Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

Позивач ПАТ «Універсал Банк» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 16.09.2015 року [PERSON] та ПАТ «Універсал Банк» уклали договір № VC44305, згідно з яким [PERSON] отримала розмір ліміту кредитування у сумі 10 000,00 грн. під 40 % річних, від фактично використаної суми кредиту. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором, [PERSON] станом на 30.05.2017 року має заборгованість в розмірі 16\~000,43 грн. Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «Універсал Банк» зазначену заборгованість та судові витрати у розмірі 1600,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. В матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, будь-яких клопотань від неї на адресу суду не надходило. Окрім того інформація щодо справи часу та місця розгляду справи розміщена на сторінці офіційного веб-порталу судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://ug.zk.court.gov.ua/sud0712/gromadyanam/csz/. У звязку з неявкою усіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з повторною неявкою відповідача у судові засідання 26.12.2018 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справ відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступні фактичні обставини. Як встановлено\~судом з\~матеріалів справи,16.09.2015 року [PERSON] та ПАТ «Універсал Банк» уклали договір № VC44305, згідно з яким [PERSON] отримала розмір ліміту кредитування у сумі 10 000,00 грн. зі сплатою за користування коштами 40 % річних, від фактично використаної суми кредиту. Банк свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором т в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не заперечив факту користування кредитними коштами, наданими позивачем, та не скористався правом взяти участь в судовому засіданні та надати суду докази на заперечення вимог позивача. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором VC44305 від 16.09.2015 року гр. [PERSON] взяті на себе зобовязання по договору належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 30.05.2017 року має заборгованість в розмірі 16 000,43 грн, яка складається з наступного: 9\~817,94 грн. заборгованість за кредитом; 5\~948,18 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 234,31 грн. заборгованість за пенею та комісією. Такий розрахунок заборгованості вказує на те, що відповідач отримав кошти за укладеним договором, однак своїх зобов'язань за умовами кредитного договору належним чином не виконував, тобто щомісячно не здійснював погашення кредиту та не сплачував відсотки за користування кредитом відповідно до графіку. Підстав не приймати до уваги наданий розрахунок заборгованості судом не встановлено, доказів на його спростування суду не надано. Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобовязання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Поряд з цим, при вирішенні питання стягнення розміру у виді "плати" суд також враховує\~положення ст.ст. 551, 549 ЦК України. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України ). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Однак в розрахунку сум, які підлягають до стягнення позивач вказує на вид стягнення з відповідача - "плати" у розмірі 314,31 грн., які не передбачено жодним пунктом договору, не підтверджено згідно з яким пунктом договору вони розраховані та відсутні посилання на норми Закону, згідно з яким такі нарахування здійснено, тому в цій частині розрахунок і стягнення суд вважає необґрунтованим та доданими доказами не підтвердженим. Будь-яких обґрунтувань розрахунку заборгованості в частині стягнення пені або штрафів, або, що такі "плати" є додатковим видом відповідальності суду не надано, тому в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими. Отже,\~в ході\~розгляду справи\~судом встановлено,\~що на\~даний час\~відповідачпродовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає. Враховуючи наведене,\~суд доходить\~висновку,\~що позовні\~вимоги Публічного\~акціонерного товариства\~«Універсал Банк»\~до [PERSON],\~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договоромпідлягають до часткового задоволення, а саме, доведено існування у відповідача заборгованості перед банком у розмірі 15766, 12 грн., яка складається з 9817,94 грн., - заборгованості за кредитом, та 5948,18 грн - заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, яку слід стягнути з відповідача, а в задоволені решти позовних вимог (в частині стягнення 234,31 грн. "плати") слід відмовити. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного. При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 1762,00 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням від 26.01.2018 року № 1780/13. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір\~покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 36 постанови від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснив, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом\~N 3674-VI). З огляду на зазначене та враховуючи присуджені до стягнення суми боргу за кредитним договором, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1736,27 грн., виходячи із задоволення заявленої в позові суми на 98,54% (тобто 1762*98,54%=1736,78).

Outcome: partial