Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

У січні 2014 року публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути на користь ПАТ "УкрСиббанк" (на банківський рахунок №29090000000113) солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 11241495000 по кредиту та процентам у розмірі 22 822 дол. США 61 цент (що за курсом НБУ станом на 15 травня 2013 р. - 7.993 грн за 1 дол. США еквівалентно 182 421, 12 грн), пеню у розмірі 6 709 грн 65 коп. та в рівних частках з кожного по 945 грн 65 коп. на відшкодування судового збору. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на те, що 25 жовтня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (з 21 грудня 2009 року публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" (далі - Банк)) та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11241495000 (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит в іноземній валюті в сумі 19 405 дол. США 94 цент, а відповідач зобов'язався повертати наданий кредит та платити проценти шляхом сплати щомісячно ануїтетних платежів у розмірі 360 дол. США, але повернути кредит та плату за кредит у повному обсязі не пізніше 25 жовтня 2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту. За використання кредитних коштів [PERSON] зобов'язалась сплатити проценти у порядку та розмірі, встановленому п. 1.3 договору та п. 1.4 додаткової угоди № 1 від 25 жовтня 2007 року. За порушення відповідачем термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених договорами, відповідач сплачує банку пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. У забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON] був укладений договір поруки № 193039 від 25 жовтня 2007 року з [PERSON], який зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, у тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною. Банк, виконавши свої зобов'язання за договором, надав [PERSON] кредит шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника. Однак, всупереч умов кредитного договору [PERSON] не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по процентам починаючи з листопада 2009 року. Станом на 15 травня 2013 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором становить 22 822 дол. США 61 цнт., що за курсом НБУ станом на 15 травня 2013 року - 7.993 грн за 1 дол. США еквівалентно 182 421 грн 12 коп., з яких 15 380 дол. США - заборгованість за кредитом, 7 442, 41 дол. США - прострочена заборгованість по процентам, та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам у розмірі 6 709 грн 65 коп., що розрахована з 15 травня 2012 року по 15 травня 2013 року. У судовому засіданні представники Банку позовні вимоги підтримали у повному обсязі та пояснили, що [PERSON] починаючи з листопада 2009 року порушила графік платежів за кредитним договором, сплачені відповідачами кошти у 2010, 2011 роках були зараховані на погашення процентів відповідно до умов кредитного договору та підтверджується довідками - розрахунками заборгованості за кредитом. Відповідачам ніхто не перешкоджав дізнатись про наявність заборгованості та про рух коштів. Банк не приймав рішень про реструктуризацію заборгованості. 15 жовтня 2012 року Банком на адресу боржників листом було направлено повідомлення-вимога про порушення основного зобов'язання та дострокове повернення кредиту, що підтверджується копіями листів та повідомленням про вручення на ім'я [PERSON] від 23 жовтня 2012 року. Відповідачі в судовому засіданні позов не визнали. [PERSON] пояснив, що кредитний договір був укладений шахрайським способом, пеня та санкції нараховані Банком умисно. Договір був помилково оформлений працівником Банку на його дружину - [PERSON], а договір поруки на нього. Договори мали бути оформлені Банком навпаки, на нього кредитний договір, а на дружину - договір поруки. У порушення досягнутих при укладенні кредитного договору умов, Банк почав відраховувати із щомісячного ануїтетного платежу у розмірі 360 дол. США 80% на погашення процентів за користування кредитом та 20% на погашення тіла кредиту, хоча мали відраховувати 70% на погашення тіла кредиту та 30% на погашення процентів. У 2011 році між відповідачами та Банком було досягнуто згоди щодо реструктуризації заборгованості, у зв'язку зі зміною відповідачами місця роботи, однак у подальшому внаслідок телефонних погроз від працівників Банку відповідачі повністю припинили погашення заборгованості. Повідомлення-вимогу Банку про заборгованість за кредитом у жовтні 2012 року він не отримував, оскільки перебував на території Російської Федерації. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову частково, виходячи з такого. Судом установлено, що 25 жовтня 2007 року між АКІБ "УкСиббанк" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11241495000, згідно умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 19 405 дол. США 94 центи під 13,5 % річних на строк до 25 жовтня 2014 року із визначенням графіку ануїтетних платежів у розмірі 360 дол.США (а.с. 10-21). Факт отримання позичальником зазначеної суми підтверджується випискою з рахунку № 26200151040600 [PERSON] з 25 жовтня 2007 року по 26 жовтня 2007 року (а.с. 25). 25 жовтня 2007 року між Банком і [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого [PERSON] зобов'язався перед Банком відповідати за невиконання [PERSON] усіх зобов'язань перед Банком, що виникли з договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11241495000 від 25 жовтня 2007 року, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі (а.с. 22-24). Факти укладення зазначених вище договорів, їх підписання та отримання кредитних коштів відповідачами у судовому засіданні не заперечувались. Відповідно до довідки - розрахунку заборгованості за кредитом [PERSON] на 15 травня 2013 року за кредитним договором від 25 жовтня 2007 року заборгованість складає: 22 822 дол. США 61 цнт., з яких 15 380 дол. США 20 центів складає заборгованість за кредитом та 7 442 дол. США 21 цент - заборгованість за процентами. Сума пені за прострочення - 6 709 грн 65 коп. (а.с. 27-34). Таким чином, відповідно до умов вищевказаного кредитного договору [PERSON] зобов'язана здійснювати погашення кредиту та процентів за користування кредитом згідно графіка платежів, визначення сукупної вартості кредиту, що зазначений у додатку № 1, однак, [PERSON] не виконала своїх зобов'язань за кредитним договором, оскільки припинила здійснювати оплату згідно графіку з листопада 2009 року. Згідно із п. 5.3 кредитного договору Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів у порядку встановленому розділом 12 договору. Згідно п. 12.1 кредитного договору відповідно до ст.ст. 525, 611 ЦК України сторони погодили, що у випадку настання обставин визначених у п.п. 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 8.4, 10.2, 10.14 цього договору та направлення Банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 календарного дня з дати одержання повідомлення (вимоги) від банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку. Зазначене у п. 12.1 Договору повідомлення (вимога) Банку направляється листом (цінним з описом та повідомленням про вручення) або доставляється кур'єром на адресу позичальника. 15 жовтня 2012 року Банком було направлені на адресу відповідачів повідомлення-вимоги про порушення основного зобов'язання та дострокове повернення кредиту відповідно до вимог п. 12.1 кредитного договору, що підтверджується листами та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення із відміткою про вручення особисто [PERSON]. Банком, зокрема, повідомлено відповідачів про те, що станом на 9 жовтня 2012 року розмір заборгованості складає: за кредитом - 15 380, 20 дол. США, у тому числі прострочена 7 686, 33 дол. США; за простроченими процентами - 5 538, 80 дол. США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 6 920, 24 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів - 4 287, 60 грн. Повідомлено, що у разі не погашення відповідачами простроченої заборгованості Банк визнає строк повернення кредиту таким, що настав у повному обсязі, а кредит у сумі 15 380, 20 дол. США обов'язковий до повернення з 32 дня календарного дня з дати одержання вимоги банку (а.с. 95-97). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Стаття 543 ЦК України встановлює, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором. Згідно роз'яснень, що викладені у п. 14 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14 у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК, ч. 3 ст. 533 ЦК; Декрет КМУ від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). Відповідно до п. 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Доводи відповідача [PERSON] про те, що він не отримував від Банку повідомлення-вимогу про порушення основного зобов'язання та дострокове повернення кредиту у жовтні 2012 року спростовується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення із відміткою про вручення особисто [PERSON] 23 жовтня 2012 року (а.с. 95). Що стосується доводів відповідача [PERSON] про досягнення із Банком у 2011 році домовленості у питанні реструктуризації заборгованості за його заявами, то ці обставини нічим не підтверджені, відповідних додаткових угод до кредитного договору та рішень Банку з цього питання відповідачами не надано, клопотань про витребування відповідних доказів відповідачами не заявлено, хоча таке право було роз'яснено у судовому засіданні відповідно до ч. 4 ст. 10, ст. 60 ЦПК України. Подані відповідачем квитанції про погашення кредитних зобов'язань за період з листопада 2007 року по вересень 2011 року (а.с. 69-94) повністю відповідають платежам по погашенню кредиту та процентів згідно наданих на обґрунтування позовних вимог Банком довідок-розрахунків заборгованості (а.с. 26-32). Також Банк просить стягнути солідарно з відповідачів 6 709 грн 65 коп. за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам, розрахованих за період з 15 травня 2012 року по 15 травня 2013 року. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). У зв'язку з тим, що Банк звернувся до суду із позовом 26 грудня 2013 року, пеню слід обраховувати за останній рік, що передує зверненню до суду із позовом, однак із урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, передбаченого ст. 11 ЦПК України, та відсутності заяви відповідачів про застосування позовної давності, суд дійшов висновку про стягнення саме цієї суми - 6 709 грн 65 коп. за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам, тобто у межах позовних вимог Банку. Ураховуючи, що у судовому засіданні на підставі зібраних доказів встановлено, що [PERSON] належним чином взяті на себе зобов'язання за укладеним з позивачем кредитним договором щодо своєчасного внесення чергових платежів не виконує; повідомлялась Банком про наявну заборгованість; [PERSON] на підставі укладеного з позивачем договору поруки несе солідарну відповідальність за невиконання [PERSON] кредитного зобов'язання, також у встановленому порядку повідомлявся про наявну заборгованість, кредитором правомірно наданий споживчий кредит в іноземній валюті, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Банку про повернення кредиту та стягнення з відповідачів у солідарному порядку на користь Банку заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті у розмірі 22 822 дол. США 61 цнт. (що за курсом НБУ на день ухвалення рішення - 12.56 грн за 1 дол. США еквівалентно 286 651, 98 грн), та пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам у розмірі 6 709 грн 65 коп. Таким чином, враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути в рівних частинах з кожного витрати на відшкодування судового збору у розмірі 1 891 грн 30 коп., тобто по 945 грн 65 коп. з кожного. Позовні вимоги в частині перерахування коштів на відшкодування заборгованості та судового збору за вказаними позивачем банківськими реквізитами не підлягають задоволенню, оскільки це питання стосується порядку виконання рішення й вирішується в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження". На підставі викладеного,

Outcome: partial