Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] в якому просить виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у органі МВС України, до повноважень якого входять питання громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири. В ході судового розгляду представник позивача надав суду заяву про про уточнення позовних вимог в якій просив суд виселити [PERSON].(і.к.[NUMBER]) який зареєстрований та проживає у окремій квартирі, що позначена на плані будинку 2-1 коридор; 2-2 кухня; 2-3 кладова; 2-4 жила кімната; 2-6 жила кімната; 2-7 жила кімната; 2-5 коридор; 2-8 жила кімната; 2-9 передня, (що є предметом іпотеки), розташованій за адресою: [ADDRESS], зі зняттям його з реєстраційного обліку у органі МВС України, до повноважень якого входять питання громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб. В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги, просив суд їх задовольнити повністю. Відповідач та його представник заперечили позов про виселення, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю. Також позивач суду пояснив, що дійсно ним в ЗАТ КБ "Приватбанк" було отримано кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 77 875.00 (доларів США) до 12.05.2017 р.. В забезпечення договору він надав в іпотеку нерухоме майно - квартиру що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В зв"язку з важким фінансовим становищем він не зміг виконати умови укладеного кредитного договору. В результаті чого рішенням Рівненського міського суду від 25.03.2010р. частково задоволено позов ПАТ КБ "Приватбанк" та проведено звернення стягнення на квартиру за вказаною вище адресою яка є предметом іпотеки. Вважає, що позов про виселення є безпідставним. Оскільки він отримав кредит на споживчі потреби, а не на придбання предмета іпотеки, його виселення допускається лише за умови надання іпотекодержателем виселюваним іншого жилого приміщення . На час розгляду справи він не отримував жодних повідомлень про виселення від позивача. Вказаним вище рішенням суду у його виселенні було відмовлено, відповідно позовна вимога про зняття з реєстрації місця проживання особи є безпідставним. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані в справі докази, встановленні обставини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] 15.05.2007 р. уклали кредитний договір № ROHPGA00000188 . Відповідно до п. 1.1. кредитного договору банк зобов'язався надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 77875.00 [долар США] строком до 12.05.2017 р., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідач 15.05.2007р. уклали договір іпотеки № ROHPGA00000188 (надалі - договір іпотеки). Згідно з п. 6 договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 93.30, житловою площею 55.80 кв. м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі рішення суду. Предмет іпотеки зареєстрований у встановленому законом порядку як окремий виділений в натурі об"єкт права власності. Цільове призначення предмета іпотеки жила нерухомість. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконав. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25.03.2010 року ухвалено звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартири загальною площею 93.30, житловою площею 55.80 кв. м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570). Згідно повідомлення Управління державної міграційної служби України в Рівненській області Рівненського міського відділу від 21.11.2013р. за адресою: [ADDRESS] значаться зареєстрованими - відповідач [PERSON], його матір [PERSON] та сестра [PERSON]. Однак, як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] проживають в іншій частині будинку за вказаною вище адресою, яка не передавалась в іпотеку позивачу. Тому, останні не підлягають виселенню із своєї квартири яка була виділена їм відповідно до рішення Рівненського міського суду від 08 квітня 2005 року. Відповідно до ст. 40 ЗУ "Про іпотеку" та с. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Таким чином, відповідач та усі інші мешканці підлягають виселенню з окремої квартири що позначена на плані будинку 2-1 коридор; 2-2 кухня; 2-3 кладова; 2-4 жила кімната; 2-6 жила кімната; 2-7 жила кімната; 2-5 коридор; 2-8 жила кімната; 2-9 передня, (що є предметом іпотеки), розташованої за адресою: [ADDRESS]. Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» визначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. За змістом ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК України після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя (кредитора) або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. У п. 43 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. Примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. 10.11.2013 року позивач направив [PERSON] письмову вимогу про добровільне звільнення квартири, що є предметом іпотеки разом з усіма членами сім'ї та іншими мешканцями в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги. Вказана письмова вимога була вручена адресату 16.11.2013р. згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення «Укрпошти». Наведений доказ спростовує покликання відповідача, що він не отримував повідомлення про своє виселення. Вимога про виселення, на яку позивач посилається, як на одну з підстав позовних вимог, містить строк виконання тривалістю 30 календарних днів. Встановлено, що відповідач добровільно не виконав вимогу та продовжує проживати в предметі іпотеки. Разом з виселенням із квартири відповідача, підлягає до задоволення вимога про зняття останнього з місця реєстрації. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує із [PERSON] на користь Публічне акціонерне товариство КБ "ПриватБанк" Судові витрати - які складаються із судового збору в сумі 114 грн.60 коп.. На підставі ст.109 ЖК України, ст.ст. 39-40 ЗУ «Про іпотеку»,

Outcome: approved