Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

В липні 2017 року позивач звернулася до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із вказаним позовом, в якому просить визнати виконавчий напис № 805 виданий 24 січня 2017 року приватним нотаріусом Завалієвим А.А. Чернігівського нотаріального округу про стягнення заборгованості у розмірі 46 231 грн. 87 коп., таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 12 липня 2017 року вона поштою отримала постанову про відкриття виконавчого провадження від 30.06.2017р. Зі змісту даної постанови вбачається, що державним виконавцем Гапоновою І.Є. винесена постанова про вкриття виконавчого провадження 30.06.2017р. про стягнення боргу у розмірі 46231.87 грн. на підставі виконавчого напису №805, виданого 24.01.2017р. приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Завалієвим А.А.. При цьому, при здійснені вищезгаданого виконавчого напису, приватний нотаріус Завалієв А.А. прийшов до висновків, що мається безспірна заборгованість у розмірі 46231 грн. 87 коп., яка виникла між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] [INFO] на підставі кредитного договору від 01.03.2006р. і що підтверджується розрахунком заборгованості. Вважає, що такий висновок приватного нотаріуса не відповідає дійсним обставинам, оскільки вона не укладала 01 березня 2006 року кредитний договір з ПАТ КБ "ПриватБанк", а відповідно не отримувала кредитні кошти і не брала на себе зобов'язання, щодо повернення кредиту і відсотків. До того ж, нотаріус навіть не перевірив правильність розрахунку заборгованості. За змістом п.п. 3.1-3.4 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, та ст.87 Закону України "Про нотаріат" заборгованість або інше відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені наведеним вище Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а дії нотаріуса при вчиненні виконавчого напису мають бути спрямовані на перевірку безспірності заборгованості. І оскільки відсутня безспірність розміру заборгованості, та відсутність кредитних відносин, то з таких підстав, виконавчий напис підлягає визнанню таким, який не підлягає виконанню. Відповідач Завалієв А.А. подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач ПАТ «ПриватБанк» в судові засідання свого представника не направив, причини неявки суду не повідомляв, заяви про розгляд справи за його відсутності або заперечень щодо позову не подавав. Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 01.03.2006 року за № б/н між [PERSON] та відповідачем ПАТ «ПриватБанк» було укладено договір надання банківських послуг, відповідно до якого [PERSON] отримала кредитну картку з лімітом 3000 грн. з терміном дії картки на 3 роки (а.с.47). 24 січня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПриватБанк» заборгованості на загальну суму 46 231,87 грн., щодо звернення стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 01 березня 2006 року Дана заборгованість складається з: - заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6563 грн. 67 коп.; - заборгованості за відсотками у розмірі 34240 грн. 49 коп.; - заборгованості з комісії у розмірі 2750 грн. 00 коп.; - заборгованості по штрафам (фіксована частка) у розмірі 500 грн. 00 коп.; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 2117 грн. 71 коп. Стягнення здійснюється за період з 01 березня 2006р. по 31 жовтня 2016 року (а.с.5, 38). Постановою державного виконавця Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 30 червня 2017 року відкрито виконавче провадження, з виконання вищевказаного виконавчого напису (а.с. 4). Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України (п. 1.2 ст. 1 глави 16 Порядку). Відповідно до п.3.2 ст.3 Глави 16 Порядку заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 3.5. статті 3 глави 16 Порядку встановлено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. В п.2.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року. Належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (Закон № 996-XIV). Згідно з п. 3.1 гл. 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При цьому, нотаріус не з'ясував чи не пропущено банком строк позовної давності, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту, стягнувши суму заборгованості, в тому числі штрафи та пеню за період з 01.03.2006 року по 31.10.2016 року. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що при вчиненні напису нотаріус не отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Розрахунок боргу, підготовлений працівниками банку щодо наявності грошового зобов'язання позивача по тілу кредиту, відсотках, і який був покладений в основу спірного виконавчого напису - є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотриманні стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. На підставі викладеного,

Outcome: approved