Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач ЛМКП "Львівтеплоенерго" звернулось до суду з позовом, в якому просить з урахуванням уточнень позовних вимог від 17.12.2015 р., стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в сумі 3 326 грн. 80 коп., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 01.07.2014р. вважається укладеним Договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води між ЛМКП «Львівтеплоенерго», що є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води у м.Львові (виконавець) та споживачами (власниками/співвласниками/балансоутримувачами будинку, квартири, житлових приміщень у багатоквартирних будинках, будинках, спорудах, які приєднані до теплових мереж ЛМКП «Львівтеплоенерго», а також користувачами вищевказаних приміщень, квартир, або особами, зареєстрованими (прописаними) у таких приміщеннях, квартирах, будинках). Так, відповідачам, як мешканцям квартири [ADDRESS] надаються послуги з централізованого опалення, за які споживачі зобов'язані сплачувати на рахунок ЛМКП «Львівтеплоенерго», однак такі неналежно здійснюють оплату житлово-комунальних послуг, внаслідок чого, станом на 01.12.2015 р. утворилась заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 3 326,80 грн. У зв'язку з наведеним, просить стягнути суму заборгованості в судовому порядку. Відповідач [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до ЛМКП «Львівтеплоенерго», в якому просить зобов'язати директора ЛМКП «Львівтеплоенерго» укласти з нею Договір на основі Типового про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води відповідно до Правил надання зазначених послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, по формі та за змістом затвердженими цією постановою Типового договору істотними умовами, визначеними у ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»; визнати недійсними нарахування ЛМКП «Львівтеплоенерго» в сумі 3 326,80 грн. та зобов'язати останнє списати їх з особового рахунку; визнати «повідомлення про нарахування» такими, що не відповідають ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] покликається на те, що Договір приєднання ЛМКП «Львівтеплоенерго» про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, який пропонує укласти відповідач, не відповідає умовам типового договору та не відповідає чинному законодавству, зокрема ст. ст. 21 і 62 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилам надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №63. У запропонованому відповідачем тексті договору містяться умови, які не передбачені у формі Типового договору та у випадку підписання такого договору, споживач обмежений в своїх правах і в захисті інтересів при отриманні неякісних послуг, або не отриманні їх взагалі. У зв'язку із недосягненням згоди щодо умов договору, на даний час договір про надання вказаних послуг є не укладеним. Вона зверталась до директора ЛМКП «Львівтеплоенерго» із заявами з проханням укласти договір на основі Типового договору, проте їй було відмовлено. А тому вважає, що на даний час договірні відносини між сторонами відсутні та надання зі сторони відповідача будь-яких послуг проти її волі є незаконним відповідно до ст. 203 ЦК України. Крім того, вказує, що відомості про нарахування та оплату послуг за центральне опалення не відповідають нормам чинного законодавства України, оскільки в таких не вказано факт наявності приладу обліку теплової енергії, чим порушено п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Також у таких відомостях порушено п. 20 вказаних Правил, оскільки відповідач не вказує кількість спожитої теплової енергії, тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг, відсутня інформація про кількісні та якісні показники вказано послуги, у відповідності до показів наявного приладу обліку теплової енергії, який встановлено на 3-4 під'їзди будинку [ADDRESS] Вказані відомості не відповідають ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», у якій містяться обов'язкові вимоги до первинних та зведених облікових документів. Вказує, що «повідомлення на оплату житлово-комунальних послуг» у тому вигляді, який використовує відповідач ЛМКП «Львівтеплоенерго», не передбачено жодним нормативно-правовим актом. Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні позов та подані до нього уточнення позовних вимог підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, додатково пояснила, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» здійснює розрахунок плати за послуги з централізованого опалення відповідно до передбачених норм та показників, сума боргу розраховувалась за реально спожиті послуги. Просить позов задовольнити. В задоволенні зустрічного позову просить відмовити за безпідставністю, оскільки між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та мешканцями житлових будинків укладено публічний договір приєднання «Про надання послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води». Публічний договір опубліковано на інформаційній сторінці ЛМКП «Львівтеплоенерго» в мережі «Інтернет». У зв'язку із укладенням публічного договору, окремих договорів про надання послуг з мешканцями житлових будинків м.Львова підприємство не укладає. Що стосується рішення Антомонопольного комітету України ЛОТВ від 10.11.2015 р. №62/к, то термін його виконання 90 днів з дня отримання ще не сплинув. Щодо невідповідності відомостей про нарахування житлово-комунальних послуг Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» вказує, що такі нарахування не є бухгалтерськими документами та повністю відповідають вимогам Правил надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №6. Відповідач за первісним позовом - позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення первісного позову, зустрічний позов підтримала в повному обсязі з підстав, що наведені в такому. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що первісний позов слід задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити з наступних підстав. Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Стаття 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до Закону України "Про теплопостачання" ЛМКП "Львівтеплоенерго" є теплопостачальною організацією - суб'єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Згідно з п.4 ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності визначено суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії, якою є Львівське міське комунальне підприємство "Львівтеплоенерго". У відповідності до п.б ст.2 Прикінцевих положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" розроблено нові договори та прийняті нарахування за послуги з 01 липня 2014 року. Згідно із ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій. Статтею 67 ЖК УРСР передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно із ст. 68 ЖК УРСР наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. У відповідності до ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків (в редакції постанови КМ України від 24 січні 2006 року № 45, діє з 02 лютого 2006 року), ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власники та наймачі (орендарі) квартир зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], проживають та зареєстровані у вказаній квартирі. Вказане стверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописку №782, виданою ТзОВ «Стимул-Сихів» 17.06.2015 р. (а.с.6). У відповідності до п.1.1 Договору приєднання «про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 01.07.2014р.», виконавець послуг зобов'язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води (якщо конкретний будинок/приміщення фактично приєднані до мереж централізованого опалення та мереж гарячого водопостачання виконавця), а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води за встановленими відповідними уповноваженими органами тарифами для відповідних категорій споживачів, у строки і на умовах, що передбачені цим Договором приєднання. Пунктом 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 передбачено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі надання послуг не в повному обсязі, відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання. Згідно із ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Акт претензія складається і скріплюється підписами споживача і представника виконавця, подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. ст.10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. Доводи [PERSON] щодо ненадання послуг з центрального опалення ЛМКП «Львівтеплоенерго» спростовується наданою представником позивача за первісним позовом інформацією про ВОТЕ №1373 щодо показників лічильника за період з 01.07.2014 р. по 01.12.2015 р., інформацією про лічильник (дата встановлення та дата повірки) та кількість днів подачі тепла за адресою: [ADDRESS] (а.с.55-68), а також тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не звертались до позивача ЛМКП «Львівтеплоенерго» з претензіями у порядку ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» щодо неналежності якісних чи кількісних параметрів отриманих житлово-комунальних послуг чи із заявами про відключення від централізованого опалення. Із поданих ЛМКП «Львівтеплоенерго» відомостей про нарахування та оплату послуг із центрального опалення та постачання гарячої води в квартирі [ADDRESS] вбачається, що відповідачі не здійснюють належним чином оплату за послуги з централізованого опалення, внаслідок чого станом на 01.12.2015 року виникла заборгованість в сумі 3 326,80 грн., яка підлягає солідарному стягненню з відповідачів, як споживачів даних послуг, в користь позивача. Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно із ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків, а тому, відсутність письмового договору між сторонами не є підставою для звільнення відповідачів від оплати послуг за центральне опалення та гаряче водопостачання. Статтями 20 та 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому, такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч. 2 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця - є надання таких послуг вчасно та відповідної якості. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вирішуючи зустрічні позовні вимоги позивача [PERSON] в частині зобов'язання відповідача укласти Договір на основі Типового про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води відповідно до Правил надання зазначених послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, по формі та за змістом затвердженими цією постановою Типового договору істотними умовами, визначеними у ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги, суд виходить з тих обставин, що відповідач ЛМКП «Львівтеплоенерго» зробив пропозицію позивачу укласти договір, у зв'язку з чим останній був направлений проект договору від 01 липня 2014 року (два примірники), який позивач не підписала та повернула ЛМКП «Львівтеплоенерго», оскільки, на її думку, такий не відповідає чинному законодавству України. Крім того, [PERSON] вказує у відповіді, що вона готова розглянути пропозицію про приєднання до договору про надання послуги з централізованого постачання гарячої води після приведення договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» у відповідність до чинного законодавства. При цьому суд вважає, що позивачем не вірно обрано спосіб захисту порушеного права, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст.15 ЦК України кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 12 ЦК України передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права. Згідно з приписами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Способами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до ст.16 ЦК України можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Тобто, особа, яка звертається до суду за захистом свого права, сама вибирає той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу. Спосіб захисту свого права повинен бути ефективним, тобто відповідати змісту порушеного права, характеру допущенного порушення та наслідкам, які потягнули за собою порушення права особи. Остатній повинен бути адекватним наявним обставинам. Крім того, свобода договору, закріплена у ст.ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає в тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, не є безмежною. Позивач відповідно до положень ст.ст. 3, 6, 12-15, 20, 627 ЦК України, враховуючи вимоги Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не позбавлена можливості звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту на підставі п.1 ч.2 ст.16 ЦК України. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року, справа №6-110цс12. Крім того, рішенням Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 10.11.2015 року №62/к справа №1-02-49/2015 зобов'язано ЛМКП «Львівтеплоенерго» вжити всіх відповідних заходів щодо укладення договорів про надання послуг централізованого опалення, постачання гарячої води із споживачами м. Львова, відповідно до форми Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, із кожним споживачем окремо у письмовому вигляді. Строк виконання зобов'язання встановлено 90 днів з дня отримання даного рішення. На даний час строк виконання вказаного рішення з дня отримання ще не сплив. У заявлених зустрічних позовних вимогах [PERSON] також просить визнати «повідомлення про нарахування» такими, що не відповідають ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту звернення до суду з вищезазначеними позовними вимогами, не відповідає положенням ст.16 ЦК України, та з цих підстав вважає за необхідне в задоволенні зазначених позовних вимог [PERSON] відмовити. Також слід зазначити, що відомості про нарахування та оплату послуги за центральне опалення, які видані ЛМКП «Львівтеплоенерго» не є бухгалтерськими документами, видані по особовому рахунку № [NUMBER] на ім'я [PERSON], носять виключно інформаційний характер та відображають структуру наданих послуг та нарахування окремо по кожній складовій послуги. Тож, позивач, отримуючи щомісяця рахунки, мав вичерпну інформацію з приводу наданих послуг, їх структури, вартості та наявної заборгованості. Позивач володів інформацією з приводу кількості та вартості фактично наданих послуг, здійснення відповідних нарахувань житлово-комунальних послуг за тарифами, затвердженими в установленому законом порядку. Оскільки позивач звернулась за захистом своїх прав у спосіб, що не передбачений законом, то ці вимоги позивача не підлягають задоволенню. Враховуючи вищенаведене, та те, що в ході судового розгляду доведено факт отримання відповідачами за первісним позовом послуг позивача ЛМКП «Львівтеплоенерего» з центрального опалення та неналежної оплати за отримання таких, первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного слід відмовити. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів за первісним позовом в користь позивача підлягають також стягненню понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 218 грн. - по 609 грн. з кожного.

Outcome: approved