Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

В січні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди у розмірі 24 430 грн. в порядку регресу , яка була завдана останнім підприємству під час перебування у трудових відносинах та яка складається із суми виплаченого Заводом страхового відшкодування в порядку регресу завданої відповідачем майнової шкоди під час ДТП. У судове засідання представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений судом неодноразово належним чином, причини неявки суду не повідомив Ухвалою суду справу розглянуто в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно до копій наказу про прийом на роботу № 87к від 16 січня 2012 року та Контракту з працівником від 14 січня 2012 року , [PERSON] працює на посаді водія 2-го класу в ТОВ «Миколаївський хлібзавод № 1». Згідно Постанови Центрального районного суду м.Миколаєва від 31.10.2012 року . [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП. Судом встановлено, що [PERSON] 19 вересня 2012 року , керуючи транспортним засобом марки «ФХА № 1 СА02», рн [NUMBER], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, порушив п.13..1 ПДР та спричинив механічні ушкодження автомобілю «Шкода Октавиа», рн [NUMBER]. Акту № А02125 від 02.02.2012 року, складеного ревізорами ВАТ "Федеральна пасажирська компанія" Російської федерації виявлено пять безквіткових пасажирів у вагоні № 5 поїзда № 61 сполученням "Москва-Мтиколаїв" , в якому черговим провідником був на той час [PERSON], другим провідником [PERSON] Згідно Заяви на виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу від НАСК «Оранта», отриманого позивачем 09.07.2013 року, відповідно до ст.. 38 ЗУ «Про загальнообов'язкове страхування цивільної відповідальності», ст..ст. 1172.1187, 1191 ЦК України позивач як страхувальник за полісом № АВ/5464209 в порядку регресу сплатив страховику страхове відшкодування у розмірі 24423 грн.за шкоду, завдану працівником, який керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. Сплата підтверджується Платіжним дорученням № 9230 від 21.10.2013 р. Згідно з довідкою про заробітну плату відповідача , середня заробітна плата останнього складає 1708 грн. 45 коп. На підставі викладеного, у відповідності до ст.ст. 130, 132, 136, 137 КЗпП України, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред'явлених вимог , оскільки відповідачем, який перебував в трудових відносинах з позивачем, заподіяні збитки підприємству неналежним виконанням своїх посадових обов'язків та порушенням вимог як умов контракту, так і вимог чинного законодавства , що, в свою чергу, призвело до регресних виплат позивачем за ЗУ «Про загальнообов'язкове страхування цивільної відповідальності». Відповідно до вимог ст. 132 КЗпП, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку крім випадків, зазначених в законодавстві. Одгим з випадків повної матеріальної відповідальності, передбаченим п.4 ч. 1 ст. 134 Кодексу, є шкода, заподіяна підприємству працівником у нетверезому стані. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 29.12.1992 р. "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди , заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками", за вимогами інших осіб, що грунтуються на неналежному виконанні працівником своїх трудових обов'язків (відшкодування шкоди) , в силу норм ЦК відповідає підприємство, перед яким винний працівник несе матеріальну відповідальність у порядку регресу за нормами трудового законодавства. Згідно вимог ст. 233 КЗпП України,для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству , установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Право регрессної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством сум третій особі і з цього часу обчислюється строк на пред'явлення регресного позову. Як вбачається із матеріалів справи, позивач виплатив регрес не відшкодування 21 жовтня 2013 року, отже з цього дня і почався річний строк на звернення до суду з цим позовом до [PERSON] , отже позивачем не пропущений. За такого, суд приходить до висновку, що позов в повному обсязі підлягає задоволенню. У відповідність зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені судові витрати у розмірі 244 грн. 25 коп.

Outcome: approved