Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

06 жовтня 2015 року ПАТ "Акцент-Банк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним, вказуючи, що 03 жовтня 2011 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 19900 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписана відповідачем заява, разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», складають кредитно-заставний договір, з чим погодився відповідач. Позивач свої зобов'язання згідно укладеного договору виконав повністю. В порушення умов кредитного договору відповідач порушує свої зобов'язання, не дотримуючись графіку повернення кредиту та сплати відсотків. Станом на 23 вересня 2015 року за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 72177,03 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 18243,90 гривень, заборгованості за відсотками - 33,82 гривень, заборгованості по комісії за користування кредитом - 13517,56 гривень, пені за несвоєчасне виконання зобов'язань - 40381,75 гривень.. Згідно рішення Дубенського міськрайонного суду від 06.12.2013 року з [PERSON] було стягнено 38602,84 гривень, а тому на цю суму слід зменшити заборгованість, що підлягає до стягнення. За порушення відповідачем своїх зобов'язань по договору кредиту було нараховано штраф (фіксована частина) в розмірі - 500 гривень та штраф (процентна ставка) - в розмірі 1678,71 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 35752,90 гривень та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 1218 гривень. В судове засідання представник позивача не з'явився, подавши до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з'явилася, причин своєї неявки суду не повідомила, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у її відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 03 жовтня 2011 року між ПАТ "Акцент-Банк" та [PERSON] був укладений договір №ABROCC9FCC3779, згідно якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 19900 гривень строком на 36 місяців зі сплатою відсотків на користування кредитом в розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с.7-14) Згідно розрахунку суми заборгованості, заборгованість [PERSON] за договором станом на 23 вересня 2015 року становить 72177,03 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 18243,90 гривень, заборгованості за відсотками за користування кредитом - 33,82 гривень, заборгованості по комісії за користування кредитом - 13517,56 гривень, пені за несвоєчасне виконання зобов'язань - 40381,75 гривень, штраф (фіксована частина) - 500 гривень, штраф (відсоток від суми заборгованості) - 1678,71 гривень (а.с.5-6) Згідно рішення Дубенського міськрайонного суду від 06 грудня 2013 року позовні вимоги ПАТ "Акцент Банк" задоволено та стягнено з [PERSON] 38602,84 гривень. (а.с.4) Рішення суду на даний час не виконано, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження, а саме постановою про відкриття виконавчого провадження від 18.11.2014 та постановою про повергнення виконавчого документа стягувачеві від 01.04.2015 року. (а.с.58-59) Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до часткового задоволення із слідуючих підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється законом, договором або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. У зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення позову, оскільки відповідач [PERSON] погашення кредиту та сплату відсотків не проводить, чим істотно порушила умови кредитного договору, в зв'язку з чим утворилась заборгованість, а тому позов підлягає до часткового задоволення в частині стягнення заборгованості по процентах, комісії та пені. Нормами ст.ст. 610-612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язань є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Умовами кредитного договору, укладеного між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] передбачена відповідальність позичальника у вигляді сплати пені при порушення будь-якого зобов'язання, передбаченого заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 Умов договору (пункт 5.1 Умов) та штрафу у разі прострочення виконання зобов'язання (пункт 5.3 ) Із змісту позовної заяви вбачається, що в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем зобов'язань за кредитними договором та стягнення з відповідача пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитом та штрафу - фіксованої та процентної складової. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити. Оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки, а накладення штрафу носить разовий характер, у зв'язку порушенням позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань на строк понад 30 днів в розмірі 500 гривень та 5% від суми заборгованості. На думку суду за порушення умов укладеного кредитного договору з відповідача слід стягнути пеню, в а в стягненні штрафу необхідно відмовити. Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. № 6-2003цс15. Щодо позовних вимог про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасність виконання зобов'язання та штрафу, то така вимога підлягає до часткового задоволення. Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, вказана норма законодавства з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Оскільки, розмір пені значно більший від розміру боргового зобов'язання, суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин норму частини третьої статті 551 ЦК України та стягнути з відповідача [PERSON] гривень пені. З врахуванням рішення Дубенського міськрайонного суду від 06 грудня 2013 року борг відповідача [PERSON] за кредитним договором на момент винесення судового рішення складає заборгованості за відсотками за користування кредитом - 4,48 гривень, заборгованості по комісії за користування кредитом - 4776 гривень, пені за несвоєчасне виконання зобов'язань - 8000 гривень, а всього 12780,48 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві відповідно до тієї частини позовних вимог, в задоволення яких позивачу відмовлено. Відповідно з відповідача належить стягнути судовий збір в розмірі 435,40 гривень.

Outcome: approved