Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила суд, визнати договір купівлі-продажу ѕ ідеальних часток будинку F 40, розташованого по вулиці Прохорова у місті ЗнамFянка Кіровоградської області з відповідною частиною господарсько - побутових будівель та споруд, укладений 06 грудня 2018 року між [PERSON] та представником продавця [PERSON] Александера - [PERSON] таким, що відбувся. Також, просила суд визнати за нею право власності на ѕ ідеальних часток зазначеного будинку та стягнути з відповідача [PERSON] Александера судові витрати. Вимоги обґрунтувала тим, що 06 грудня 2018 року між нею та представником продавця [PERSON] Александера - [PERSON] був укладений у простій письмовій формі попередній договір купівлі-продажу ѕ ідеальних часток будинку F 40, розташованого по вулиці Прохорова у місті ЗнамFянка Кіровоградської області з відповідною частиною господарсько - побутових будівель та споруд, обумовивши нотаріальне укладання зазначеного договору у строк не пізніше 11 грудня 2018 року, після підготовки необхідних для укладання договору документів. Три четвертих ідеальних часток зазначеного будинку належали відповідачу [PERSON] Александеру на підставі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя та свідоцтва про право на спадщину після померлої 31 березня 2016 року [PERSON]. Одна четверта частка вказаного домоволодіння, згідно свідоцтва про право на спадщину після померлої 31 березня 2016 року [PERSON], належить її малолітньому сину [PERSON], [INFO]. Під час підписання попереднього договору купівлі-продажу 06 грудня 2018 року передала представнику продавця [PERSON] Александера - [PERSON] грошові кошти у розмірі 207090 гривень, після чого остання передала їй копії всіх наявних документів на підтвердження її повноважень, права власності [PERSON] та оцінки майна, а також документів щодо відмови опікунів малолітнього співвласника на придбання ѕ ідеальних часток. Зазначила, що представник продавця [PERSON] Александера - [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, тому вона вимушена звернутись до суду з даною позовною заявою. Позивач у судове засідання не зFявилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутносі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та простла суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] Александер у судове засідання не зFявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у розумінні положень п.2 ч.7, п.п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України. Поважність причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзив не подно. Разом з тим, матеріали справи містять постанову про надання засудженій особі дозволу на виїзд за межі України від 12 січня 2017 року, якою даний надано [PERSON] Александеру (а.с.80). Відповідачем [PERSON] подано суду відзив на позовну заяву (а.с. 55-64). У судовому засіданні визнаючи позовні вимоги у повному обсязі, не заперечувала щодо фактичних обставин вказаних у позовній заяві. Пояснила, що 12 лютого 2019 року звернувшись в усній формі до приватного нотаріуса ЗнамFянського міського нотаріального округу [PERSON] з проханням посвідчити договір купівлі-продажу ѕ часток житлового будинку F 40, розташованого по вулиці Прохорова у місті ЗнамFянка Кіровоградської області з відповідною частиною господарсько - побутових будівель та споруд, отримала письмову відповідь щодо неможливості посвідчення даного, оскільки, станом на 14 лютого 019 року вона не має жодних повноважень щодо розпоряджання відчужуваним нерухомим майном, так як строк наданої довіреності сплинув 5 січня 2019 року. Не заперечувала щодо задоволення вимог позивач. Вказала, що отримала, в інтересах [PERSON] 207090 грн. по договору купівлі - продажу 3/4 часток будинку від 06.12.2018 року, згідно доручення, від позивачк, які будуть перераховані останньому, або повернуті [PERSON] після розгляду справи. Зазначила також, що передала позивачці наявні у неї правовстановлюючі документи на будинок, тобто договір купівлі - продажу фактично відбувся. Неможливість оформлення спірного договору обумовлена була необхідність оформлення спадкових документів на будинок, а зазраз закінченням дії доручення. [PERSON] приїхати в Україну не має можливості у зв'язку з тяжким станом здоров'я і забороною. Представник третьої особи служби у справах дітей виконавчого комітету ЗнамFянської міської ради Кіровоградської області у судовому засіданні заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилався на те, що опікуни співвласника не заперечували, щодо продажу майна третій особі за умови придбання окремого житла, еквівалентного ј спадщини на житло їхньому підопічному [PERSON]. Треті особи [PERSON], [PERSON], як опікуни малолітнього [PERSON], у судовому засіданні просили суд при ухваленні рішення врахувати права малолітнього [PERSON]. Зазначили, що не бажають, в інтересах підопічного, придбавати 3/4 частини частини будинку. Вказали, що дійсно представник [PERSON] - [PERSON] опікувалась спадковим майном останнього, так як у них відсутні кошти на утримання даного. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, зFясувавши всі фактичні обставини у справі, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та законності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Європейський суд з прав людини (далі F ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). В судовому засіданні встановлено, що 06 грудня 2018 року між [PERSON] та представником продавця [PERSON] Александера - [PERSON] укладено у простій письмовій формі попередній договір купівлі-продажу ѕ ідеальних часток будинку F 40, розташованого по вулиці Прохорова у місті ЗнамFянка Кіровоградської області з відповідною частиною господарсько - побутових будівель. Даним обумовлено обовFязок представника покупця щодо нотаріального оформлення зазначеного договору у строк не пізніше 11 грудня 2018 року (а.с.6). Під час підписання вищезазначеного попереднього договору купівлі-продажу [PERSON] передала представнику продавця [PERSON] Александера - [PERSON] грошові кошти у розмірі 207090 (двісті сім тисяч девFяносто) гривень, що підтверджується розпискою [PERSON] про отримання нею грошових коштів від 06 грудня 2018 року (а.с.29, 57). Зазначене, також, підтверджується актом приймання-передачі майна від 06 грудня 2018 року (а.с.30). Даним представник продавця [PERSON] передала взамін покупцю [PERSON] ключі від будинку та господарських будівель з копіями правовстановлюючих документів та матеріалами від органу опіки і піклування виконавчого комітету ЗнамFянської міської ради. Встановлено, що ѕ часток зазначеного будинку належали відповідачу [PERSON] Александеру на підставі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, посвідченого 15 червня 2017 року приватним нотаріусом ЗнамFянського нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за F560 та свідоцтва про право на спадщину після померлої 31 березня 2016 року [PERSON], посвідченого 15 червня 2017 року приватним нотаріусом ЗнамFянського нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за F566, що також підтверджується копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності F89696369 та F89696813 від 15 червня 2017 року (а.с. 14,15,16,17). Крім цього, з'ясовано, що ј частка вказаного домоволодіння, згідно свідоцтва про право на спадщину після померлої 31 березня 2016 року [PERSON], посвідченого 15 червня 2017 року приватним нотаріусом ЗнамFянського нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за F567, належить малолітньому сину померлої - [PERSON], [INFO] (а.с.20-23). Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 05 листопада 2018 року, за адресою: м. ЗнамFянка, вул. Прохорова F40, забудовано наступне нерухоме майно: житловий будинок "А" загальною площею 85.5 кв.м.; сіни "а" загальною площею 17.4 кв.м.; тераса "Тр" загальною площею 20.0 кв.м.; літня кухня "Б" загальною площею 42.8 кв.м.; сарай "В" загальною площею 17.1 кв.м.; гараж "Г" загальною площею 23.3 кв.м.; сарай "Д" загальною площею 10.9 кв.м.; погріб "Пд" загальною площею 15.9 кв.м.; навіс "Е" загальною площею 24.0 кв.м.; навіс "И" загальною площею 9.6 кв.м.; навіс "З" загальною площею 42.5 кв.м.; колодязь "К" 10 п/м; паркан "N" загальною площею 48.8 кв.м. (а.с. 20-23). Заявою [PERSON], справжність підпису якої засвідчено 22 листопада 2018 року приватним нотаріусом ЗнамFянського нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] та зареєстрованою в реєстрі за F653, малолітнього співвласника спільного часткового майна та орган опіки виконавчого комітету ЗнамFянської міської ради повідомлено про намір продати ѕ частки [PERSON] Александера у спільному майні з неповнолітнім співвласником [PERSON] за визначеною ціною 207090 грн. та запропоновано на дотримання переважного права співвласника, придбати частку [PERSON] у спільному майні за вказаною ціною (а.с.25). Заявою від 03 грудня 2018 року, опікуни малолітнього співвласника [PERSON] відмовилися від здійснення переважного прва купівлі, передбаченого ст.362 ЦК України (а.с.27). Дане також підтверджується витягом з протоколу F19 засідання комісії з питань захисту прав дитини (а.с.135). Опікуни малолітнього [PERSON] в судовому засіданні підтвердили відмову. При цьому, слід зазначити, що вимога опікунів малолітнього співвласника щодо продажу частки [PERSON] третій особі лише за умови придбання окремого житла еквівалентного ј спадщини їх підопічного, не узгоджується з нормами чинного законодавства. Так, частинами 1 та 2 статті 362 ЦК України передбачено, що у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі. Листом приватного нотаріуса ЗнамFянського міського нотаріального округу у Кіровоградській області [PERSON] за вих. F16/01-16 від 14 лютого 2019 року, розFяснено [PERSON] щодо неможливості вирішення питання щодо посвідчення договору купівлі-продажу ѕ часток житлового будинку F 40, розташованого по вулиці Прохорова у місті ЗнамFянка Кіровоградської області з відповідною частиною господарсько - побутових будівель, а також питання винесення постанови про відмову у вчиненні даної нотаріальної дії, оскільки, станом на 14 лютого 019 року вона не має жодних повноважень щодо розпоряджання відчужуваним нерухомим майном, так як строк наданої довіреності сплинув 5 січня 2019 року (а.с.64). Так, судом достовірно встановлено, що при укладенні спірного попереднього договору купівлі-продажу [PERSON] діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності від 05 січня 2017 року посвідченої приватним нотаріусом ЗнамFянського міського нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] за якою [PERSON] поміж іншого уповноважив [PERSON] бути його представником з усіма необхідними повноваженнями перед всіма фізичними та /або юридичними особами в усіх державних, громадських, господарських та інших органах та організаціях, підприємствах та установах, незалежно від їх підпорядкування, форм власності, галузевої належності, в тому числі в органах місцевого самоврядування, центрах надання адміністративних послуг, органах нотаріату, органах Міністерства внутрішніх справ України тощо, з усіма необхідними повноваженнями. За довіреністю представнику, зокрема, надано право придбання на імFя довірителя, відчуження (купівля-продаж, міна), здачі в оренду, а також вчинення будь-яких інших дій щодо належного йому рухомого та нерухомого майна, в тому числі земельних ділянок, в тому числі з правом укладення попередніх договорів, одержання належного йому майна, включаючи грошові суми, укладення всіх дозволених законом правочинів цивільно-правового характеру, підписувати відповідні договори, а також інші документи, одержувати належні йому від реалізації гроші, майно, документи, тощо, виконувати всі необхідні дії, повFязані з наданими повноваженнями, в межах та обсязі передбачених чинним законодавством. Строк дії довіреності встановлено до 05 січня 2019 року (а.с.9-11). Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, якімають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 1 статті 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до положень ст 76,77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 3 ЦК України, серед загальних засад цивільного законодавства є: принцип неприпустимості позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Цивільний процесуальний кодекс України у статті 2 закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою єфективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколів до неї про захист прав людини і основоположних свобод із змінами та доповненнями, внесеними Протоколом F11 від 11 травня 1994 року, який діє для України з 11 вересня 1997 року та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «[PERSON] проти Бельгії» від 13 червня 1979 року, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом ст. 657 ЦК України договір купівлі F продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1 ст.629, ч.1 ст.638, ч.4 ст.639 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, але даний вид договору підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. За загальним правилом право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 334 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним (ч. 3 ст. 334 ЦК). Нотаріальне посвідчення правочинів, що вчиняються у письмовій формі, є обов'язковим лише у випадках, передбачених законом (ч.1 ст.209 ЦК). Згідно з ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ст. 220 ЦК). У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ст.635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобовFязуються протягом певного строку укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Згідно ст.658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належать власнику товару. Відповідач [PERSON] позов визнала, що в силу ст.206 ЦПК України є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Оцінюючи докази у їх сукупності, враховуючи те, що фактично між сторонами укладено договір купівлі-продажу і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, шляхом прийняття виконання, а саме відповідач [PERSON] отримала грошові кошти за продаж майна, а позивач в свою чергу, повністю розрахувалась з відповідачем та прийняла нерухоме майно, але нотаріальне засвідчення договору не відбулось за незалежних від позивача причин, суд вважає, що під час судового розгляду доведено, що є законні підстави вважати укладений між [PERSON] та представником продавця [PERSON] Александера - [PERSON] у простій письмовій формі попередній договір купівлі-продажу ѕ ідеальних часток будинку F 40, розташованого по вулиці Прохорова у місті ЗнамFянка Кіровоградської області з відповідною частиною господарсько - побутових будівель, укладений 06 грудня 2018 року таким, що відбувся та визнати за [PERSON] право власності на зазначені у попередньому договорі від 06 грудня 2018 року ѕ ідеальних часток будинку, який підлягає нотаріальному посвідченню. Вищевикладене узгоджується з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду F665/2266/16ц від 04.03.2019 року. При цьому, у відповідності до положень п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню понесений нею документально підтверджений судовий збір. Повний текст рішення суду відповідно до ст.259 ЦПК України має бути складено протягом десяти днів. Однак, з урахуванням відпустки головуючого по справі з 02 травня 2019 року по 03 травня 2019 року, 07 та 08 травня, повний текст рішення суду складено в перший робочий день після повернення з відпустки. На підставі викладеного ст.ст.220, 317, 319, 321, 635, 655, 658 ЦК України,

Outcome: partial