Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

04.03.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Готель Одеса» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Готель Одеса» заборгованість за договором №10ф/2017 від 01 жовтня 2017 року станом на 26 лютого 2021 року у розмірі 27 915,41 грн., яка складається з: 24 000,00 грн. - сума основного боргу, 1 312,43 грн. - інфляційне збільшення, 2 602,98 грн. - штрафні санкції у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки, а також просив стягнути судові витрати. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 01 жовтня 2017 року між ТОВ "Готель Одеса" та [PERSON] було укладено договір надання послуг №10ф/2017 з користування паркувальним місцем для розміщення приналежного [PERSON] автомобілю. Представник позивача вказує, що згідно п. 1.1. договору № 10ф/2017 ТОВ "Готель Одеса" (виконавець) надає [PERSON] (замовник) послуги з надання у строкове платне користування паркувального місця № [NUMBER] розташованого на цокольному поверсі готельного комплексу "Готель Одеса" за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язується здійснювати оплату за надані послуги своєчасно та в повному розмірі. Згідно п. 1.2. Договору № 10ф/2017 сторони визначили строк дії договору з моменту підписання до 31 грудня 2020 року. Представник позивача зазначає, що відповідно до абз. 2 п. 2.2. договору №10ф/2017 сторони визначили вартість послуг у розмірі 1000,00 грн. без врахування ПДВ за 1 календарний місяць та домовилися про здійснення [PERSON] оплати щомісячно до 15 числа місяця наступного за звітним. Відповідно до п. 3.2. договору № 10ф/2017 за несвоєчасну оплату нараховується штрафні санкції у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. Відповідно до п.4.3 договору № 10ф/2017 у всьому іншому, що не врегульовано даним договором його сторони керуються чинним законодавством України, що передбачає, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором сторони також несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. Представник позивача вказує, що ТОВ "Готель Одеса" належно та своєчасно виконало власні зобов`язання та надало відповідачу послуги за договором № 10ф/2017 за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року. При цьому, як стверджує представник позивача, [PERSON] не здійснена оплата за надані ТОВ "Готель Одеса" послуги за договором за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року, у зв`язку з чим, позивачу завдані збитки внаслідок порушення відповідачем обов`язків за договором № 10ф/2017, які підлягають стягненню на користь ТОВ "Готель Одеса" в повному обсязі. З урахуванням викладеного, Товариство з обмеженою відповідальністю «Готель Одеса» звернулося до суду з відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 24.03.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю «Готель Одеса» до [PERSON] про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. 09.04.2021 року від [PERSON] до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] просив суд відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Готель Одеса» у повному обсязі. В обґрунтування наданого відзиву [PERSON] посилається на те, що з 16 квітня 2018 року ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» у односторонньому порядку не пояснюючи причини обмежило йому доступ до його паркувального місця № [NUMBER] розташованого на цокольному поверсі готельного комплексу «Готель Одеса» за адресою: [ADDRESS] . Відповідач вказує, що такі дії ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» були сприйняті ним як одностороннє ухилення ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» від виконання власних зобов`язань за Договором № 10ф/2017. Так, відповідач зазначає, що починаючи з 16 квітня 2018 рок він неодноразово звертався до ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» із вимогами про належне виконання ним зобов`язань за договором № 10ф/2017, і на його останній лист від 27 квітня 2018 року ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» своїм листом від 30 квітня 2018 року № 30/04/2018 повідомило, що договір № 10ф/2017 не обліковується ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» як такий, що укладено та відповідно ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» не вважає себе пов`язаним з ним будь-якими договірними відносинами щодо надання ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» на його користь послуг з паркування приналежного йому автомобілю на паркувальному місці № 011-12 розташованого на цокольному поверсі готельного комплексу "Готель Одеса" за адресою: [ADDRESS] . Як стверджує відповідач, за інформацією, отриманою у травні 2018 року від інших користувачів паркувальних місць, розташованих на цокольному поверсі готельного комплексу « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] , що опинилися у тотожній ситуації йому стало відомо, що договір № 10ф/2017 (та інші подібні договори) від імені ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» було укладено особою, що не мала повноважень на його (їх) укладання та на умовах, що не відповідають господарським інтересам ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА», Відповідач вказує, що виходячи з ситуації, що склалася протягом 14-18 травня 2018 року він неодноразово письмово звертався до ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» із листами щодо роз`яснення ситуації, що склалася та продовження договірних відносин, що існували раніше. Останній його лист датований 18 травня 2018 року. Проте, дані листи залишилися без відповіді з боку ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» після чого він прийняв особисте рішення відмовитися від виконання Договору № 10ф/2017 через його істотне порушення з боку ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА». Таким чином, на думку відповідача, протягом травня 2018 року будь-які відносини між ним та ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» остаточно припинились й у подальшому не поновлювалися. Протилежне ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» належними та допустимими доказами не підтверджено. Також відповідач зазначає, що у ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» відсутні жодні правові підстави для стягнення з нього заборгованості та штрафних санкцій за договором № 10ф/2017, оскільки у заявленому періоді (з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року) відповідні послуги з боку ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» на його користь не надавалися та, відповідно, у нього не виникав кореспондуючий обов`язок оплачувати дані послуги та нести відповідальність перед ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» за порушення даного обов`язку. На думку відповідача, стягнення з нього заборгованості та штрафних санкцій у ситуації, що склалася, а саме за відсутності фактів підтвердження належного надання йому послуг ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» у відповідний календарний період входить у пряме протиріччя із правовими нормами та, відповідно, не є можливим. 13.04.2021 року від представника ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначив про те, що факт належного надання ТОВ "Готель Одеса" на користь відповідача послуг за договором № 10ф/2017 за 2019 та 2020 роки належно підтверджується актами виконаних послуг за договором № 10ф/2017 за 2019 та 2020 роки у 24 екз., що спрямовувалися відповідачу у терміни та у порядку, визначеними у договорі № 10ф/2017, проте, залишалися без розгляду та будь-якого реагування з боку відповідача, у тому числі, відповідні послуги, що були надані з боку ТОВ "Готель Одеса" на користь відповідача за договором № 10ф/2017 за 2019 та 2020 роки не були оплачені з боку відповідача. Таким чином, представник ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» просить суд задовольнити позовну заяву у повному обсязі. 13.04.2021 року від [PERSON] до канцелярії суду надійшла зустрічна позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю «Готель Одеса», в якій [PERSON] просить суд визнати недійсною із моменту видачі довіреність, видану 08 жовтня 2014 року від імені ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» [PERSON] ( [INFO] ; реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на [PERSON] , що була посвідчена Данілюком А.І. , Віце-консулом Консульства України у м. Малага (Іспанія), реєстровий номер 570/4- 1559-14;визнати недійсним із моменту укладання договір № 10ф/2017, укладений 01 жовтня 2017 року між ним - [PERSON] ( [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Готель Одеса» (65026, м. Одеса, вул. Приморська, буд. 6-А; код ЄДРПОУ 31795692), а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування наданої зустрічної позовної заяви [PERSON] посилається на те, що 01 жовтня 2017 року між ТОВ "Готель Одеса" та ним - [PERSON] було укладено договір надання послуг №10ф/2017, згідно з яким, ТОВ "Готель Одеса" прийняло на себе зобов`язання надати йому - [PERSON] послуги з надання у строкове платне користування паркувального місця № [NUMBER] розташованого на цокольному поверсі готельного комплексу « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] , а він - [PERSON] зобов`язався здійснювати оплату за надані послуги своєчасно та в повному розмірі. Згідно п. 1.2. Договору № 10ф/2017 сторони визначили строк дії договору з моменту підписання до 31 грудня 2020 року. [PERSON] вказує, що як випливає зі змісту Договору № 10ф/2017, від імені ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» даний договір з ним було укладено [PERSON] на підставі довіреності, що була посвідчена 08 жовтня 2014 року Данілюком А.І. , Віце-консулом Консульства України у м. Малага (Іспанія), реєстровий номер 570/4-1559" 14. З 16 квітня 2018 року, як вказує позивач за зустрічним позовом, ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» у односторонньому порядку не пояснюючи причини обмежило йому доступ до його паркувального місця № [NUMBER] , розташованого на цокольному поверсі готельного комплексу «Готель Одеса» за адресою: [ADDRESS] , і дані дії ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» були сприйняті ним як одностороннє ухилення ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» від виконання власних зобов`язань за Договором № 10ф/2017. Так, [PERSON] зазначає, що починаючи з 16 квітня 2018 рок він неодноразово звертався до ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» із вимогами про належне виконання ним зобов`язань за договором № 10ф/2017, і на його останній лист від 27 квітня 2018 року ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» своїм листом від 30 квітня 2018 року № 30/04/2018 повідомило, що договір № 10ф/2017 не обліковується ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» як такий, що укладено та відповідно ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» не вважає себе пов`язаним з ним будь-якими договірними відносинами щодо надання ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» на його користь послуг з паркування приналежного йому автомобілю на паркувальному місці № 011-12 розташованого на цокольному поверсі готельного комплексу "Готель Одеса" за адресою: [ADDRESS] . Як стверджує [PERSON] , за інформацією, отриманою у травні 2018 року від інших користувачів паркувальних місць, розташованих на цокольному поверсі готельного комплексу « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] , що опинилися у тотожній ситуації йому стало відомо, що договір № 10ф/2017 (та інші подібні договори) від імені ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» було укладено особою, що не мало повноважень на його (їх) укладання та на умовах, що не відповідають господарським інтересам ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА», [PERSON] вказує, що виходячи з ситуації, що склалася протягом 14-18 травня 2018 року він неодноразово письмово звертався до ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» із листами щодо роз`яснення ситуації, що склалася та продовження договірних відносин, що існували раніше. Останній його лист датований 18 травня 2018 року. Проте, дані листи залишилися без відповіді з боку ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» після чого він прийняв особисте рішення відмовитися від виконання Договору № 10ф/2017 через його істотне порушення з боку ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА». Таким чином, на думку [PERSON] , у травні 2018 року будь-які відносини між ним та ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» остаточно припинились й у подальшому не поновлювалися. Протилежне ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» належними та допустимими доказами не підтверджено. Також позивач за зустрічним позовом зазначає, що з заяви свідка, складеної о8 квітня 2021 року вбачається, що директором ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» з боку первісного позивача та відповідача за зустрічним позовом фактично визнані наступні обставини: довіреність від імені ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» 08 жовтня 2014 року на[PERSON] , що була посвідчена Данілюком А.І., Віце-консулом Консульства України у м. Малага (Іспанія), реєстровий номер 570/4-1559-14 видав [PERSON] ( [INFO] ; реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ); 08 жовтня 2014 року (на дату видачі довіреності) [PERSON] ( [INFO] ; реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) рішенням Загальних зборів Учасників ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» від 02 жовтня 2014 року було відсторонено від виконання повноважень директора ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» згідно ч. з ст. 99 ЦК України. Дані обставини належно підтверджуються Протоколом Загальних зборів Учасників ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» від 02 жовтня 2014 року № 3/2014 копія якого було додана ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» до Заяви свідка, складеної 08 квітня 2021 року директором ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» (міститься у матеріалах справи 947/7256/21); [PERSON] ( [INFO] ; реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) не мав повноважень директора ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» та відповідно згідно ст. 246 ЦК України не мав повноважень о8 жовтня 2014 року видати від імені ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» довіреність на [PERSON] , що була посвідчена Данілюком А.І. , Віце-консулом Консульства України у м. Малага (Іспанія), реєстровий номер 570/4-1559-14. У даній частині зазначається, що зазначене вище запитання є питанням права, що має бути встановлене судом, а не у спосіб письмового опитування учасників справи як свідків. Таким чином, на думку позивача за зустрічним позовом, з наведеного вище випливають наступні висновки, а саме, що довіреність від імені ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» на [PERSON] , що була посвідчена 08 жовтня 2014 року Данілюком А.І. , Віце-консулом Консульства України ум. Малага (Іспанія), реєстровий номер 570/4-1559- 14, із моменту її складання 08 жовтня 2014 року є недійсною; договір № 10ф/2017 від імені ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» 01 жовтня 2017 року було укладено з ним особою, яка не мала на це повноважень засвідчених належним чином; договір № 10ф/2017 із моменту його укладання 01 жовтня 2017 року є недійсними та не породжує жодних прав та обов`язків для його сторін. З урахуванням викладеного, [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою. 14.04.2021 року від представника ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» до канцелярії суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому представник ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» просив суд відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON] у повному обсязі, оскільки вимоги зустрічної позовної є надуманими та необґрунтованими, спрямованими на уникнення відповідальності та необхідності дотримуватися зобов`язань, прийнятих на себе за договірними умовами. У судовому засіданні 15.04.2021 року було прийнято зустрічний позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Готель Одеса» про визнання недійсною довіреності та договору до спільного розгляду з первісним позовом. Об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом. У судовому засіданні 15.04.2021 року представник ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» первісний позов підтримав у повному обсязі, просив суд його задовольнити, та надав заяву про часткове визнання зустрічного позову [PERSON] в частині вимог про визнання недійсною із моменту видачі довіреності від 08 жовтня 2014 року, виданої від імені ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» [PERSON] ( [INFO] ; реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на [PERSON] , що була посвідчена Данілюком А.І. , Віце-консулом Консульства України у м. Малага (Іспанія), реєстровий номер 570/4- 1559-14. У судовому засіданні 15.04.2021 року представник [PERSON] зустрічний позов підтримав у повному обсязі, просив суд його задовольнити, у задоволенні первісного позову просив відмовити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні первісного позову та необхідність задоволення зустрічного позову, виходячи з наступного. Як вбачається зі матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 01 жовтня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Готель Одеса", в особі представника Попова Віктора Вікторовича, що діє на підставі статуту та довіреності від 08 жовтня 2014 року, посвідченою Данілюком А.І. , Віце-консулом Консульства України у м. Малага (Іспанія), реєстровий номер 570/4-1559-14, та [PERSON] було укладено договір на надання послуг №10ф/2017, відповідно до умов якого, за цим ТОВ "Готель Одеса" (виконавець) своїми силами і засобами зобов`язується надати [PERSON] (замовник) у приналежних замовнику приміщеннях послуги з паркування автомобілю замовника на паркувальному місці №011-12, розташованого на цокольному поверсі готельного комплексу «Готель Одеса» за адресою: [ADDRESS] , у тому числі здійснювати усі можливі заходи із забезпеченням схоронності автомобіля замовника за весь час знаходження автомобіля на паркувальному місці, в період дії договору - з 01 жовтня 2017 року по 31 грудня 2020 року. Згідно п. 2.2. договору на надання послуг № 10ф/2017 від 01 жовтня 2017 року сторони визначили вартість послуг у розмірі 1000,00 грн. без врахування ПДВ за 1 календарний місяць та домовилися про здійснення [PERSON] оплати щомісячно до 15 числа місяця наступного за звітним. Відповідно до п. 3.2. договору на надання послуг № 10ф/2017 від 01 жовтня 2017 року за порушення замовником п. 2.2. цього договору виконавець має право вимагати від замовника сплати пені за прострочення оплати в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Відповідно до п.4.3 договору на надання послуг № 10ф/2017 від 01 жовтня 2017 року у всьому іншому, що не врегульовано даним договором сторони керуються чинним законодавством України. 27 квітня 2018 року [PERSON] звернувся до ТОВ "Готель Одеса" з заявою, в якій повідомив, що за невідомих йому причин з 16 квітня 2018 року представники ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» без пояснення причин не допускають його для постановки автомобілю на вищезазначене паркувальне місце.Зазначив, що вважає такі дії з боку ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» такими, що грубо та навмисно порушують умови Договору надання послуг від 01 жовтня 2017 року № 10ф/2017, та вимагав від ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» негайно їх припинити та у подальшому належно виконувати зобов`язання за Договором надання послуг від 01 жовтня 2617 року № 10ф/2017. Листом від 30.04.2018 року ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» повідомило [PERSON] про те, що договір надання послуг від 01 жовтня 2017 року № 10ф/2017, щодо надання йому права користування паркувальним місцем № [NUMBER] , розташованим на цокольному поверсі готельного комплексу « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] , у ТОВ «Готель Одеса», як такий, що укладено не обліковується. 18.05.2018 року [PERSON] знову звернувся до ТОВ "Готель Одеса" з заявою, в якій повідомив, що для нього було великим здивування, що у своєму листі від 30 квітня 2018 року ТОВ «Готель Одеса» фактично повідомило про відсутність події укладання ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» договору надання послуг від 01 жовтня 2017 року №10ф/2017. У травні 2018 року від інших користувачів паркувальних місць, розташованих на цокольному поверсі готельного комплексу « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] , йому стало відомо, що [PERSON] (особа, що підписала з ним договір від імені ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА») не мав повноважень на укладання з ним договору надання послуг від 01 жовтня 2017 року № 10ф/2017. Зазначив, що договір надання послуг від 01 жовтня 2017 року №10ф/2017, укладено ним із ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА», як юридичною особою, і він не має бажання розумітись на внутрішніх проблемах ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА», пов`язаних з наявністю чи відсутністю повноважень у його представників.[PERSON] вважає такі дії з боку ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» (фізичне недопущення його до його паркувального місця) такими, що грубо та навмисно порушують умови договору надання послуг від 01 жовтня 2017 року № 10ф/2017, та вимагає від ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» негайно їх припинити та у подальшому належно виконувати зобов`язання за договором надання послуг від 01 жовтня 2017 року № 10ф/2017. Зі змісту заяви свідка (на виконання ст. 93 ЦПК України), складеної 08 квітня 2021 року директором ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» - Плетусюк С.М., вбачається, що довіреність від імені ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» 08 жовтня 2014 року на [PERSON] , що була посвідчена Данілюком А.І., Віце-консулом Консульства України у м. Малага (Іспанія), реєстровий номер 570/4-1559-14, була видана [PERSON] . 08 жовтня 2014 року (на дату видачі довіреності) [PERSON] ( [INFO] ; реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) рішенням Загальних зборів Учасників ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» від 02 жовтня 2014 року було відсторонено від виконання повноважень директора ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» згідно ч. 3 ст. 99 ЦК України. [PERSON] ( [INFO] ; реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) не мав повноважень директора ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» та відповідно згідно ст. 246 ЦК України не мав повноважень 08 жовтня 2014 року видати від імені ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» довіреність на [PERSON] , що була посвідчена Данілюком А.І., Віце-консулом Консульства України у м. Малага (Іспанія), реєстровий номер 570/4-1559-14. Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема відповідно до частини 2 ст. 16 ЦК України, може бути визнання правочину недійсним. З матеріалів справи вбачається, що представництво ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА», під час укладення оспорюваного договору, здійснювалося за довіреністю виданою 08 жовтня 2014 року на [PERSON] , що була посвідчена Данілюком А.І. , Віце-консулом Консульства України у м. Малага (Іспанія), реєстровий номер 570/4-1559-14. З системного аналізу ст.ст. 202, 237 ЦК України вищезазначена довіреність від ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» на ім`я [PERSON] є одностороннім правочином, а відтак, при вирішенні питання щодо визнання її недійсною підлягають застосуванню положення ЦК України щодо недійсності правочину. Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (ст.ст. 2, 80, 91, 92 ЦК України). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (ч. ст. 92 ЦК України). Частиною 3 ст. 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Відповідно до ст. 97 ЦК України управління товариством також здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. За системним аналізом норм ЦК України (ст.ст. 99,145,147), ГК України (ст. 89), Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виконавчий орган товариства вирішує всі питання, пов`язані з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що є компетенцією загальних зборів учасників товариства або іншого його органу. Здійснюючи управлінську діяльність, виконавчий орган реалізує колективну волю учасників товариства, які є носіями корпоративних прав. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Таким чином, правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи ст. 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами. За змістом ст.ст. 244-245 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою особі для представництва перед третіми особами. Форма довіреності повинна відповідати і в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Частинами 2, з ст. 244 ЦК України також встановлено, що представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Відповідно до ст. 246 ЦК України, довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою цієї особи (редакція статті 246 ЦК України наведена станом на дату видачі Довіреності). Тобто, за правилами ст.ст. 237, 244, 246 ЦК України лише уповноважений орган юридичної особи або інша особа, уповноважена її установчими документами, може видати довіреність від імені юридичної особи іншому представнику (який не є органом юридичної особи чи особою, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені) та уповноважити представника вчинити правочин від імені юридичної особи, в тому числі, вступаючи в правовідносини з третіми особами. За положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ст. 203 ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторонни. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий чин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» також передбачено, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Статтею 203 ЦК України у свою чергу передбачено, що: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. При цьому, як було зазначено представництвом є правовіднощення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (ч. і ст. 237 ЦК України). Частиною 1 ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Згідно з ч. 1 ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Отже, представництво є поширеним засобом реалізації цивільних прав, що належать особі, і виконання нею цивільних обов`язків. Коло дій, які можуть бути здійснені за допомогою довіреністю, не є безмежним. Для того, щоб дії представника створили юридичні права і обов`язки для особи, яку представляють, необхідно, щоб представник мав відповідні повноваження, котрими визначаються зміст і межі дій, які представник може вчиняти від імені особи, яку він представляє. Судовим розглядом встановлено, що станом на 08 жовтня 2014 року єдиним органом ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА», що був уповноважений видавати довіреності від ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» є директор, як одноосібний виконавчий орган ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА». Доказів на наявність у ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» інших органів, уповноважених на видачу довіреностей від імені ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» з боку ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» не надано. Станом на 08 жовтня 2014 року посаду директора ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» займав [PERSON] ( [INFO] ; реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ). Разом з тим, 08 жовтня 2014 року [PERSON] ( [INFO] ; реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) рішенням Загальних зборів Учасників ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» від 02 жовтня 2014 року було тимчасово відсторонено від виконання повноважень директора ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» згідно ч. 3 ст. 99 ЦК України, яка передбачає, що повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень. Дані обставини визнані з боку ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА», а тому, в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягають, та додатково належно підтверджується Протоколом Загальних зборів Учасників ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» від 02 жовтня 2014 року № 3/2014 копія якого було додана ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» до Заяви свідка, складеної 08 квітня 2021 року директором ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА». Таким чином, судом встановлено, що 08 жовтня 2014 року [PERSON] ( [INFO] ; реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) був тимчасово позбавлений повноважень директора ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА», у тому числі, права видачі довіреностей на третіх осіб від імені ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА». Так, суд зазначає, що зміст довіреності, як правочину, суперечить вимогам ЦК України та іншим актам цивільного законодавства; відсутня внутрішня воля ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» на видачу довіреності; особа, яка видала від імені ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» довіреність (вчинила правочин) не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності. Таким чином, при видачі 08 жовтня 2014 року ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» довіреності на [PERSON] , що була посвідчена Данілюком А.І. , Віце-консулом Консульства України ум. Малага (Іспанія), реєстровий номер 570/4-1559-4, через відсутність у особи, яка видала від імені ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» довіреність (вчинила правочин) необхідного обсягу цивільної дієздатності, були недотримані вимоги положень ст.ст. 92, 97, 99, 207, 237, 238, 244, 246 ЦК України та інших актів цивільного законодавства, що призвело до відсутності у ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» волевиявлення на вчинення правочину з видачі довіреності. Отже, ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» недодержані в момент вчинення правочину (видачі довіреності) вимоги, які встановлені ч.2 ст. 203 ЦК України, що є підставою для визнання його недійсним. Ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Враховуючи зазначені вище положення ст. 203, ст. 215 ЦК України, суд приходить до висновку про визнання недійсною довіреності, виданої 08 жовтня 2014 року на [PERSON] , що була посвідчена Данілюком А.І. , Віце-консулом Консульства України у м. Малага (Іспанія), реєстровий номер 570/4-1559-14. При цьому, згідно ч. з ст. 237 ЦК України між ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» та [PERSON] не укладалися будь-які договори (доручення, комісії, тощо) на виконання якого [PERSON] була видана довіреність і протилежне з боку ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» належними та допустимими доказами не доведено. Крім того, матеріали справи не містять будь-яких актів органів ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА», що обумовлює виникнення відносин представництва між ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» та [PERSON] та правових підстав видачі [PERSON] довіреності від імені ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА». Прямим наслідком визнання недійсною довіреності, виданої 08 жовтня 2014 року на [PERSON] , що була посвідчена Данілюком А.І. , Віце-консулом Консульства України у м. Малага (Іспанія), реєстровий номер 570/4-1559-14, є визнання недійсним правочину, що був укладений від імені ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» [PERSON] на підставі даної довіреності, а саме: договору № 10ф/2017. При цьому, [PERSON] , укладаючи з [PERSON] від імені ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» договір №10ф/2017, не мав належно засвідчених повноважень на його укладання, у зв`язку з чим, є підстави вважати, що зміст договору № 10ф/2017 як правочину суперечить ст. 246 ЦК України та іншим актам цивільного законодавства; відсутня внутрішня воля ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» на укладання договору № 10ф/2017;[PERSON] , який уклав від імені ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» договір № 10ф/2017 (вчинив правочин) не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності на вчинення цього правочину. Отже, ТОВ «ГОТЕЛЬ ОДЕСА» недодержані в момент укладення договору № 10ф/2017 вимоги, які встановлені ч.ч. 1-3 ст. 203 ЦК України, що є підставою для визнання його недійсним. Відповідно до ч. і ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Згідно з ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про визнання недійсною з моменту видачі довіреності, яка видана 08 жовтня 2014 року від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Готель Одеса» [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) на [PERSON] , яка була посвідчена Данілюком А.І., Віце-консулом Консульства України у м. Малага (Іспанія), реєстровий номер 570/4-1559-14, та визнання недійсним з моменту укладання договору №10ф/2017, укладеного 01 жовтня 2017 року між [PERSON] ( [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Готель Одеса» (65026, м. Одеса, вул. Приморська, буд. 6-А; код ЄДРПОУ 31795692), у зв`язку з чим, зустрічний позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом. З урахуванням викладеного, у зв`язку з задоволенням зустрічного позову[PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Готель Одеса» про визнання недійсною довіреності та договору, первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Готель Одеса» до [PERSON] про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні первісного позові, витрати по сплаті судового збору позивачу за первісним позовом не відшкодовуються.

Outcome: approved