Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

21 лютого 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що його мати перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано. Він є рідним сином відповідача, на даний час вже досяг повноліття. До його повноліття відповідач сплачував аліменти на його утримання, які припинив сплачувати в зв'язку з досягненням ним повноліття. також, відповідач сплачує аліменти на користь його матері на утримання його неповнолітньої сестри. Він навчається на І курсі Державного професійно-технічного навчального закладу "Межівське професійно-технічне училище №91" на денному відділенні факультету: оператор комп'ютерного набору, бухгалтерія. Отримує незначну стипендію, не працює, потребує допомоги батька, оскільки мати не в змозі самостійно забезпечити всі його потреби, пов'язані з навчанням. Відповідач допомогу на його утримання не надає, хоча має таку змогу. Просить суд стягти аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходів) відповідача [PERSON], щомісячно, починаючи стягувати з дня пред'явлення позову до суду і до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення 23 років. З урахуванням позовних вимог про стягнення аліментів, суд розглядає справу в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, що відповідає вимогам ст.ст.274,279 ЦПК України. Позивач надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, у встановлені судом строки відзив на позовну заяву не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Копією паспорта [NUMBER], виданого 11 грудня 2014 року підтверджується, що [PERSON] народився [INFO] в с.Хороше, Петропавлівського району, Дніпропетровської області. Його батьком є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 30 жовтня 1998 року. Довідкою №33 від 19 лютого 2018 року підтверджується, що [PERSON] навчається в ДПТНЗ "Межівське професійно-технічне училище" з 01 вересня 2017 року по січень 2019 року, навчання денне, бюджет, ІІ ступеню акредитації навчального закладу, по професії: оператор комп'ютерного набору, офісний службовець (бухгалтер). Копією заочного рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 28 січня 2015 року підтверджується, що з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів), до її повноліття. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідність ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідність ст.200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 ЦПК України. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом ст.199 СК України обов'язок утримувати повнолітнього доньку (сина), яка (який) продовжує навчання, покладено на обох батьків. Судом встановлено, що позивач перебуває на утриманні своєї матері - [PERSON], продовжує навчання та потребує допомоги батька в зв'язку з навчанням. Відповідач має змогу сплачувати аліменти на повнолітнього сина, в зв'язку з його навчанням, так як є працездатною особою, має на утриманні неповнолітню дитину, на яку сплачує аліменти в розмірі 1/4 частки, інших утриманців немає. Враховуючи вищевикладене, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовільнити, так як повнолітній син відповідача продовжує навчання, в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, проживає з матір'ю, знаходиться лише на утриманні останньої, тому суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 1/6 частки. Тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення [PERSON] навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х річного віку, щомісячно. Суд зазначає, що частиною 2 ст.199 Сімейного кодексу України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. На думку суду, такий розмір аліментів не є завищеним в нинішніх умовах проживання, з урахуванням віку повнолітнього сина відповідача, його потреб та матеріального стану сторін. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при пред'явленні позову про стягнення аліментів до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 704,80 гривень. На підставі зазначеного,

Outcome: approved