Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся у Радивилівський районний суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, факту належності його батькові [PERSON] правовстановлюючого документа - Договору купівлі-продажу квартири у м.Радивлів, вул.Паркова, 9-а, 6. З метою оформлення права на спадщину, заявник звернувся із заявою до державного нотаріуса, де йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відмова мотивована тим, що є розбіжності у правовстановлюючому документі на нерухоме майно - Договорі та в документах, що посвідчують особу померлого, а відтак встановлення факту належності правовстановлюючого документа має юридичне значення. Заявник [PERSON] заяву підтримав в повному обсязі, просив задовольнити та встановити факт належності його батькові [PERSON] правовстановлюючого документа, а саме - Договору купівлі-продажу квартири у м.Радивилів, вул.Паркова 9-а, 6, від 24.01.1992 р. Заінтересована особа по справі державний нотаріус [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву, у якій вказала, що не заперечує проти задоволення заяви [PERSON], просить справу розглядати у її відсутність (а.с.30). Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він, діючи по довіреності, виданій виконкомом Червоноармійської міської ради, своїм підписом засвідчував договір купівлі-продажу квартири від 24.01.1992 р. і згідно якого [PERSON] - батько заявника дійсно був покупцем квартири у м. Радивилів, вул. Паркова 9-а, 6. Вказав, що помилка у прізвищі була зроблена в наслідок не вірного перекладу з російської на українську мову. Заслухавши пояснення заявника та показання свідка, повно всебічно та об'єктивно оцінивши інші докази у їх сукупності, суд встановив, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно пункту № 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування"\~вказано про те, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, то у разі відсутності спору, особа може звернутися в суд із заявою в порядку окремого провадження. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Судом встановлено, що на час розгляду справи втрачена можливість внесення змін або виправлень до правовстановлюючого документа в адміністративному чи іншому порядку. Із свідчень свідка, даних у судовому засіданні, досліджених судом свідоцтва про смерть І-ГЮ №209000, виданого 29.05.2017 р. Радивилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, паспорта серії РВ 362147 виданого 18.02.1998 року Радивилівським РВ УМВС України в Рівненській області, копії трудової книжки від 05.09.1961 року та вкладишу до трудової книжки серії АС №113838 від 26.04.1999 р., копії диплома серії Э №007558, копії пенсійного посвідчення серії АБ №678883 від 07.03.2003 р., підтверджуються факт належності правовстановлюючого документа - Договору купівлі-продажу квартири у м.Радивилів, вул.Паркова 9-а, 6, від 24.01.1992 р. [PERSON], який помер 28.05.2017 року (а.с.10, 12-15). Крім того, даний факт підтверджується довідкою Радивилівської міської ради №02-10/79, де зазначено, що 21.12.1987 року [PERSON] був виданий ордер за №1374 на вселення в квартиру [ADDRESS] (на даний час - Радивилів) (а.с.16) та технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер 7-431-215) власником якої зазначено [PERSON] (а.с.4). Норми ч. 1 ст. 294 ЦПК України зобов'язують суд сприяти особам, під час розгляду справ окремого провадження, у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією та законами України їхніх прав, свобод та інтересів. У суду немає сумнівів про те, що в Договорі купівлі-продажу від 24.01.1992 року "Покупцем" зазначено [PERSON], а розбіжність в прізвищі виникли внаслідок неоднозначного перекладу прізвища з російської на українську мову. Внаслідок такої помилки, у заявника на даний час, виникла неможливість отримати свідоцтва про право на спадщину, так як не можливо довести належність правовстановлюючого документу [PERSON] у позасудовому порядку та виправити помилку в інший спосіб неможливо. Таким чином, дослідженні в судовому засіданні докази, у своїй сукупності, у відповідності до ст.ст. 76, 77, 78 ЦПК України є належними, допустимими та підтверджують факт належності [PERSON] правовстановлюючого документа, а саме, Договору купівлі-продажу квартири №6 , що в буд. 9-а по вул.Паркова в м.Радивилів Рівненської області. Як вбачається із ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разим з тим, у справах окремого провадження відсутній спір та відповідач, а відтак понесені судові витрати залишаються за заявниками. Однак, відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю І та ІІ групи. Враховуючи, те що заявник [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства, що підтверджується пенсійним посвідченням серії ААБ №588609 видане 26.07.2007 року Пенсійним фондом України довічно (а.с.9), його слід звільнити від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved