Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивачка звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області, Колейчиком Володимиром Вікторовичем 04.04.2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 6400, щодо стягнення з [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕКСКРЕДИТ" (код ЄДРПОУ 41346335), в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2598321 грошових коштів у сумі 17480,00 гривень та витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, посилаючись на те, що між нею та ТОВ "АЛЕКСКРЕДИТ" було укладено кредитний договір №2598321, згідно якого вона отримала кредит в сумі 8000 грн. 00 коп. У зв`язку зі зменшенням суми доходів, через звільнення з роботи та через погіршення фінансового стану її додаткових роботодавців, та великою сумою необхідних платежів у неї була відсутня можливість виконувати зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі. Оскільки вона була не в змозі погашати борг та не згодна з нарахуваннями, звернулася до ТОВ «Алекскредит» з заявою про реструктуризацію в якій просила зупинити подальше нарахування відсотків; списати пеню та штраф ( %); встановити графік погашення заборгованості протягом 3 міс., але не частіше раз на 2 тижні рівними частинами, але співробітники товариства в грубій формі відмовили їй в уточнені деяких деталей, і навіть офіційно в голос заявляли, що ніякого перегляду договору і боргу не буде. Це зупинило її від оговорених виплат. З мережі Інтернет вона дізналася про існування виконавчого документа № 61794114 від 10.04.2020 року - виконавчого напису № 6400 виданого 04.04.2020 року Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області», Колейчиком В.В. про стягнення з неї на користь ТОВ "АЛЕКСКРЕДИТ" заборгованості в розмірі 17480,00 гривень. 14.04.2020 року вона подала заяву приватному виконавцю Дорошкевич В.Л. про надання всіх документів по виконавчому провадженню № 61794114 від 10.04.2020 року. Однак до теперішнього часу ні відповіді, ні запрошуваних документів не отримала. З вищезазначеним виконавчим написом не згодна, вважає, що його вчинено в порушення вимог ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Так, нотаріус не повідомляв її як Боржника про те, що до неї звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію коли боржник не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус не мала вчиняти виконавчий напис оскільки ним не була перевірена безспірність вимог кредитора. Наслідки такого неповідомлення зазначені в узагальненні ВССУ від 07.02.2014 року про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні. А саме в п. 10 вказаного узагальнення вказано, що неповідомлення боржника про вимогу кредитора є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зазначає що відповідачем повідомлень - письмової вимоги про порушення основного зобов`язання за кредитним договором № 2598321 від ТОВ «Алекскредит» їй не надсилалось. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в договорі адресу. У зв`язку з чим вона була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості оспорити вимоги ТОВ «Алекскредит» або ж виконати їх. При зверненні до Приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області», Колейчика В.В. з проханням надати матеріали справи що стосуються виконавчого напису № 6400 від 04.04.2020 року для ознайомлення їй було відмовлено. Даний факт, дає підстави вважати також що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, який включає в себе штрафні санкції та проценти, є безспірним. Зазначені документи є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача. З урахуванням зазначеного можна дійти висновку, що розмір заборгованості розрахований за вищевказаним договором, який покладений нотаріусом в основу оскаржуваного виконавчого напису не є доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача, а є лише відображенням розрахунку заборгованості здійсненого стягувачем. Постановою приватного виконавця № 61794114 від 10.04.2020 року у даному виконавчому провадженні накладено арешт коштів та звернуто стягнення на її доходи за даним виконавчим написом № 6400 від 04.04.2020 року у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 20228 гривень. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає. Представник відповідача ТОВ "АЛЕКСКРЕДИТ" в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Відповідач ТОВ "АЛЕКСКРЕДИТ" про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомлення про вручення судової повістки. Третя особа - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. та третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, заперечень на позовну заяву не надали. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 травня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Зобов`язано приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. надати суду у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали копію виконавчого напису вчиненого ним 04.04.2020, зареєстрованого в реєстрі за №6400, щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕКСКРЕДИТ" в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2598321 грошових коштів в розмірі 17480 грн. та витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису; копії документів на підставі яких був вчинений даний виконавчий напис та документів на підтвердження надсилання [PERSON] письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив та встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Запропоновано третім особам подати пояснення на позовну заяву у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 червня 2020 року, заяву [PERSON] про забезпечення позову було задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису №6400, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. 04.04.2020 щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕКСКРЕДИТ" в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2598321 грошових коштів в розмірі 17480 грн. та витрат пов`язаних з виконавчим збором/основною винагородою приватного виконавця в розмірі1748 грн. 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX, за змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закону під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170,178,179,180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 Цивільного процесуального кодекса України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. 17.07.2020 набрала чинності редакція Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-IX від 18.06.2020, відповідно до якого п.3 розділу «Прикінцеві положення ЦПК України» передбачено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. Протягом 20 днів з 17.07.2020 учасники справи з заявами про продовження будь яких процесуальних строків, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, до суду не зверталися. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 13.08.2019 між позивачкою та Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛЕКСКРЕДИТ" було укладено кредитний договір №2598321, згідно якого вона отримала кредит в сумі 8000 грн. 00 коп. В зв`язку із порушенням умов виконання кредитного договору Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛЕКСКРЕДИТ" звернулося до приватного нотаріусу Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. 04 квітня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області, Колейчиком Володимиром Вікторовичем було вчинено виконавчий напис за р.№6400, на підставі ст.ст. 87-91 ЗУ «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 за №1172 про звернення стягнення з [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕКСКРЕДИТ" (код ЄДРПОУ 41346335), в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2598321 грошових коштів у сумі 17480,00 гривень та витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 . Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому, ст.50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків: Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Саме тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс 17. Позивачка стверджує, що її не повідомили, як Боржника, про те, що до неї звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, а тому вона не могла ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум. Доказів того, що позивачка повідомлялася про вимогу кредитора та документів які свідчать про безспірність заборгованості позивачки, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, на вимогу суду не надано. Неповідомлення боржника про вимогу кредитора свідчить про те, що нотаріус не переконався в безспірності заборгованості, та є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Натомість, безумовним фактом, який свідчить про небезспірність заборгованості за кредитним договором, є та обставина, що розмір заборгованості був визначений самостійно відповідачем і існує тільки в складених відповідачем документах, які позивачкою не визнані та з нею не узгоджені. Отже, суд приходить до висновку, що у даному випадку нотаріус всупереч вимогам Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністра юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру заборгованості та вчинив виконавчий напис. Крім того, зі змісту виконавчого напису вбачається, що останній був вчинений нотаріусом на підставі кредитного договору, який не було нотаріально посвідчено. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26 листопада 2014 року № 662, якою було внесено до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів таку форму договору, як кредитний договір, було визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема й щодо доповнення переліку документів, новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Зазначене судове рішення набрало законної сили та є обов`язковим до виконання на свій території України. Тобто, виконавчий напис було вчинено на підставі нормативного акту, який було визнано незаконним та нечинним з моменту його прийняття. Таким чином, оскільки заборгованість за кредитним договором має спірний характер, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та визнання виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦК України, понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 840 гривні 80 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved