Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, зазначивши що 23.07.2014 року між нею та відповідачем було укладено договір, про виготовлення і доставку металопластикової конструкції (віконного блоку), за умовами якого позивач внесла передоплату, в розмірі 5620 грн., а [PERSON] зобов"язався упродовж 14 робочих днів виготовити і доставити товар. Оскільки позивач в повному обсязі виконала взяті на себе зобов"язання, а [PERSON] тривалий час ухиляється від виконання своїх обов"язків, [PERSON], посилаючись на ст.ст.4, 10 Закону України "Про захист прав споживачів", ст.ст. 530, 614, 872, 1210 ЦК України, просить розірвати договір купівлі-продажу, укладений між сторонами, стягнути з відповідача 5620 грн. коштів, сплачених за товар, а також 500 грн. в якості відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги, посилаючись на обставини, викладені в заяві, додатково вказавши, що за контактним телефоном [PERSON], працівники відповідача неодноразово запевняли її, що з їх сторони договір буде виконано в найкоротший термін, однак згодом [PERSON] особисто встановила, що офіс, який орендував суб"єкт підприємницької діяльності, тривалий час не працює взагалі. [PERSON] неодноразово зверталась до органів внутрішніх справ із заявами про шахрайські дії відповідача, однак про результати розслідування її не повідомляли. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи в порядку, визначеному ч.5 ст.74 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона зобов'язується за завданням другої сторони надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. В судовому засіданні встановлено, що 23.07.2014 року між сторонами укладено договір про виготовлення, доставку та встановлення віконного склопакету, загальною площею 10,9 м/кв., вартістю 5620 грн. За умовами договору, [PERSON] зобов"язався виконати на користь позивача вказані вище дії упродовж 14 робочих днів, після отримання авансу, в сумі 5000 грн., а відповідач взяла на себе обов"язок сплатити аванс і додатково - 620 грн. по факту доставки товару. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами, є домовленість про предмет договору, його умови що визначені законом як істотні або необхідні для договорів певного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Товарним чеком від 23.07.2014 року підтверджується, що 23.07.2014 року ФОП [PERSON] отримав від [PERSON] 5620 грн. в якості плати за металокострукцію. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач достроково, в день укладення договору, сплатила відповідачеві як суму авансу, так і кошти, які вона була зобов"язана внести по факту виконання робіт. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] в повному обсязі виконала взяті на себе зобов"язання. Довідкою № 1699 від 23.10.2014 року, виданою Любецькою селищною радою Ріпкинського району підтверджується, що за місцем пролживання [PERSON] балконна рама замінена не була. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. З пояснень позивача слідує, що [PERSON] не повідомляв її про неможливість виконання взятих на себе зобов"язань та не повертав отриманих від неї коштів. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] належними і допустимими засобами доказування довела ті обставини, на які вона посилалась, як на підставу своїх вимог. Частиною 1 ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за їх відсутності - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.905 ЦК України, строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. В судовому засіданні встановлено, що договір, укладений між сторонами і повністю виконаний позивачем в момент його укладення, без поважних причин не виконується відповідачем у строки, які значно перевищують термін, обумовлений сторонами. У відповідності до ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Абзацем 3 ч.12 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг). З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача про розірвання договору укладеного між нею та [PERSON] Статтею 611 ЦК України передбачено, що при порушенні зобов'язання настають правові наслідки у вигляді припинення зобов'язання; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків. У відповідності до ч. 2 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню на користь [PERSON] всі понесені нею і документально підтверджені витрати за договором. В той же час, вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. Задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди можливо за умови її пред'явлення, з урахуванням положень п.5 ч.1 ст.4 Закону України "Про захист прав споживачів", згідно якого моральна шкода відшкодовується внаслідок недоліків продукції (дефекту), відповідно до закону. Оскільлки позивач не отримувала продукцію яка має недоліки (дефекти), її вимога в цій частині, не грунтується на законі. Інших підстав для відшкодування моральної шкоди Законом України "Про захист прав споживачів", не передбачено. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в доход держави.

Outcome: partial