Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

17.02.2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості де посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором №NКXRRC06240243 від 02.06.2008 року, просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №NКXRRC06240243 від 02.06.2008 року в сумі 20659 грн. 23 коп. і судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. Представник позивача за довіреністю Тимошенко О.А. в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява в якій він просить справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить оголошення про його виклик до суду, опубліковане в газеті «Рідне Прибужжя» за №25 (3312) від 19 червня 2014 року, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В силу ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Дійсно між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» і [PERSON] 02 червня 2008 року був укладений кредитний договір №NКXRRC06240243, який складається з заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). Відповідно до якого Банк надав позичальнику строковий кредит у сумі 2149 грн. 37 коп., строком на 15 місяців починаючи з 02.06.2008 року по 02.12.2009 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0% на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом, єдино разової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 187 грн. 09 коп. та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 34 грн. 39 коп. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві позичальника та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) строки. Відповідно до Заяви позичальника, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 20 до 25 число кожного місяця позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 165 грн. 63 коп., для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат. Згідно п.4.2 умов, при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі вказаному у заяві, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Відповідно до п.5.1 умов, при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та даних умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості, що відповідає вимогам п.5.3 умов кредитного договору. Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору. Тобто, суб'єкти цивільного права можуть укладати договори і визначати їх зміст на свій розсуд. Згідно вимог ст.ст.1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач в порушення умов кредитного договору не виконав зобов'язання по сплаті кредиту та відсотків, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 20659 грн. 23 коп., так відповідач порушив вимоги ст.ст.526, 530 ЦК України відповідно до яких зобов'язання повинно виконуватись належним чином і у встановлений договором строк. Заборгованість по кредитному Договору відповідачем не погашено, тому відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №NКXRRC06240243 від 02.06.2008 року станом на 29.01.2014 року сума заборгованості складає 20659 грн. 23 коп. у тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 1848 грн. 68 коп., заборгованість за відсотками у розмірі 59 грн. 53 коп., заборгованість з пені за несвоєчасність виконання зобов'язання у розмірі 16981 грн. 55 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 309 грн. 51 коп., заборгованість по штрафу (фіксована частина) 500 грн., заборгованість по штрафу (процентна складова) 959 грн. 96 коп. Разом з тим, при вирішенні питання про стягнення неустойки слід також врахувати наступне. За правилами ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Конституційний Суд України у рішенні від 7 липня 2013 р. по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22 липня 1996 р. дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Крім того, вимога про нарахування та сплати неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст.33, ч.3 ст.509 та ч.ч.1, 2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове значення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача а джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитора. Такий висновок Конституційного Суду України узгоджується з положеннями Резолюції Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 9 квітня 1985 р. № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Тому Конституційний Суд України зазначив, що захист цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч.3 ст.551 ЦК України. Враховуючи, що розмір нарахованої Банком на підставі умов кредитного договору неустойки (пені та штрафів) є надмірно великий порівняно з розміром заборгованості за кредитом, процентами за його користування і комісії та, враховуючи положення ч.3 ст.551 ЦК України, суд вважає за можливе зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до 5000 грн. Вирішуючи питання про стягнення штрафу, суд виходить з того, що п. 5.3 умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених даним кредитним договором, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Виходячи з аналізу ч.2 ст.549 ЦК України, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежного виконання зобов'язання. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. За змістом цього зобов'язання нарахування процентної (розрахункової) частини штрафу пов'язано не з певною подією кредитних правовідносин (прострочення платежів), а з фактом звернення з позовом, що не відповідає сутності штрафу як способу забезпечення виконання зобов'язання. Отже, суд вважає обґрунтованим є стягнення штрафу лише в розмірі фіксованої частини - 500 грн. За таких обставин, суд приходе висновку про те, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 7717 грн. 72 коп., що складається з: суми заборгованості за кредитом - 1848 грн. 68 коп., суми заборгованості по відсотках за користування кредитом - 59 грн. 53 коп., суми заборгованості по комісії за користування кредитом - 309 грн. 51 коп., суми заборгованості з пені за несвоєчасність виконання зобов'язання - 5000 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд з [PERSON] на користь позивача належить стягнути судові витрати, понесені ним у зв'язку з розглядом справи, у розмірі 463 грн. 60 коп. (243 грн. 60 коп. судового збору та 220 грн. витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача).

Outcome: partial