Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовом, в якому просить: стягнути з відповідача на свою користь 25500,00 грн. виплаченого відшкодування, а також судовий збір у розмірі 255,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 09.08.2010 року о 15-00 годині в м.Дніпродзержинську мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля «MITSUBISHI» д.н.з. EZR715, під керуванням [PERSON], що на праві приватної власності належить Саварейко Гзегос Вільнюс. Внаслідок зазначеної ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 09.08.2010 року винним у настанні ДТП визнано [PERSON] Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання ДТП не була застрахована. Поліс за №ВС9057656 укладений відповідачем з АТ «СК «Вексель» у звязку з банкрутством страховика (постанова Господарського суду м. Києва від 18.05.2010 року) втратив свою дію 18.05.2010 року на підставі ст.45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкротом», в редакції, що діяла в момент прийняття рішення). Цивільно-правова відповідальність потерпілої особи була застрахована згідно полісу № LT 1099500. 29.11.2010 року потерпіла особа подала в МТСБУ заяву про виплату страхового відшкодування внаслідок ДТП. [PERSON] до Звіту № 015 від 21.09.2010 року матеріальний збиток, що зазнав власник автомобіля «MITSUBISHI» д.н.з. EZR715 складає 51870,76 грн. 01.04.2011 року платіжним дорученням №1369 МТСБУ перерахувало потерпілій особі, з вирахуванням відповідних податків, 25500,00 грн., як відшкодування внаслідок ДТП. Таким чином строк позовної давності спливає 01.04.2014 року. [PERSON] загальний розмір збитків, що зазнав позивач внаслідок ДТП становить: 25500,00 грн., як виплаченого відшкодування внаслідок ДТП. 27.04.2011 року відповідачу були направлені претензії щодо добровільного відшкодування збитків, проте відповіді позивачем так і не були отримані. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 травня 2014 року позов задоволено в повному обсязі. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 липня 2015 року заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. Представником відповідача [PERSON] були подані письмові заперечення проти позову, в яких вона просить застосувати строк позовної давності до вимог позивача та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі на підставі бездоказовості позовних вимог. Обґрунтовуючи заперечення проти позову посилається на те, що \~відповідно до ст. 256 ЦК України позивач мав звернутися з відповідним позовом до суду в межах строку позовної давності й вона не повинна перевищувати три роки з моменту скоєння ДТП. Дата скоєння ДТП приходиться на 09 серпня 2010 року, а сам позов було подано позивачем 26 грудня 2013 року. 26 листопада 2010 року від [PERSON] було надано заяву до позивача про надання допомоги в отриманні страхового відшкодування, яка була отримана останнім за вхідним № 2072 29 листопада 2010 року. За приписами пункту 36.2 статті 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування повинно було виплаченим не пізніше 90 днів з дня отримання заяви, а саме 26 лютого 2011 року. Беручи до уваги й те, що позивач 01 квітня 2011 року узгодив з [PERSON] суму відшкодування за шкоду заподіяну в результаті ДТП і сплатив йому суму у розмірі 25500 грн., цим самим він порушив норми статті 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме пункту 36.2 та не виконав зобов'язання у встановлений строк, яке підлягає виконанню в зазначений термін, а саме не пізніше 90 днів з дня отримання заяви, тим самим пропустив строк позовної давності. Строк позовної давності відраховується з дня закінчення строку дії [PERSON] відповідно договору обов'язкового страхування водіїв від нещасних випадків на транспорті. Строк дії полісу з 15 грудня 2009 року до 14 грудня 2010 року. Позивач у межах цього строку мав можливість звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином, Позивач, звернувшись із позовною заявою 26 грудня 2013 року пропустив трьохрічний строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову. [PERSON] № ВС/ 9057656 від 22 грудня 2009 року строк дії якого один рік, а саме до 21 грудня 2010 року, застрахована особа за цим Полісом ПП [PERSON], який мешкає м. Дніпродзержинськ, вузі. Ватутіна, 23, кв. 10, і є власником забезпеченого транспортного засобу, посвідчення водія серія ЯАА № 243507, водійський стаж з 1991 року. Та інші особи цивільно-правової відповідальності за цим Полісом, це [PERSON], який мешкає у м. Дніпродзержинськ, по вул. Котельнікова, 17, посвідчення водія серія ЯАА № 024337, водійський стаж: з 1994 року. Між власником транспортного засобу ПАЗ 32051-110 н/з [NUMBER] та акціонерним страховим товариством «Вексель», було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цей правочин не визнаний судом недійсним. Страховик (МТСБУ) не має права вимагати від завдавача шкоди суму, яку він виплатив у зв'язку з порушенням умов договору страхування. [PERSON] Договору (обов'язкового страхування водіїв від нещасних випадків на транспорті) № 403-025/ ДЗА від 14 грудня 2009 року, а саме частини 8 «Порядок припинення дії полісу» п. 8.1 [PERSON] припиняється за згодою Сторін, а також у випадках, передбачених чинним законодавством України. Відповідач та й сам страхувальник не отримав жодного письмового повідомлення, як того вимагає чине законодавство, та умови Договору з приводу банкрутства страховика. Але даний факт не свідчить про те, що відповідальність Відповідача на момент настання ДТП не була застрахована. [PERSON] чинного законодавства договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії. Вказує на те, що відповідно статті 1191 ЦК України особа не несе відповідальність за шкоду перед потерпілим, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем в регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. Відповідач на момент скоєння ДТП працював на ТОВ «Експрес 2001» водієм на 11 маршруті у м. Дніпродзержинську, здійснював перевозку пасажирів. Цей транспортний засіб, а саме ПАЗ 32051-110, д/н [NUMBER] належав на праві власності [PERSON], який у нього орендувало ТОВ, де Відповідач працював водієм 15 років. Позивачу слід було звернутися з відповідним позовом до юридичної особи, працівником якої на той момент був Відповідач у строки позовної давності, а останній має право зворотної вимоги (регресу) до працівника - фактичного завдавача шкоди, у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявилась, заявила клопотання про розгляд справи за її відсутністю. [PERSON] до ч. 2\~ ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~ розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. [PERSON] до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Згідно ч. 2\~ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. \~\~\~\~ Згідно ч. 5\~ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ч. 1\~ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. [PERSON] до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). [PERSON] до п. 22.1\~ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У відповідності до 29\~Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. [PERSON] до ст. 41 п. 41.1 пп. "а" Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобам, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно п. 38.2.1\~ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. У судовому засіданні встановлено, що 09 серпня 2010 року о 15 годині 00 хвилині в м. Дніпродзержинську на перехресті вулиці Димитрова та вулиці Скаліка відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "ПАЗ", державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] та автомобіля "Міtsubishi", державний номер EZR715, під керуванням водія [PERSON]М, який (автомобіль) на праві власності належить Саварейко Гзегос Вільнюс. Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 серпня 2010 року [PERSON] був визнаний винним в скоєному ДТП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави. Дана постанова набрала законної сили 30 серпня 2010 року (а.с.5). [PERSON] до ч. 3\~ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з 10.01.2010 року по 14.11.2011 року працював водієм автотранспортних засобів на ПП «Експрес-2001», що підтверджується довідкою № 30 від 12.06.2015 року (а.с.83). Суд враховує розяснення, викладені у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" за якими особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191\~ЦК. На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров'ю у зв'язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187\~ЦК). Внаслідок вищевказаної ДТП автомобілю "Міtsubishi", державний номер EZR715, який належить Саварейко Гзегос Вільнюс - були завдані механічні ушкодження. Згідно висновку про визначення суми матеріальної шкоди, завданої власнику ТЗ, наданого Відділом судової автотоварознавчої експертизи ТОВ «Агенство незалежних експертиз» за № 015 від 21.09.2010 р., сума матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля "Міtsubishi", державний номер EZR715, складає 51870 грн. 76 коп. (а.с.6-32). Відповідач відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив. З матеріалів справи вбачається, що 26 листопада 2010 року [PERSON], як довірена особа власника автомобіля «Міtsubishi» з номерним знаком EZR715, подав до позивача заяву про відшкодування матеріальної шкоди, завданої відповідачем (а.с.33). 01 квітня 2011 року, МТСБУ здійснило виплату [PERSON] за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу в сумі 25500 грн., що підтверджується наказом від 01.04.2011 року за № 868 (а.с.34), платіжним дорученням від 01.04.2011 року за № 1369 (а.с.35). Звернення МТСБУ від 27.04.2011 р. до [PERSON], про компенсацію витрат в добровільному порядку залишено без відповіді. На день скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який був укладений ПП Цюпко [PERSON] з Акціонерним страховим товариством ВЕКСЕЛЬ Дніпропетровська філія, про що свідчить поліс №ВС/9057656, термін дії якого становив до 21.12.2010 року (тип договору 3). Твердження позивача відносно того, що у звязку з банкрутством страховика (Постанова Господарського суду м.Києва від 18.05.2010 року) поліс за №ВС/9057656, укладений відповідачем з АТ «СК «Вексель» втратив свою дію 18.05.2010 року на підставі ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не відповідають дійсності, оскільки згідно ухвали господарського суду м. Києва від 30 квітня 2010 року у справі №44/282-б, наданої самим позивачем (а.с.37-38), вбачається, що порушено провадження у справі про банкрутство АСТ Вексель, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів заявника (боржника) до закінчення провадження у справі, введено процедуру розпорядження майном боржника. Також згідно виписки з ЄДР, наданої позивачем (а.с. 39-41), АСТ «Вексель» перебуває в стані припинення підприємницької діяльності за судовим рішенням про визнання юридичної особи банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Згідно п. 20.3 ст.20 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обовязки за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обовязки, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обовязків у повному обсязі гарантується \~\~коштами МТСБУ. Пунктом 41.2 ст. 41 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, МТСБУ \~\~за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. [PERSON] до п. 51.7 ст. 51 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у \~\~разі \~\~ліквідації страховика або визнання його неплатоспроможним (банкрутом) відповідно до закону страховик зобов'язаний передати до МТСБУ всі матеріали щодо укладених ним договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Статтею 46 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом встановлено, що після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс. Господарський суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу. Якщо за результатами ліквідаційної процедури після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи банкрута. Якщо майна банкрута вистачило для задоволення вимог кредиторів у повному обсязі, він вважається таким, що не має боргів і може продовжувати свою підприємницьку діяльність(ч.5 цієї статті). Виходячи з наведеного, висновок про недостатність коштів та майна страховика учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом може бути зроблений після складання ліквідатором звіту та ліквідаційного балансу і подання його до господарського суду та їх затвердження останнім. На час розгляду справи, дані про те, що у АСТ «Вексель» відсутні кошти та майно для виконання своїх зобовязань за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, звіт і ліквідаційний баланс були складені та затверджені в установленому законом порядку, а також що АСТ Вексель ліквідовано, відсутні. [PERSON] до зазначеного Закону передбачено обовязкові умови для проведення МТСБУ регламентних виплат за страховика, що визнаний банкрутом, а саме підтвердження факту визнання страховика банкрутом; наявність невиконаних зобовязань страховика за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів; недостатність коштів та майна страховика для виконання його зобовязань за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Разом з тим, представник відповідача просила відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог, у зв'язку з пропуском встановленого законом строку для звернення до суду з такими вимогами. За положеннями ст.257, ч.6 ст.261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. Враховуючи фактичні обставини справи, склад учасників цивільного процесу, суд не знаходить підстав та можливості задовольнити заяву представника відповідача про застосування строків позовної давності до даних правовідносин. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку, що позивач звернувся\~з позовом не до тієї особи, яка має за ним відповідати та не надав доказів, у розумінні ст. 1187 ЦК України та відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, а тому позовні вимоги позивача про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed