Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві про зобов»язання вчинити дії. Мотивуючи свої вимоги тим, що позивач, реагуючи на звернення [PERSON], як власниці квартири [ADDRESS], про неправомірне перепланування квартири [NUMBER], що знаходиться над нею, власником якої є відповідачка, з приводу шуму від роботи санітарно-технічного обладнання, що заважає їй в побуті, неодноразово здійснював вихід до квартири відповідачки за вказаною адресою для обстеження її квартири з приводу можливого несанкціонованого перепланування, проте двері ніхто не відчинив, відтак доступ для можливого обстеження комісією помешкання не надано, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача Глущенко К.А., діюча на підставі довіреності від 05 жовтня 2015 року (а.с.78), позовні вимоги підтримала з тих же підстав та просила їх задовольнити: зобов»язати відповідачку надати доступ представникам ТОВ "НОВОБУДОВА" до квартири [NUMBER] для проведення технічного огляду на предмет перепланування квартири, технічного стану та роботи санітарно-технічного обладнання, із залученням представників Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, та складання відповідного акту обстеження. Треті особи в судове засідання повторно не з"явились, про час та місце розгляду справи повідомлені згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Судом визнано за можливе розглядати справу за їх відсутності, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та за погодженням позивача. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає відмові у задоволенні із наступних підстав. Судом встановлено, що позивач, реагуючи на звернення [PERSON] (а.с.14), мешканки квартири [ADDRESS], про неправомірне перепланування квартири [NUMBER], що знаходиться над нею, власником якої є відповідачка (а.с.10), з приводу шуму від роботи санітарно-технічного обладнання, що заважає їй в побуті, неодноразово здійснював вихід до квартири відповідачки за вказаною адресою для обстеження квартири з приводу можливого несанкціонованого перепланування, проте двері ніхто не відчинив, відтак доступ для можливого обстеження комісією помешкання відповідачкою не надано. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов"язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте позивач, звертаючись до суду, не надав достовірності, повноти доказів, які обґрунтовують його вимоги. Так, матеріали справи не містять жодного доказу (акту тощо) про те, що можливими протиправними діями мешканців квартири [ADDRESS], порушуються права третьої особи - [PERSON], в чому вони проявляються тощо, оскільки квартира [NUMBER] знаходиться під квартирою [PERSON], а не над нею. Тобто, позивач не перевірив на практиці звернення третьої особи, не встановив факт можливого порушення в квартирі [PERSON] прав на тишу в помешканні. При цьому, в судове засідання [PERSON] для підтвердження вимог позивача не з»явилась, про причини неявки не повідомила, не підтвердила той факт, що її право порушено. Оскільки позивачем не надані належні докази по справі, суд розцінює доказування позивача, як такі, що ґрунтуються на припущеннях. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими статтею 11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Проте всі докази позивачем не обґрунтовані та не доведені, відтак розцінюються як такі, що не містять достатньої та належної інформації про предмет доказування. Обставини справи, відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимогипозивача не доведені, обставини, викладені в позовній заяві не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, оскільки вони взагалі відсутні, відтак законні підстави для задоволення позову судом не встановлені. Й окрім того, суд, надавши правову оцінку позовним вимогам в частині дії в інтересах третьої особи, яка згідно загальних вимог ЦПК України не є суб»єктом спірних правовідносин, якщо не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, вважає їх такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, відтак - є безпідставними. Звадаючи на викладене, правових підстав для задоволення позову немає; підстави, що підтверджують позовні вимоги судом не встановлені. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed