Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

позивач звернувся в Голосіївський районний суд м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі в розмірі 47722,63 гривні та судових витрат у справі. Свої позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що з 04.08.2014 р. відповідача наказом начальника Військового інституту зараховано до спису особового складу інституту, на всі види забезпечення по курсантській нормі, на котлове забезпечення з 04.08.2014 р. На підставі наказу начальника Інституту від 12.06.2018 р. [PERSON] відраховано з Інституту в зв`язку з достроковим розірванням контракту через небажання продовжувати навчання та як такого, що вислужив встановлений строк строкової військової служби та його виключено зі списків особового складу з 13.06.2018 р. Загальна сума витрат на утримання відповідача у вищому навчальному закладі склала 47722,63 гривні, з яких витрати з грошового забезпечення - 8088,52 гривні, з послугами продовольчого забезпечення - 25981,92 гривні, з речовим забезпеченням - 3292,63 гривні, з медичним забезпеченням - 629,43 гривні,з послугами за споживання комунальних послуг та енергоносіїв - 9730,13 гривень. Посилаючись на положення ст.25 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти, витрачені на його утримання в судовому порядку, оскільки в досудовому порядку відповідач на вимогу позивача будь-яких коштів не сплатив. 05.06.2020 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Згідно з положеннями ст.ст. 274-279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході розгляду справи встановлено, що 04.08.2014 р. [PERSON] наказом начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Державного університету телекомунікацій № 154 зараховано курсантом другого курсу, а також зараховано на всі види забезпечення по курсантській нормі, на котлове забезпечення з 04.08.2014 р. На підставі наказу начальника Інституту від 12.06.2018 р. № 115 [PERSON] відраховано з Інституту в зв`язку з достроковим розірванням контракту через небажання продовжувати навчання та як такого, що вислужив встановлений строк строкової військової служби та його виключено зі списків особового складу з 13.06.2018 р. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 3 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» передбачено, що Міністерство Оборони України є органом державного управління ЗС України і несе повну відповідальність за їх розвиток та підготовку до виконання завдань оборони, а суб`єктами господарської діяльності у Збройних Силах України є військові частини, заклади, установи та організації Збройних Сил України, які утримуються за рахунок коштів Державного бюджету України, ведуть відокремлене господарство, мають кошторис надходжень та видатків, рахунки в установах банків, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України», кошти, одержані від здійснення військовими частинами господарської діяльності, зараховуються до Державного бюджету України та використовуються виключно на національну оборону відповідно до кошторису Міністерства оборони України. Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут є складовою частиною ЗС України, підпорядкований Міністерству оборони України, і перебуває на утриманні Державного бюджету. Фінансування Збройних Сил України, як визначено ст. 15 Закону України «Про Збройні Сили України», здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Основні фонди, обігові кошти управління Інституту є державною власністю, належать до сфери управління Міністерства Оборони України, закріплені за управлінням на праві оперативного управління. Згідно ч. 3 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», передбачено порядок підготовки громадян України для проходження військової служби на посадах офіцерського складу, а саме: зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань. Відповідно до положень ч. 5 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону. Приписами ч. 7 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено, що курсанти з числа військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, після зарахування до вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладають новий контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Згідно ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року затверджено Порядок відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», на виконання якої 16.07.2007 р. прийнято «Порядок розрахунку витрат пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого спільним наказом Міністра оборони України, Міністра фінансів України, Міністра внутрішніх справ України. Міністра транспорту та зв`язку України та ін. № 419/831/240/605/537/219/534. Цей Порядок визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі. Згідно з положенням даного Порядку відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів. Відповідно до наданого позивачем розрахунку загальна сума витрат на утримання відповідача у вищому навчальному закладі складає 47722,63 гривні, з яких витрати з грошового забезпечення - 8088,52 гривні, з послугами продовольчого забезпечення - 25981,92 гривні, з речовим забезпеченням - 3292,63 гривні, з медичним забезпеченням - 629,43 гривні,з послугами за споживання комунальних послуг та енергоносіїв - 9730,13 гривень. Зазначені витрати підтверджується відповідними довідками, наданими позивачем, що є письмовими доказами у даній справі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки, на день розгляду справи, з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов"язку в частині відшкодування витрат на його утримання у вищому навчальному закладі, суд вважає, що позов є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволення в повному обсязі. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в справі.

Outcome: approved