомирської області побудований в 1978 році, господарські споруди побудовані в 1978-1988рр., правовстановлюючі документи на вказаний будинок в БТІ не зареєстровано( а.с.10-13, 25). Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, отриманої Ружинським районним судом Житомирської області 17.07.2017р. , відомості про об'єкт нерухомого майна, розташований за адресою:Житомирська область, Ружинський район, с.Бистріївка, вул.Кирилюка, 21 у вказаних Реєстрах відсутні ( а.с.67). Положення діючого на час виникнення правовідносин законодавства, а саме: Указу Президії Верховної Ради СРСР "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних жилих будівель" від 26.08.1948р., прийнятою на виконання вказаного Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", Закону УРСР Про сільську Раду депутатів трудящих від 02.07.1968р. , визначали, зокрема, що підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію та не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Статі120-127 ЦК УРСР(1963 р.) регулювали право власності колгоспного двору та реєстрацію вказаного права за членами двору в погосподарських книгах сільських рад. На підставі вказаного, суд приходить до впевненості, що [PERSON] була власником житлового будинку та господарських будівель, розташованих по вул.Кирилюка, 21 в с.Бистріївка Ружинського району Житомирської області. [PERSON] померла 04.10.2013р. в с.Бистріївка Ружинського району Житомирської області, що вбачається з свідоцтва про смерть (а.с.9). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статею1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається зі спадкової справи №327, заведеної 16.12.2013р. Ружинською державною нотаріальною конторою Житомирської області відносно майна померлої 04.10.2013р.Бондар М.Г. , спадкодавець не залишила заповіт, а її спадщину у встановлений строк прийняли, як спадкоємці першої черги по закону, її діти [PERSON] та [PERSON] ( а.с.30-60). Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином, судом встановлено, що до позивачки та відповідачки [PERSON] перейшло право спадкодавця [PERSON] на все спадкове майно в рівних частках, зокрема і на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за вищевказаною адресою. Частиною 3 ст.1267 ЦК України передбачено право спадкоємців за законом за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна, змінити розмір частки у спадщині когось із них. 3 Як вбачається з особистих пояснень [PERSON] та [PERSON] , наданих ними під час попереднього судового засідання, а також їхніх письмових заяв, поданих до суду, вони узгодили зміну розміру часток у спадщині [PERSON] таким чином, що частина нерухомого майна, а саме- житловий будинок по вул.Кирилюка, 21 в с.Бистріївка Ружинського району, переходить в порядку спадкування у власність позивачки. Однак, як вбачається з постанови Державного нотаріуса Ружинської державної нотаріальної контори від 23.06.2017р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за законом на спадкове майно [PERSON] з підстав відсутності правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок( а.с.60). На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що право позивачки на прийняття спадщини реалізоване, але мають місце труднощі здійснення процедури реєстрації успадкованого майна, що виникли не з її вини. Перешкодою для оформлення спадкових прав у позивачки є неотримання спадкодавцем за свого життя правовстановлюючого документа на вказане майно, хоча право власності [PERSON] на вказане майно ніким не оспорюється, а тому зазначене не може бути підставою для позбавлення спадкоємців права власності на таке майно. Відповідно до ст.174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом всього часу судового розгляду. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що вказане визнання відповідачкою [PERSON] позову не суперечить законодавству та не порушує прав та охоронюваних законом інтересів ні сторін по справі, ні інших осіб, а тому з цих підстав позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved