Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

01 лютого 2017 року позивач Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним Договором № SМЕ0005263 від 31.10.2007 року, а саме: за кредитом 55 190,75 доларів США, за нарахованими відсотками 2 281,65 доларів США, а також витрати на оплату судового збору 23 898 гривень 35 копійок. Обґрунтовуючи позов покликається на те, за що 31.10.2007 року між банком та відповідачем [PERSON] укладено рамкову угоду та кредитний договір № SМЕ0005263. Згідно Кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 150 000,00 доларів США, зі сплатою кредиту та інших платежів, у томі числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком погашення кредиту. З метою забезпечення виконання зобов`язань по даному кредитному договору, 31.10.2007 року між Закритим АТ «Альфа-Банк» та відповідачами [PERSON] [PERSON] , [PERSON] було укладено договори поруки за №SME0005263/1, №SME0005263/2 та №SME0005263/3 відповідно, згідно умов яких вказані особи поручаються перед кредитором за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № SМЕ0005263, враховуючи діючу додаткову угоду до договору про надання траншу № SМЕ0005263, укладена 30.09.2009 року. Позивач повністю виконав свої зобов`язання, згідно кредитного договору, що підтверджується випискою з особового рахунку, однак відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані проценти за кредитним договором. Оскільки відповідачем [PERSON] було порушено строки повернення кредиту, то позивачем на його адресу та адресу усіх поручителів було направлено вимогу про досудове врегулювання спору. Відповідачами така вимога була проігнорована, а тому позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з мотивів, наведених у ньому. Вказав на досудове врегулювання між сторонами даного спору, з приводу заборгованості відповідачів та просив врахувати суд дану обставину, а також оскарження врегулювання спору в судовому порядку. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та їх представники в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими відправленнями та оголошеннями в порядку ст.128 ЦПК України. Також не подали до суду відзиву на позов та заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд постановив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Представник відповідача [PERSON] позов заперечив, вказуючи на його необґрунтованість. Подав до суду заперечення на позовну заяву та додаткові пояснення. У процесі розгляду справи зазначав, що [PERSON] договору поруки від 31.10.2007 року №SME0005263/3 не підписувала. Також, вказував на те, що додаткова угода до договору про надання траншу № SМЕ0005263 від 31.10.2007 року, згідно якої внесено зміни до п.3.3.1 кредитного договору укладена між [PERSON] та банком без відома та згоди [PERSON] , така угода змінює істотні умови договору, а тому договір поруки 31.10.2007 року слід вважати припиненим у відповідності до ч.1 ст.559 ЦК України. Крім цього, зазначив, що даний спір врегульовано у позасудовому порядку. 31.10.2007 року, з метою забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором, між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було укладено Договір іпотеки №SМЕRS00254/1, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В., зареєстрований в реєстрі за № 10716, предметом якого є квартира, загальною площею 106,5 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Вказує, що позивач задовольнив свої позовні вимоги за рахунок позасудового врегулювання шляхом реєстрації права власності на предмет іпотеки, у порядку, визначеному ч. 5 ст. 36 Закону України «Про іпотеку». Законним власником предмета іпотеки на даний час є АТ «Альфа-Банк». Таким чином, вимоги банку щодо стягнення заборгованості є безпідставними, а задоволення таких вимог призведе до подвійного стягнення заборгованості, що є неприпустимим. Також, у своїх поясненнях представник відповідача покликається на пропуск банком строків позовної давності за період з 31.10.2007 року по 18.01.2012 року на звернення до суду з даним позовом. Просив відмовити у задоволенні позову повністю. У процесі судового розгляду відповідач [PERSON] вказала, що точно та категорично не може стверджувати чи укладала вона, підписувала договір поруки. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази по справі в їх сукупності, приходить до наступних висновків. У процесі розгляду справи назву позивача, замінено на правонаступника - Акціонерне товариство «Альфа-Банк», у зв`язку з перейменуванням Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк». Ухвалою суду за клопотанням відповідача [PERSON] було призначено судову почеркознавчу експертизу договору поруки №SME0005263/3 від 31.10.2007 року, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз. 24.10.2019 року експертом складено висновок про неможливість проведення експертизи, у зв`язку з невиконанням сторонами по справі клопотання експерта про надання додаткових документів для проведення експертизи. У відповідності до ст.2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 31.10.2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством, яке в подальшому перейменовано на Акціонерне товариство «Альфа-Банк»,укладено рамкову угоду № SMERS00254 про відкриття кредитної лінії та надання кредиту. 31.10.2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством, яке в подальшому перейменовано на Акціонерне товариство «Альфа-Банк», укладено кредитний договір № SМЕ0005263, згідно умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 150 000,00 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 13,00%, що відповідає графіку повернення кредиту та сплати відсотків. Відповідно до умов договору, [PERSON] зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. У випадку прострочення погашення кредиту або іншого порушення Графіку повернення кредиту та сплати відсотків відповідачем, тривалістю більш ніж 3 календарних дні, позивач, згідно п.5.1.1 Кредитного договору, вправі вимагати дострокового погашення кредиту. В забезпечення зобов`язань за кредитним договором № SМЕ000526331.10.2007 року між банком та [PERSON] укладено договір поруки №SME0005263/1. 31.10.2007 року укладено договір поруки №SME0005263/2 між банком та [PERSON] . 31.10.2007 року укладено договір поруки №SME0005263/3 між банком та [PERSON] . Згідно умов, укладених договорів поруки, поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед Кредитором відповідати за зобов`язаннями [PERSON] , які виникають з Рамкової угоди № SMERS00254 та Договору траншу № SМЕ0005263 від 31.10.2007 року. Крім того, 30.09.2009 року між [PERSON] укладено Додаткову угоду до договору про надання траншу № SМЕ0005263 від 31.10.2007 року, згідно якої внесено зміни до п.3.3.1 кредитного договору. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст.1050 ЦК України, передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. У відповідності до ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1. ст.625 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі - відшкодування збитків (ст.611 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язанняборжником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб(ч. ч. 1,3 статті 553 ЦК України). Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, з матеріалів справи випливає, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] несуть солідарний обов`язок з боржником за невиконання [PERSON] свого зобов`язання за кредитним договором. Як підтверджується випискою по особовому рахунку [PERSON] , позивач повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором. 09.12.2016 року ПАТ «Альфа-Банк» на адресу відповідачів направив вимогу про досудове врегулювання спору, сплату процентів за користуванням кредиту та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань, що підтверджено матеріалами справи. Як стверджує АТ «Альфа-Банк», відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані проценти за кредитним договором. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зобов`язання, які виникли у них внаслідок невиконання [PERSON] зобов`язань за Кредитним договором, також не виконали, внаслідок чого порушили умови відповідних Договорів поруки №SME0005263/1, №SME0005263/2 та №SME0005263/3. Таким чином, банк вважає, що вправі вимагати стягнення солідарно з [PERSON] та поручителів загальної суми заборгованості за кредитним договором, а також стягнення з поручителів пені за неналежне виконання своїх зобов`язань. Відповідно до висновку експерта №7167 від 03.08.2018 року, за результатами проведеної судово-економічної експертизи, розмір заборгованості за договором про надання траншу № SМЕ0005263 від 31 жовтня 2007 року станом на 04 січня 2017 року з урахуванням умов вказаного договору та виписок по особовому рахунку позичальника складає 154 591,41 доларів США, в тому числі: по поточному кредиту 21 209,84 доларів США; по простроченому кредиту 33 980.91 доларів США; по поточним відсоткам 219,23 доларів США; по простроченим відсоткам 2 062,42 доларів США; по пені 97 119,01 доларів США. Допитаний в судовому засіданні експерт вказаний висновок підтримав. Відповідно до матеріалів справи та наданих позивачем документів, внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, у відповідачів перед банком виникла солідарна заборгованість перед АТ «Альфа-Банк», що відображена у розрахунку заборгованості за кредитним договором № SМЕ0005263 31.10.2007 року. Станом на 04.01.2017 року заборгованість становить 296 533,04 доларів США та включає в себе: заборгованість за кредитом - 55 190, 75 доларів США, заборгованість за нарахованими відсотками - 2 281,65 доларів США. Саме цю суму банк просить стягнути з відповідачів. При цьому, оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд зважає на наступне. Як встановлено в ході судового розгляду, 31.10.2007 року, з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було укладено Договір іпотеки №SМЕRS00254/1, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В., зареєстрований в реєстрі за № 10716. Згідно п. 3.1. даного Договору, предметом іпотеки за цим Договором є квартира, загальною площею 106,5 кв. м., за адресою [ADDRESS] . Даний Договір іпотеки містив іпотечне застереження щодо позасудового врегулювання спору. Згідно п. 6.3 та п.п. 6.3.1. Договору іпотеки, сторони досягли згоди щодо наступного: звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку позасудового врегулювання може здійснюватися одним із зазначених нижнє способів: шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки и рахунок виконання основного зобов`язання. У цьому випадку право власності на предмет іпотеки переходить від Іпотекодавців до Іпотекодержателя з дня, наступного за останнім днем строку, визначеного для виконання порушеного основного зобов`язання та/або умов цього Договору у вимозі про усунення порушень, яка буде надіслана Іпотекодержателем згідно зі статтею 35 Закону України «Про іпотеку»; при цьому, у разі прийняття Іпотекодержателем рішення про звернення стягнення у спосіб, зазначений у цьому пункті, у вимозі про усунення порушень Іпотекодержателем зазначається дата переходу права власності на предмет іпотеки. Згідно ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка міститься в матеріалах справи, квартира [ADDRESS] , яка належала Відповідачам на праві власності з 01.10.2019 року належить на праві приватної власності Акціонерному товариству «Альфа-Банк».Підставою виникнення права власності зазначено договір іпотеки №8МЕК300254/1, серія та номер: 10716, виданий 31.10.2007 року, видавник: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Тертична Е.В.; повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, серія та номер: б/н, видавник: Акціонерне товариство "АЛЬФА-БАНК". Підстава внесення запису зазначено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48992014 від 03.10.2019 12:55:39, [PERSON] , Комунальне підприємство "Реєстрація майна та бізнесу", Львівська область. Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що 17.12.2019 року АТ «Альфа-Банк» скерував на адресу відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вимогу про добровільне виселення від 17.12.2019 року, у якій зазначається про задоволення вимог банку шляхом набуття права власності на предмет іпотеки на підставі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». Згідно ч. 5 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання: боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч.6 ст. 36 ЗУ «Про іпотеку», завершенням позасудового врегулювання є державна реєстрація прав власності на всі предмети іпотеки, що виступають забезпеченням за основним зобов`язанням: за іпотекодержателем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність іпотекодержателем). Таким чином, на момент розгляду справи Акціонерне товариство "АЛЬФА-БАНК" є власником квартири, загальною площею 106,5 кв. м., за адресою [ADDRESS] . У матеріалах справи також наявний звіт ТОВ «Оціночно-консалтингова група «Експерт-Капітал» про незалежну експертну оцінку нерухомого майна - квартири площею 106,5 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , згідно якого ринкова (оціночна) вартість квартири (предмета іпотеки) станом на 03.12.2019 року становить 84 348 доларів США. Так, розмір заборгованості за кредитним договором, яку просить стягнути банк з відповідачів становить 57 472,40 доларів США. Зважаючи, на вищевикладене, суд вважає, що позивач задовольнив свої вимоги за кредитним договором за рахунок позасудового врегулювання шляхом реєстрації права власності на предмет іпотеки вартість якого становить 84 348 доларів США. Таким чином, вартість іпотеки перевищує та покриває заборгованість за основними зобов`язаннями відповідачів у повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 3ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідност. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Беручи до уваги наведене, суд вважає, що позов є необґрунтованим, позивачем не доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, оскільки встановлено, що позивач для задоволення своїх вимог, які випливали із кредитного договору №SМЕ0005263 від 31 жовтня 2007 року скористався своїм правом на набуття права власності на предмет іпотеки, передбаченим ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». За встановлених в судовому засіданні обставин, суд не оцінює доводи відповідача [PERSON] щодо визнання припиненим договору поруки від 31.10.2007 року, оскільки такі є предметом оцінки судом під час розгляду позовної заяви [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк», треті особи - [PERSON] , [PERSON] про припинення договору поруки. Крім цього, відповідачем [PERSON] заявлено вимогу про застосування позовної давності. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч.ч.1,2 ст.259 ЦК України). Відповідно до п.6.1 Кредитного договору, сторонами встановлено строк позовної давності у 5 років. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання», згідно з приписами ЦК України, мають різний зміст. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення,а згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її першої частини, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. У даній справі сторони строк договору сторони окремо не визначили, а погодили строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов`язань, строки виконання зобов`язання зі щомісячним погашенням платежів. Строки погашення платежів сторонами визначено місяцями. Так, згідно умов даного договору повернення кредиту здійснюється згідно Графіку погашення кредиту і сплати процентів, наведеного у Додатку №1 до цього Договору. Повернення кредиту та сплату відсотків відповідач [PERSON] мав здійснювати щомісячними платежами, надаючи позивачеві до 25 числа кожного місяця кошти у сумі щомісячних платежів упродовж строку кредитування. Таким чином, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання. Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 25 числа кожного місяця до повного виконання зобов`язання, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. Тобто, початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Позивач звернувся до суду з позовом 01 лютого 2017 року, тобто вимога банку про стягнення заборгованості та відсотків за період з 31.10.2007 року по 01.02.2012 року є такою, що виходить за межі строку позовної давності. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс18). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року зробила висновок, що оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строкукредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. За правилами ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом ст.ст. 256, 267 ЦК України, суд може відмовити в позові через сплив без поважних причин строку звернення до суду лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог і спливу строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, у зв`язку з безпідставністю позовних вимог. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати по справі слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed