Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки. Обгрунтовуючи свій позов тим, що 19 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Електрон Банк" (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ "Фольксбанк") та громадянкою України [PERSON], був укладений Кредитний договір № KF 47191 (далі -Кредитний договір). У відповідності до Кредитного договору (із змінами та доповненнями) Позичальнику надавався кредит в сумі 1 293 197 доларів США 32 центи на 20 років, які Позичальник зобов'язувався повертати Банку частинами відповідно до графіку платежів за кредитом, що містяться в додатку № 1 до кредитного договору, а також сплатити проценти за користування кредитом у строки та в порядку, передбачених кредитним договором. Кінцевий строк погашення кредиту не пізніше 18 лютого 2028 року. У відповідності до п.1.3 Кредитного договору позичальник зобов'язувався повернути Банку основну суму заборгованості за кредитом та нарахованих відсотках за користування кредитними коштами в порядку, передбаченому додатковою угодою по кредитному договору. У зв'язку із порушенням Боржником взятих на себе зобов'язань по виконанню умов Кредитного договору, Публічне акціонерне товариство «ФОЛЬКСБАНК» звернулось з позовом, про стягнення заборгованості за Кредитним договором з [PERSON], до суду. Рішенням від 21 грудня 2009 р. Обухівський районний суд Київської області вказаний позов задовольнив та прийняв рішення про стягнення з [PERSON], на користь ПАТ "Фольксбанк" заборгованість за Кредитним договором у розмірі 10 674 897 (десять мільйонів шістсот сімдесят чотири тисячі вісімсот дев'яносто сім) грн. 76 коп. Вищевказане рішення суду набрало законної сили 23 березня 2010 року. На виконання вказаного рішення 05 липня 2010 року Обухівський районний суд Київської області видав виконавчий лист № 2-1656/10. Представник позивача в судове засідання не з'явився надавши суду клопотання про розгляд справи без участі представника позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень щодо позову, заяв та клопотань до суду не направив. Третя особа в судове засідання не з'явилася причи неявки суду не повідомила. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважав можливим розглянути спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 19 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Електрон Банк" (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ "Фольксбанк") та громадянкою України [PERSON], був укладений Кредитний договір № KF 47191 (далі -Кредитний договір). У відповідності до Кредитного договору (із змінами та доповненнями) Позичальнику надавався кредит в сумі 1 293 197 доларів США 32 центи на 20 років, які Позичальник зобов'язувався повертати Банку частинами відповідно до графіку платежів за кредитом, що містяться в додатку № 1 до кредитного договору, а також сплатити проценти за користування кредитом у строки та в порядку, передбачених кредитним договором. Кінцевий строк погашення кредиту не пізніше 18 лютого 2028 року. У відповідності до п.1.3 Кредитного договору позичальник зобов'язувався повернути Банку основну суму заборгованості за кредитом та нарахованих відсотках за користування кредитними коштами в порядку, передбаченому додатковою угодою по кредитному договору. У зв'язку із порушенням Боржником взятих на себе зобов'язань по виконанню умов Кредитного договору, Публічне акціонерне товариство «ФОЛЬКСБАНК» звернулось з позовом, про стягнення заборгованості за Кредитним договором з [PERSON], до суду. Рішенням від 21 грудня 2009 р. Обухівський районний суд Київської області вказаний позов задовольнив та прийняв рішення про стягнення з [PERSON], на користь ПАТ "Фольксбанк" заборгованість за Кредитним договором у розмірі 10 674 897 (десять мільйонів шістсот сімдесят чотири тисячі вісімсот дев'яносто сім) грн. 76 коп. Вищевказане рішення суду набрало законної сили 23 березня 2010 року. На виконання вказаного рішення 05 липня 2010 року Обухівський районний суд Київської області видав виконавчий лист № 2-1656/10. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним Кредитним договором, 03.04.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ЕЛЕКТРОН БАНК» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фольксбанк») та [PERSON] (далі по тексту - Іпотекодавець) було укладено та нотаріально посвідчено договір іпотеки (далі по тексту - Договір іпотеки), згідно умов якого Іпотекодавцем було передано в іпотеку Банку в якості забезпечення виконань зобов'язань Позичальника перед Банком по Кредитному договору наступне майно: - земельну ділянку площею 0,5000 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Старі Безрадичі, вул. Конюша. Земельна ділянка передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Кадастровий номер земельної ділянки 3223187700:10:016:0069; 19 вересня 2013 р. між Публічним акціонерним товариством «Фольксбанк» (правонаступником якого є Відкрите акціонерне товариство «ЕЛЕКТРОН БАНК») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "БАЗЕЛЬ-ФІНАНС» було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно якого ТОВ «Фінансова компанія "БАЗЕЛЬ-ФІНАНС» набуло права вимоги по Іпотечному договору. Згідно ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди Іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що «До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом». У п. 5.3.1 даного кредитного договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором Банк має право звернути стягнення на предмет застави (іпотеки), інше забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за кредитним договором. Також, згідно ст.ст. 11, 33 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання, майновий поручитель відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя нерухомим майном, що є предметом іпотеки. У разі невиконання або неналежного виконання божником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до п. 4 іпотечного договору за рахунок предмета іпотеки Банк має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами кредитного договору. У п. 14 іпотечного договору вказано, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов цього договору Банк надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначає стислий зміст порушених іпотекодавцем зобов'язань, вимогу про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Банку залишається без задоволення, Банк вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору та Закону України "Про іпотеку". 06 травня 2009 року ПАТ "Фольксбанк", та 14 березня 2014 року Позивачем, були направлені Іпотекодавцю вимоги про негайне погашення простроченої заборгованості за кредитом та простроченої заборгованості за процентами по Кредитному договору та попереджено про можливе звернення стягнення на предмет іпотеки згідно Договору іпотеки, які залишені без задоволення. Відповідно до п. 15 іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки за цим договором здійснюється на підставі: - рішення суду, - виконавчого напису нотаріуса, - інші встановлені законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Ст. 38 Закону України «Про Іпотеку», передбачає порядок продажу та право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки. Як передбачено ст.ст. 572, 575 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом, як передбачено ст. 590 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання ІПОТЕКОДЕРЖАТЕЛЬ - Позивач, вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Частиною 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що «Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя». Згідно ст.34 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до умов укладеного договору іпотеки, задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється, в тому числі, шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки третій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до процедури продажу, визначеної у ст. 38 зазначеного Закону, дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Відповідно до пп. «б» п. 17 Договору іпотеки, реалізація предмету іпотеки після звернення на нього стягнення може здійснюватись наступними способами, зокрема, на підставі рішення суду шляхом продажу предмету іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі згідно з договором купівлі-продажу. Згідно ст.39 Закону України "Про іпотеку" «У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: - загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; - опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; - заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; - спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; - пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; - початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації». Оскільки порушення Боржником своїх зобов'язань відповідно до умов Кредитного договору є преюдиційним фактом, у Позивача є право на задоволення своїх вимог за рахунок наявного забезпечення. Таким чином, за наявності договору іпотеки, укладеного з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань, іпотекодержатель, в даному випадку ТОВ "Фінансова компанія "БАЗЕЛЬ-ФІНАНС", має право, у разі не виконання боржником [PERSON] своїх зобов'язань, звернути стягнення на передане в іпотеку майно. Згідно із ч.6,7 ст.3 Закону України "Про іпотеку", іпотекодержатель, має переважне право перед іншими особами на задоволення своїх вимог за рахунок майна, переданого в іпотеку. На підставі викладеного та

Outcome: approved