Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

17.02.2014 року Позивач звернулася з позовом до Державної служби інтелектуальної власності України, [PERSON] та уточнивши позовні вимоги просив достроково частково припинити дію свідоцтва України на знак для товарів і послуг за [NUMBER] відносно наступних товарів 30 класу МКТП, а саме: "кондитерські вироби, борошняні кондитерські вироби, морозиво, борошняні вироби, пироги, пироги із різною начинкою" та 29 класу МКТП , а саме : "желе, повидла", достроково частково припинити дію свідоцтва України на знак для товарів і послуг за [NUMBER] відносно наступних товарів 30 класу МКТП, а саме: кондитерські вироби, борошняні кондитерські вироби, солодощі, морозиво, булочки, баранці (борошняні вироби), борошняні вироби, вироби з листкового тіста з начинкою, ласощі для прикрашання новорічних ялинок, печиво, пироги, пироги із різною начинкою" та 29 класу МКТП , а саме : "желе, повидла" та зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо часткового дострокового припинення дії свідоцтва України [NUMBER] та [NUMBER] та здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені "Промислова власність". В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що торговельна марка за оспорюваними свідоцтвами не використовуються Відповідачем-2 [PERSON] понад 3 роки на території України без поважних причин, а тому в силу п.4 ст.18 ЗУ "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" дія оспорюваних свідоцтв має бути достроково припинена відносно вказаних вище товарів 30 та 29 класу МКТП. В обґрунтування права на звернення до суду з даним позовом позивач вказує, що невикористання Відповідачем-2 знаку для товарів та послуг за свідоцтвом України [NUMBER] та за свідоцтвом України [NUMBER] порушує його право та охоронюваний законом інтерес. Позивач звернувся до Державної служби з заявкою на реєстрацію на території України торгівельної марки "[INFO]" відносно 30 класу МКТП. Проте, отримав попередню відмову, з причин наявності знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України [NUMBER] та за свідоцтвом України [NUMBER], що належить Відповідачу-2, який зареєстровано раніше та є тотожним із словесним знаком "[INFO]" щодо споріднених послуг. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач-1 в судовому засіданні проти позову заперечував. Відповідач-1 зазначає, що позовні вимоги не обґрунтовані Позивачем належними доказами у справі, а тому просив відмовити в задоволені позову. Відповідач-2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача-1, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 16 жовтня 2006 року Відповідач-1 зареєстрував знак для товарів та послуг "[INFO]" для товарів 29 та 30 класу МКТП і видав свідоцтво України [NUMBER] на ім'я Відповідача-2. Судом також встановлено, що 10 грудня 2009 року Відповідач-1 зареєстрував знак для товарів та послуг "[INFO]" для товарів 29 та 30 класу МКТП і видав свідоцтво України [NUMBER] на ім'я Відповідача-2. Наведене підтверджується витягом з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг станом на 14.04.2014 р. Відповідно до п. 2 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" Відповідачу-2 належить право на використання торговельної марки за свідоцтвом України [NUMBER] та за свідоцтвом України [NUMBER] та інші права, надані законом. Згідно ч. 4 ст. 18 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", якщо знак не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг протягом трьох років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або від іншої дати після цієї публікації, будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково. У цьому разі дія свідоцтва може бути припинена повністю або частково лише за умови, що власник свідоцтва не зазначить поважні причини такого невикористання. Комплексний аналіз положень п. 4 ст. 18 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" дозволяє стверджувати, що підставою для дострокового припинення дії свідоцтва України є невикористання торговельної марки в Україні протягом трьох років від дати її реєстрації або від іншої дати після такої реєстрації. Статтею 17 Закону встановлено, що власник свідоцтва повинен добросовісно користуватися правами, що випливають із свідоцтва. Отже, за змістом наведених норм підставою для дострокового припинення свідоцтва України на торговельну марку є відсутність на ринку України товарів та/або послуг, маркованих нею, невикористання зареєстрованої торговельної марки протягом визначеного законом трирічного строку та відсутність поважних причин такого невикористання. При цьому обов'язок з доказування наявності поважних причин невикористання торговельної марки покладено на власника торговельної марки. Водночас, згідно з пунктом 4 статті 18 Закону підставами для відмови в достроковому припиненні дії свідоцтва є: фактична наявність на ринку України спірних товарів і послуг; невикористання зареєстрованої торговельної марки менше визначеного законом трирічного строку; наявність поважних причин такого невикористання. Позивач посилається, що Відповідач-2 не використовує торгівельну марку "[INFO]" за свідоцтвом України [NUMBER] та за свідоцтвом України [NUMBER] у спосіб передбачений статтею 16 Закону останніх три роки без поважних причин, оскільки на території України не виявлено жодних відомостей про використання торговельної марки "[INFO]" для товарів 29 та 30 класу МКТП його власником, тобто [PERSON] Таким чином, для правильного вирішення спору по суті в ході розгляду справи має бути доведено факт використання чи невикористання торговельної марки " [INFO] " за свідоцтвом України [NUMBER] та за свідоцтвом України [NUMBER] протягом останніх 3-х років, що передує даті звернення до суду. Згідно до ч. 4 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", використанням знака визнається: нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано; застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет. Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знака. Відповідно до листа Державної митної служби України від 11.02.2013 р. №16/2-16.5/354 правовласник знака „[INFO]" за свідоцтвами України на знаки для товарів і послуг [NUMBER] та № [NUMBER] або його представник з дати реєстрації таких знаків, станом на 11.02.2013 року не зверталися до Держмитслужби України із заявами про сприяння захисту майнових прав на об'єкт права інтелектуальної власності (а.с.13). Згідно листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 12.02.2013 р. Вих. № 4602-08/5117-16 сертифікати відповідності на кондитерську продукцію, до назви якої входять слова „[INFO]", у Реєстрі державної системи сертифікації не зареєстровано (а.с.14). Відповідно до листа Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 31.10.2013 Вих.05.03-21-186/35-П згідно з інформацією з реєстру висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи висновки за період з 2003 по 2012 pp. власником яких є [PERSON] (свідоцтва №№ [NUMBER],[NUMBER]) на об'єкти експертизи: кондитерські вироби, повидло, желе та до назви яких входять слова «[INFO]», у реєстрі відсутні (а.с.12 ). Відповідно до бібліографічних даних свідоцтв на знаки [NUMBER] та [NUMBER] з БД „Зареєстровані в Україні знаки для товарів і послуг" відомостей про передачу прав на дані знаки чи видачу ліцензій на його використання не внесено (а.с.10-11). Відповідно до абз. 2 п. 4 ст. 18 Закону про товарні знаки, згідно з якою у цьому разі дія свідоцтва може бути припинена повністю або частково лише за умови, що власник свідоцтва не зазначить поважні причини такого невикористання. Таким чином, за вказаними нормами, для задоволення позову про дострокове припинення дії свідоцтва достатньо того, що власник оскаржуваного свідоцтва на знак не подасть доказів його використання або доказів, що підтверджують наявність поважних причин неможливості використання ним знака. З огляду на це, судом в першу чергу мають досліджуватись не докази невикористання знака власником свідоцтва, подані позивачем, а докази того, що знак використовується або не використовується з поважних причин, які на свій захист повинен надати Відповідач - 2, як власник оскаржуваного свідоцтва. Відповідно до п. 4 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» використанням знака визнається, зокрема: - нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); - застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано; - застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет, у тому числі в доменних іменах. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що виходячи з правової природи знака для товарів і послуг (торговельної марки), обов'язковою умовою використання торговельної марки є її використання саме стосовно товарів і послуг, щодо яких цю торговельну марку зареєстровано. Таким чином, необхідною умовою встановлення факту використання торговельної марки «[INFO]» є фактична наявність на ринку України наведених у свідоцтві товарів 29 та 30 класу МКТП. Разом з тим, Відповідачем-2 не надано доказів використання чи невикористання з поважних причин спірних свідоцтв на території України відносно вказаних позивачем товарів 29 та 30 класу МКТП протягом трьох останніх років. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналізуючи вимоги діючого законодавства суд вважає, що з позовом про дострокове припинення дії свідоцтва України на торговельну марку може звернутися лише особа, яка подаючи такий позов має намір захистити свої порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси. Тобто обов'язковою передумовою звернення до суду має бути наявність у особи порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу, яке (порушене право) вона намагається захистити у судовому порядку та таке порушене право має бути наявне саме на момент звернення особи до суду. Встановлено, що Позивач отримав попередню відмову в реєстрації, у якості знаку для товарів і послуг, словесного позначення на території України для послуг 30 класу МКТП. На підтвердження даної обставини, Позивачем надана відповідна копія повідомлення. Причиною відмови стала схожість заявленого позначення Позивача зі знаком для товарів і послуг за свідоцтвом України [NUMBER] та за свідоцтвом України [NUMBER], раніше зареєстрованим Відповідачем-2 на території України для однорідних товарів 29 та 30 класу МКТП. Суд звертає увагу на те, що у відповідності до ст. 17 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" володілець власник знаку для товарі і послуг повинен добросовісно користуватися правами, що випливають із даної реєстрації. Згідно ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" одним з основних прав володільця знаку є право на використання торговельної марки. Отже, за змістом ст. 17 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" власник спірного знаку зобов'язаний використовувати торговельну марку. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй актами цивільного законодавства. Відтак зловживаючи правами, які випливають з національної реєстрації знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України [NUMBER] та за свідоцтвом України [NUMBER], а саме не використовуючи торговельну марку за спірними свідоцтвами для перелічених у них послуг, протягом більш як дозволеного законом трирічного строку без поважних причин, відповідач [PERSON] створює перешкоди позивачу у набутті ним прав інтелектуальної власності на торговельну марку "[INFO]" на території України. Згідно Висновку патентного повіреного за № 17/07-2013 від 17.07.2013 р. вбачаться, що «кондитерські вироби» є однорідними з товарами 30 класу МКТП зазначені у свідоцтві України [NUMBER], а саме: «кондитерські вироби , борошняні кондитерські вироби, солодощі» та є спорідненими з товарами 30 класу МКТП зазначені у свідоцтві України [NUMBER] , а саме: «морозиво, не дріжджова випічка, баранці (борошняні вироби), вироби з листкового тіста з начинкою, ласощі для прикрашання новорічних ялинок, печиво, пироги, пироги із різною начинкою, солодощі з товарами 29 класу МКТП, а саме:желе повидла. На підставі викладеного вище, суд вважає, що у розумінні вимог ст. 3 ЦПК України у позивача виникло право на звернення до суду з даним позовом для поновлення порушеного права та охоронюваному законом інтересу. Враховуючи те, що підставою для припинення дії свідоцтва України [NUMBER] та свідоцтва України [NUMBER] є невикористання торговельної марки, а також те, що належними у справі доказами доведено факт невикористання торговельної марки Відповідачем-2 за свідоцтвом України [NUMBER] та за свідоцтвом України [NUMBER] на території України, суд виходячи з меж заявлених вимог, приходить до висновку про задоволення позову. Згідно чинного законодавства України, зокрема, п. 2.3. Положення про Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 10.01.2002 р. № 10, у процесі ведення реєстру до нього вносяться відомості щодо визнання свідоцтва недійсним повністю або частково та дострокового припинення його дії і такі відомості в силу п. 1.3. вказаного положення Державна служба публікує в офіційному бюлетені "Промислова власність", суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобов'язання Державної служби інтелектуальної власності України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо дострокового часткового припинення дії свідоцтва України [NUMBER] та свідоцтва України [NUMBER] на знак для товарів і послуг "[INFO]" та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені "Промислова власність". Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи те, що Державна служба інтелектуальної власності України відповідно до покладених на неї повноважень, не здійснює контроль за використанням товарних знаків їх власниками, суд вважає, що на Відповідача-2 необхідно покласти витрати, пов'язані з розглядом даної справи. Таким чином, з Відповідача-2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved