Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

18 січня 2021 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Миколаївського обласного центру зайнятості з подальшим уточненням позовних вимог, в якому просила скасувати наказ від 17.12.2020 № 275-к "Про звільнення [PERSON] " - як незаконний та поновити її на посаді начальника відділу інформаційної роботи Миколаївського обласного центру зайнятості з 19.12.2020 року та допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19.12.2020 року до дня поновлення на роботі. В обгрунтування позовних вимог вказує, що перебувала у трудових відносинах з відповідачем з 12.03.2011 року на підставі трудового договру, укладеного на невизначений строк. Наказом директора Миколаївського ОЦЗ від 17.12.2020 року за №275-к відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України її звільнено з посади начальника відділу інформаційної роботи Миколаївського обласного центру зайнятості з 18.12.2020 року у зв`язку із скороченням штату працівників. Вважає, що її звільнення незаконне, оскільки проведено з порушенням її переважного права на залишення на роботі при скороченні чисельності чи штату працівників, передбаченого ст. 42 КЗпП України. Також вказує, що відповідно до наказу відповідача № 233-к від 29.10.2020 передбачено проведення реорганізації відділу організаційної роботи та архівної справи Миколаївського ОЦЗ і відділу інформаційної роботи Миколаївсського ОЦЗ шляхом їх об`єднання, та утворено новий структурний підрозділ відділ організаційно-інформаційної роботи та архівної справи Миколаївського ОЦЗ. Крім цього, відповідно до цього наказу відбулося скорочення посад, в тому числі начальника відділу інформаційної роботи, яку вона займала. 17.11.2020 вона отримала письмове попередження керівництва про скорочення посади , яку на тй час займала, та пропозицію вакантної посади - провідного фахівця із зв`язків з громадськістю та пресою відділу організаційно- інформаційної роботи та архівної справи Миколаївського ОЦЗ. Вона має повну вищу освіту за спеціальністю "Педагогіка і методика середньої освіти. Українська мова та література", має кваліфікацію "вчитель української мови та літератури, літературний редактор", закінчила факультет перепідготовки та підвищення кваліфікації в Українській академії друкарства з присвоєнням кваліфікації "видавець, редактор" та багаторічний досвід роботи у Миколаївському ОЦЗ з 12.03.2011 - у відділі організаційної роботи за взаємодії з соціальними партнерами та громадськістю та у відділі інформаційної роботи. За сумлінну працю неодноразово отримувала заохочення, до дисциплінарної відповідальності не притягалася. Тому не зрозуміло, чому їй не була запропонована посада начальника або заступника відділу у новоствореному відділ. Крім зазначеної посади фахівця інших посад запропоновано не було , навіть не обговорювалися інші варіанти її працевлаштування в Миколаївському ОЦЗ. На її переконання, відповідач фактично визнав перевагу [PERSON] та [PERSON] у залишенні на роботі на рівнозначній посаді, а її було позбавлено можливості дотриматися процедури вирішення прийняття пропозиції усіх інших посад. Відповідно до ст. 42 КЗпП України має переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників, так як виховує двох неповнолітніх дітей та в її сім`ї немає інших працівників з самостійним заробітком. Отже відповідач не є таким, що належно виконав вимоги ч.2 ст.40, ч.3 ст. 49-2 КЗпП України щодо її працевлаштування. Щодо написання нею заяви про дострокове звліьнення 16.12.2020 року суду пояснила, що написала цю заяву під примусом керівництва, директор її неодноразов виклиакав та у принизливій формі зазначав, що не має наміру з нею працювати. Їй пропонували посаду з меншим заробітком, проте з більшим обсягом обов`язків, що було несправедливо. Тому протягом часу з моменту попередження про звільнення і до припинення трудових відносин між сторонами вона перебувала у стресовому стані, постійно переживала, в зв`язку з чим погіршився стан здоров`я , вона приймала заспокійливі ліки. Отже вона вимушена була написати вказану заяву , щоб припинити загрозливий стан свого здоров`я.. Відповідно до положень ст. 235 КЗпП України просила поновити її на попередній посаді та стягнути середній зарлбіток за весь час вимушеного прогулу. 23 лютого 20201 року від відповідача надійшов відзив на поов, в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Посилаються на прийняття рішення про проведення оптимізації чисельності штату працівників, наслідком якого стало скорочення чисельності працівників на підставі наказів Державної служби зайнятості, враховуючи виробничу необхідність та з метою ефективного розподілу та використання трудових ресурсів , в звязку з скороченням кошторисних видатків, в першу чергу шляхом скорочення саме вакантних посад, тобто у чіткій відповідності до вимог чинного законодавства. Оскільки на той час у відділі інформаційної роботи, в якому за штатом 3 посади, проте була одна вакансія , а відділ у складі менше 3-х осіб функціонувати не може, і було вирішено об`єднанити два відділи з перерозподілом обов`язків. Так, посада , яку займала [PERSON] , підлягала скороченню, вона була у чіткій відповдіності до вимог ст. 49 -2 КЗпП України 17.11.2020 попереджена про майбутнє звільнення на підставі ч.1 ст. 40 Кодексу та їй запропонована належна посада. Проте 16.12.2020 вона власноруч написала заяву про відмову від запропонованої посади та про звільнення її з 18.12.2020 року, достроково до спливу 2 місяців. Тому вони вважали, що спір щодо її звільнення між сторонами відсутній. Проведено розрахунок при звільнені в повному обсязі. 18 лютого 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача адвоката Киричука В.В., в якій звернуто увагу на те, що питання доцільності скорочення чисельності працівників позивачкою не оспорюється, позовна заява грунтується на порушенні її конституційних прав при проведенні процедури звільнення. Посилається також на важливість діяльності відділу інформаційної роботи, значний обсяг роботи щодо інформування населення про діяльність служби, в тому числі на відео-хостингу Ютуб та мережі Фейсбук, проведення прес-конференцій, написання прес-релізів тощо. Зазначає, що зменшення фінансування інформаційної роботи відбулося в умовах карантинних обмежень так само, які і інших напрямків роботи, а не у зв`язку з малозначністю їх віділу.

Outcome: dismissed