Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому вказує, що з 18.04.2008р. по 23.07.2012р. позивач знаходився у трудових відносинах з ТОВ "МКП Прозерпіна" на посаді електрика, а з 23.07.2012р. по 30.09.2014р. переведено на посаду охоронника товариства. Вказує, що під час роботи підприємство належним чином не виплачувало йому заробітну плату. Також відповідач не розрахувався з ним на день звільнення. В зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 20610,69грн., середній заробіток за весь час затримки виплати повного розрахунку при звільнені по день подання позовної заяви в сумі 16319,16грн.; компенсація втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати в сумі 9918,33грн., моральної шкоди в сумі 5000грн. та витрати на правову допомогу в сумі 2500грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, однак надала заяву про розгляд справи без її участі, та заяву про зменшення позовних вимог, відповідно якої просили стягнути з ТОВ « МКП Прозерпіна» на користь позивача 52523,30грн., а саме: заборгованість по заробітній платі в сумі 20610,69грн.; середній заробіток за весь час затримки виплати повного розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку в сумі 16319,16грн.; компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати в сумі 8093,45грн.; моральної шкоди в сумі 5000грн.; витрати на правову допомогу в сумі 2500грн., які підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, однак надала заяву про розгляд справи без її участі та заперечення і пояснення, які долучені до матеріалів справи та з підстав викладених в них, просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що з 18.04.2008р. по 23.07.2012р. позивач знаходився у трудових відносинах з ТОВ "МКП Прозерпіна" на посаді електрика, а з 23.07.2012р. по 30.09.2014р. переведено на посаду охоронника товариства, відповідно до Наказу № 41/1-к від 30.09.2014 року [PERSON] звільнений з ТОВ "МКП Прозерпіна" за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України, що підтверджується Трудовою книгою, серії [NUMBER], від 27.07.1978 року. Згідно ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація відповідно до ст.117 КЗпП України повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно роз'яснень п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці "за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100(далі - Порядок). З урахуванням цих норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до п. 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку передбачені види виплат, які підлягають урахуванню при обчисленні середньої заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу. Згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або повноваженого ним органу (особи). Згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Однак, під час розгляду справи, відповідно до видаткового касового ордеру №19 від 24.03.2015р. [PERSON] ТОВ «МКП Прозерпіна» сплачено 20610,69грн. заборгованості по заробітній платі та відповідно до видаткового касового ордеру №20 від 24.03.2015р. [PERSON] ТОВ «МКП Прозерпіна» сплачено 13006,21грн. середнього заробітку та компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (за відрахуванням обов'язків податків та внесків). Тому, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки виплати повного розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, компенсації втрати частини грошових доходів, у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, не підлягають задоволенню, оскільки визнані суми відповідачем, підтверджені належними розрахунками та сплачені позивачу, а позивачем надані розрахунки без вирахування податків, обов'язкових внесків і платежів, що підлягають відрахуванню. Згідно ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо заявлених позивачем позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд вважає, що вони також не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст.237-1 КЗпП України працівник має право на відшкодування моральної шкоди у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків тощо, а доводи позивача, не обґрунтовані і не підтверджені належними доказами. Відповідно до п.2 ч.3 ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користі якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в тому числі і витрати на правову допомогу, однак враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про відшкодування витрат пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката, не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed