Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на її користь моральну шкоду в розмірі 33 507 гривень 00 копійок; стягнути з [PERSON] на її користь 3000 гривень 00 копійок у відшкодування витрат, пов'язаних з проведенням соціально-психологічного дослідження. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09 лютого 2018 року о 19:50 годин [PERSON], керуючи автомобілем марки «Ford Focus», д/н (BG) [NUMBER], рухаючись по вул. Райдужній, 37 в м. Києві, не надав переваги їй в русі, яка здійснювала перехід на нерегульованому пішохідному переході, чим порушив пункт 18.1. правил дорожнього руху України. Внаслідок порушення відповідачем правил дорожнього руху останній скоїв наїзд на неї. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 квітня 2018 року по справі № 755/4366/18 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] (за скоєння зазначеної ДТП), останнього було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2018 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 10 квітня 2018 року залишено без змін. Так, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона була госпіталізована каретою швидкої медичної допомоги до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, де їй діагностовано зариту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій м'який тканин голови, закриту травму грудної клітини, забій грудної клітини справа, закриту травму живота, забій передньої черевної стінки, гематому м'яких тканин правої гомілки. В результаті винних дій відповідача та отриманих внаслідок ДТП травм з 09 лютого 2018 року по 16 лютого 2018 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні в Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги. Після виписки з лікарні, у зв'язку з періодичним сильним головним болем та болем у правій нозі вона з 17 лютого 2018 року по 30 травня 2018 року була вимушена продовжувати амбулаторне лікування у невропатолога, хірурга та травматолога. Також, вона тимчасово втратила працездатність на строк 23 календарних дні. В результаті дорожньо-транспортної пригоди вона була вимушена витрачати кошти на лікування. Так, відповідно до збережених розрахункових документів вона витратила на придбання медикаментозних препаратів та додаткові обстеження кошти в сумі 2 377 гривень 57 копійок. За результатами проведеного соціально-психологічного дослідження Громадською організацією «Спілка фахівців соціологічних та психологічних досліджень» їй надано висновок соціально-психологічного дослідження від 09 червня 2018 року № 09-06-18, яким встановлено, зокрема, що: з урахуванням індивідуальних психічних особливостей позивача в сукупності її соціального оточення, моральних цінностей та судової практики, як розумна та справедлива компенсація, рекомендується для застосування: внаслідок каліцтва в ДТП і його наслідків - в межах 10 мінімальних заробітної плат станом на день судового розгляду, що дорівнює 9 мінімальних заробітних плат * 3723 = 33507 гривень 00 копійок. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила судове засідання провести без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином за останнім відомим суду місцем його реєстрації. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 09 лютого 2018 року о 19 год 50 хв [PERSON], керуючи автомобілем марки «Ford Focus», д/н [NUMBER] по вул. Райдужній, 37, не надав переваги в русі пішоходам [PERSON] та [PERSON], які здійснювали перехід проїзної частини по нерегульованому пішохідному переході, внаслідок чого відбувся наїзд на пішоходів, що призвело до пошкодження транспортного засобу та травмування пішоходів [PERSON] та [PERSON] Своїми діями [PERSON], порушив пункт 18.1 правил дорожнього руху України. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 квітня 2018 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на шість місяців. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2018 року вказана постанова Дніпровського районного суду м. Києва була залишена без змін. Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 2934 Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, [PERSON] з 09 лютого 2018 року по 16 лютого 2018 року перебувала на стаціонарному лікуванні у Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги з основним діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м'яких тканин голови, зарита травма грудної клітини, забій грудної клітини справа, закрита травма живота, забій передньої черевної стінки, гематома м'яких тканин правої гомілки (а.с. 10-11). Відповідно до листків непрацездатності, виданого Київською міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги, позивач в період часу з 09 лютого 2018 року по 17 лютого 2018 року, з 18 лютого 2018 року по 23 лютого 2018 року та з 24 лютого 2018 року по 03 березня 2018 року перебувала на лікарняному (а.с. 13-14). Крім того, зі змісту медичної карти амбулаторної хворої [PERSON] убачається, що остання проходила відповідні медичні обстеження, пов'язані із наслідками дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем після проведення стаціонарного лікування було здійснено придбання відповідної кількості ліків, необхідних для відновлення стану здоров'я, зокрема, на суму 2 377 гривень 57 копійок, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 15-23). Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою. Відповідно до висновку соціально-психологічного дослідження № 09-06-18, складеного 09 червня 2018 року Спілкою фахівців соціологічних та психологічних досліджень, [PERSON] завдана моральна шкода внаслідок отримання тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості у вигляді пошкодження нижніх кінцівок і голови в ДТП, що сталася 09 лютого 2018 року о 19:50 на пішохідному переході по вул. Райдужній, 37 в м. Києві. При цьому, практика застосування подібних правовідносин Вищим спеціалізованим судом України відносно середньо унормованої особистості без проведення спеціальних досліджень свідчить про розумність і справедливість відшкодування моральної шкоди: в межах 3-25 мінімальних заробітних плат на час судового розгляду внаслідок подібного ушкодження здоров'я; відсутність дієвих проявів каяття і достовірних доказів добровільної компенсації частини завданої шкоди, об'єктивно допускає подальші наміри уникати відшкодування, що збільшує моральні страждання. Психіка досліджуваної особистості має особливості, які об'єктивно посилюють відчуття моральної шкоди внаслідок даних психотравмуючих подій у порівнянні з середньо унормованою особистістю. При задоволенні позову, з урахуванням індивідуальних психічних особливостей піддослідної особи в сукупності її соціального оточення, моральних цінностей та судової практики, як розумна та справедлива компенсація, рекомендується для застосування: внаслідок каліцтва в ДТП і його наслідків - в межах 10 мінімальних заробітних плат на день судового розгляду, що дорівнює 9 мінімальних заробітних плат * 3723 = 33 507 гривень (а.с. 42-51). В той же час, в розрізі даного цивільно-правового спору, суд критично відноситься до наданого висновку соціально-психологічного дослідження № 09-06-18, складеного 09 червня 2018 року Спілкою фахівців соціологічних та психологічних досліджень, з огляду на наступне. Згідно п. 2.2. п. 2 Витягу зі Статуту ГРОМАДСЬКОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ "СПІЛКА ФАХІВЦІВ СОЦІОЛОГІЧНИХ ТА ПСИХОЛОГІЧНИХ ДОСЛІДЖЕНЬ", основним завданням громадської організації є: проведення психологічних експертиз, досліджень та використання інших форм спеціальних психологічних знань щодо осіб, які потребують соціальної опіки (а.с. 52). Так, ГРОМАДСЬКА ОРГАНІЗАЦІЯ "СПІЛКА ФАХІВЦІВ СОЦІОЛОГІЧНИХ ТА ПСИХОЛОГІЧНИХ ДОСЛІДЖЕНЬ" (ГО "СФСПД"), ЄДРПОУ 37292593, адреса: 02152, м. Київ, вул. Серафимовича, будинок 21, квартира 80), згідно даних наявних у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що здійснюється відповідно до статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», у графі вид діяльності містить Код КВЕД 94.99 Діяльність інших громадських організацій, н. в. і. у. (основний). При цьому, цей клас включає: діяльність організацій, безпосередньо не пов'язаних з політичними партіями, які впливають на суспільну думку шляхом просвіти, політичного впливу, збирання коштів тощо: цивільні ініціативи та рухи протесту, екологічний рух, організації, які виступають на підтримку розвитку громад та розширення можливостей освіти, н.в.і.г., організації захисту та поліпшення умов існування окремих груп населення, наприклад, етнічних груп та груп меншості тощо, асоціації патріотичного напрямку, у тому числі асоціації ветеранів війни, асоціації споживачів, асоціації автомобілістів, асоціації, які створені з метою встановлення соціальних контактів, такі як масонські ложі тощо, асоціації молоді, студентські асоціації, клуби тощо, асоціації, які створені з метою проведення культурних заходів або організації дозвілля (крім спортивних та ігрових клубів), наприклад, поетичні, літературні кружки, клуби книголюбів, любителів історії, музики та живопису, клуби колекціонерів, громадські клуби, карнавальні клуби тощо Цей клас включає також: діяльність з надання гранту членськими або іншими організаціями, діяльність будинкових комітетів (КЦ), діяльність зі сприяння мисливству та відловлюванню тварин. З огляду на вказане, ГРОМАДСЬКА ОРГАНІЗАЦІЯ "СПІЛКА ФАХІВЦІВ СОЦІОЛОГІЧНИХ ТА ПСИХОЛОГІЧНИХ ДОСЛІДЖЕНЬ" не має КВЕД-2005 74.87.0 «Надання інших комерційних послуг» та/або 82.99 «Надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у.», 69.10 «Діяльність у сфері права Включає надання консультацій щодо судово-правових питань суб'єктами без статусу адвоката» за КВЕД-2010, щоб в свою чергу надавало право проведення соціально-психологічних досліджень. Таким чином, в межах розгляду даної цивільної справи, суд не приймає до уваги наданий суду висновок соціально-психологічного дослідження. Враховуючи наведені позивачем обгрунтування в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, суд приймає до уваги, що спричинені збитки здоров'ю позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди призвели до погіршення стану здоров'я, значних витрат на його відновлення, порушення звичного способу життя, здійснення баззаперечно непередбачуваних витрат, пов'язаних із вказаними витратами, порушенням нормальних життєвих зв'язків, у зв'язку з чим в розрізі даного спору вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму моральної шкоди у розмірі 7000 гривень. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів коли відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з'вився без поважних причин або без повідомлення причин та якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної шкоди. Враховуючи, що суд не приймає в основу доказування наданий суду висновок соціально-психологічного дослідження, судом не здійснюється відшкодування витрат, пов'язаних із його проведенням. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 704,80 гривень, від сплати якого була звільнена позивач. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial