Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

17.07.2020 позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить: визнати правочин ОР № 960001993107 між відповідачем та «іншою особою» недійсною в силу її нікчемності у зв`язку з її невідповідністю вимогам Конвенції прав і свобод людини, Конституції, ЦК України; зобов`язати відповідача укласти з позивачем Договір приєднання, розподілу/поставки електроенергії, з обов`язковим виконанням відповідачем наповнення загальнобудинкової мережі житлового будинку відповідача електрикою; зобов`язати відповідача публікувати прізвище, ім`я, по батькові суб`єкта договору при оформленні та передачі квитанції для оплати електрики; визнати не законним право власності відповідача на речові права позивача при укладенні договору розподілу/постачання та оформленні квитанції на оплату позивачем електрики, в т.ч. прізвище, ім`я, по батькові суб`єктів договору, загальнобудинкові мережі електрики позивача, кількість спожитої електрики; визнати [PERSON] не належною особою договорів приєднання, розподілу/постачання електрики. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що у 2005 році був куплений житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . 03.11.2011 у зв`язку з втратою оригіналів документів про купівлю будинку і державної реєстрації, Київський районний суд встановив факт права власності за [PERSON] та внесено в державний реєстр речових прав на нерухоме майно: Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 545276263101. Номер запису про право власності: 8327633. Вказує, що 08.02.2020 він отримав квитанцію від ПрАТ «Харківенергозбуту» з вимогою сплатити нібито заборгованість використаної Дем`яненко * * електрики на 01.02.2020 у сумі 62.10 грн.: особовий рахунок [NUMBER] . Рахунок за електроенергію за січень 2020 від 08.02.2020 №2175486603 за грудень 2019 та січень 2020 на суму 62.10 грн. за адресою [ADDRESS] за період з 01.01.20 до 01.02.20. Крім того, 12.02.20 позивач отримав квитанцію від АТ "МЕГАБАНКУ" по оплаті за спожиту нібито [PERSON] ** електрику в сумі 62.10 грн. Особовий Рахунок 114496769. У квитанції була вказана адреса житлового будинку позивача: [ADDRESS] , але було відсутнє Ім`я по батькові та прізвище. Довіряючи АТ "Мегабанку", позивач сплатив запитувану суму 62.10 грн. Однак, при аналізі отриманих квитанцій встановлено, що в них були відсутні істотні дані, а наведені були спотворені: Так, у квитанції ПрАТ "Харківенергозбута" зазначено: за грудень 2019 та січень 2020 нараховано 6 квт у сумі 5,40 грн. і борг 56.70 грн. Але це твердження не відповідає дійсності, тому що з жовтня 2018 електролічильник від`єднаний від загальних електромереж і не працює. В домашній електромережі електрики немає. У зв`язку з зазначеним в житловому будинку ніхто не живе і електрику не споживає. Також, у графі "прізвище, ім`я, по батькові" зазначено - Дем`яненко***. Відсутні "прізвище, ім`я, по батькові" власника рахунку [NUMBER] . Відсутність з вини відповідача зазначеної інформації перешкоджало визнанню законності оплати нібито спожитої електроенергії та мотивувало витребування від нього надання доказів законності його дій. Відповідно до ст. 15 ЗУ "Про звернення громадян", ст. 6 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. 5, 21 ЗУ «Про інформацію», 02.03.2020 [PERSON] направив відповідачу заяву підтвердити зазначені ним дані, наступними фактами: копіями звітів працівників звірку показань лічильника та заборгованості; і вказати ім`я, по батькові власника рахунку [NUMBER] . Відповідачем запитувані дані надані не були. Листом від 06.03.2020 за №01-17-рц/06-2643 відповідач ПрАТ «Харківенергозбут» повідомив, що запитувана [PERSON] інформація про його власність, нібито, вже є власністю товариства, у зв`язку з чим, «у товариства відсутні правові підстави для надання Вам інформації стосовно власника та нарахувань по особливому рахунку № [NUMBER] . За адресою: [ADDRESS] , відкрито особовий рахунок № на іншу особу.» Відмова відповідача порушує [PERSON] і закони України. Відповідач приховав від позивача одностороннє необґрунтоване привласнення ним речових прав позивача і вступ їм у права власності. Таким чином, відповідач, знаючи про право власності [PERSON] на житловий будинок, на газо-електро внутрішньобудинкові системи енергетики, здійснив необґрунтоване привласнення його майнових прав, збір і поширення на користь невстановлених 3-х осіб його конфіденційної інформації щодо майна, спрямоване на придбання, зміну або припинення відповідачем прав власності [PERSON] . Далі відповідач вступив в односторонні та багатосторонні угоди з третіми особами (Мега банк) «спрямовані на придбання, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків» [PERSON] (ч.1, ст. 202 ЦК України). Частиною 1 статті 358 ЦК України здійснення права власності, встановлено, що «Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою.» Право спільної часткової власності виникло у позивача 10 серпня 2005 року з моменту покупки і реєстрації прав на житловий будинок по [ADDRESS] . Право здійснення спільної часткової власності він нікому не давав: ні відповідачу, ні особі, яку відповідач позначає договірним ОР (особливий рахунок-далі ОР) №960001993107 і ніякому іншому. 02.09.1995 позивач уклав шлюб з [PERSON] . 09.10. 2007 шлюб був розірваний. Частиною 3 статті 368 Право спільної сумісної власності встановлено, що «майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.» Суб`єктами привласнення речових прав позивача є відповідач та особа, яку відповідач позначає договірним ОР №960001993107. Об`єктом присвоєння суб`єктами є майнові права з невід`ємними їм властивостями речового права [PERSON] : придатність будинку для постійного або тимчасового проживання, яке забезпечується володінням, розпорядженням, користуванням внутрішньобудинкових мереж (мідні та/або алюмінієві дроти, розетки, вимірювальні прилади електрики, світильники, обігрівачі, захисні пристрої тощо) забезпечують використання в них електрики для проживання та збереження життя людини. Доказами злочинних дій відповідача і 3-ьої невстановленої особи є: позначення відповідачем договірним ОР № 960001993107, незаконна відмова від його найменування, відмова позивачу-власнику частини житлового будинку - від укладення договору розподілу електрики, оголошення відповідачем власністю майнових прав позивача, приховування відповідачем здійснення ним відмітки в договорі про факт наявності / відсутності, приготування, виготовлення та пред`явлення [PERSON] анонімної квитанції ПрАТ "Харківенергозбута» та «МЕГАБАНКУ» щодо витребування суми 62.10 грн. з метою отримання безпідставного збагачення. За вказаними обставинами сума підлягає поверненню. Позивач вказує, що став жертвою навмисних, свідомо незаконних дій відповідача спільно за попередньою змовою з договірним ОР № 960001993107 по відторгненню і привласненню його частини житлового будинку та інших (не)майнових прав, по скритному примусу до відмови позивачем в користуванні електроенергії з метою ліквідації невід`ємного властивості житлового будинку - придатності для проживання. Пунктом 13.6 Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - Правила), затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 встановлено, що «у разі, якщо об`єкт споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в цьому Договорі.» Позивач згоди "іншій особі" на укладення договору або інших угод з відповідачем не давав. Відповідач наявність позначки приховує. У «іншої особи», так само як і у відповідача відсутні необхідні повноваження для здійснення будь-яких односторонніх або багатосторонніх угод спрямованих на придбання, зміну або припинення речових прав " (ч. 1, ст. 202 ЦК України). Але в порушення закону відповідачем і 3-ьою особою здійснені односторонні та/або багатосторонні угоди, спрямовані на придбання, зміну або припинення речових прав позивача. Дії та здійснена угода: відкриття ОР № 960001993107 на основі якогось договору і сам договір між відповідачем і 3-ьою особою - є нікчемними. За відсутності у іншої особи (при встановленні судом, що нею є його колишня дружина) повноважень від позивача на правочин ОР №960001993107 випливає, що в силу ч.1, ст. 215 та ч. 4, ст. 369 ЦК України правочин за розпорядженням спільним майном, вчинений одним із співвласників може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин необхідних повноважень. Осіб, що володіють необхідними повноваженнями - немає. Таким чином, правочин ОР N9960001993107 підлягає визнанню недійсною та нікчемною в силу Закону. Прикриваючи свої незаконні односторонні і багатосторонні угоди: оголошуючи власністю речові права позивача, відповідач листом від 06.03.2020 за №01-17-рц/06-2643 навмисно вводить в оману позивача необгрунтовано відмовляє позивачеві в укладенні договору. Відповідач обманює позивача, заперечуючи наявність обставин, які заважають вчиненню правочину: оголошення своєю власністю речові права позивача, нібито правову заборону на розкриття правового статусу «іншої особи»: прізвище, ім`я та по батькові суб`єкта правочину ОР №960001993107 та замовчує розміщення на своєму сайті, що «іншою особою» є якась [PERSON] з датами угод 08.02.2020 . "Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити здійсненню угоди, або якщо вона замовчує їх існування» (ч. 1, ст. 230 ЦК України). Обманом є вказівка відповідача, що на момент угоди ОР №960001993107-08.02.2020 вона укладена з якоюсь [PERSON] . Вказаної відповідачем належної особи - не існує. Відповідно до ч.1, ст. 230 ЦК України: «якщо одна зі сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 229 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним.» Правочин ОР № 960001993107 - є нікчемним і підлягає скасуванню. Наслідком незаконних дій відповідача є факт того, що проживання в знеструмленому (без електрики) житловому будинку, здійснення будівництва та ремонту стало неможливим. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2020 справу передано для розгляду судді Колесник С.А. (а.с.19). Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 21.07.2020 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків (а.с.20). 03.09.2020 до канцелярії суду надійшла заява [PERSON] разом із виправленою позовною заявою (а.с.30,31-33). Відповідно до вимог ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Ухвалою суду від 04.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, почато підготовче провадження (а.с.38). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. При відкритті провадження у справі судом було встановлено відповідачу п`ятнадцяти денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що у зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам\~ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 04.09.2020 представник відповідача ПАТ «Харківенергозбут» отримав 14.09.2020 (а.с.40). 30.09.2020 засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі (а.с.43-44). При цьому представник відповідача посилається на те, що у зв`язку з відокремлення функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України Про ринок електричної енергії від 13.04.2017 (далі Закон), з 01.01.2019 ПрАТ Харківенергозбут є постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКІ1) від 19.06.2018 № 505 та постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268. Правонаступником у частині прав та обов`язків за договорами про постачання/користування електричної енергії, що діяли до 01.01.2019, залишається АТ «Харківобленерго», яке продовжує виконання функцій з розподілу електричної енергії на території Харківської області. Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі Договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (далі Споживач) постачальником універсальних послуг (далі Постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Споживача до цього Договору. Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України Про ринок електричної енергії" (далі Закон) та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 (далі Правила), та є однаковими для всіх споживачів. Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, комерційна пропозиція, копія ліцензії на провадження відповідної діяльності та копії інших документів ПрАТ Харківенергозбут розміщені на його сайті для публічного доступу: zbutenergo.kharkov.ua. Абзацом п`ятим пункту 13 розділу XVII Закону передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. У відповідності до п. 13 Перехідних положень Закону передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і . вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам. Враховуючи наведені приписи, та те, що за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] , фактично спожито електричну енергію, Договір вважається укладеним на умовах типового договору та комерційної пропозиції, що розмішені на сайті zbutenergo.kharkov.ua з [PERSON] , дані про яку передані від попереднього постачальника АТ Харківобленерго. Пунктом 13.7 Договору передбачено, що у разі якщо об`єкт Споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про шо робиться відмітка в цьому Договорі. Позивач стверджує, що він згоди на укладення договору іншій особі не надавав однак відповідачу невідомо та не могло бути відомо про договірні відносини, які склалися у іншої особи" та колишнього електропостачальника до 01.01.2019. Позивач надав до суду витяг з реєстру речових прав згідно якого вбачається, що позивач є власником 1/2 частини будинку за адресою: [ADDRESS] . Окрім іншого, власником 1/2 частини цього ж самого будинку є колишня дружина позивача [PERSON] . Отже, [PERSON] є споживачем електричної енергії за вказаною адресою на законних підставах. У позивача є право на укладення Договору про постачання електричної енергії з відповідачем. Листом від 06.03.2020 № 01-17-рц/06-2643 відповідач повідомив, які саме документи необхідні для укладення Договору з ним. Згідно з п. 3.2.11 та 3.3.5 Правил разом із заявою-приєднанням новий споживач постачальника універсальних послуг надає такі документи: для фізичних осіб: копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера або реєстраційного номера картки платника податків або копію паспорта для фізичних осіб через свої релігійні або інші переконання відмовляються вад прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади і мають відмітку у паспорті); копію документа, яким визначено право власності чи користування (оренда, позичка, управління тощо) на об`єкт (приміщення), або копію документа, що підтверджує право власності чи користування на земельну ділянку (у разі відсутності на відповідній земельній ділянці об`єкта); у визначених законодавством випадках - копію декларації (повідомлення) про початок виконання будівельних робіт або дозволу на виконання будівельних робіт (для укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) та постачання електричної енергії на будівельні майданчики, якщо наявність такого дозволу є обов`язковою або зазначені документи вимагаються законодавством у сфері містобудування) та/або у визначених законодавством випадках - копію декларації про готовність об`єкта до експлуатації або сертифіката (для новозбудованих та реконструйованих електроустановок); документи, що підтверджують наявність договору, укладеного з оператором системи на послуги розподілу (передачі) електричної енергії (паспорт точки розподілу (передачі), інформацію про присвоєний ЕІС-код). Отже, після укладення договору з оператором системи розподілу (AT Харківобленерго) на послуги з розподілу позивач зможе укласти договір з електропостачальником. Окрім іншого, у відповідності до п. 7.10. Правил припинення електроживлення електроустановок споживача здійснюється оператором системи у порядку, визначеному Кодексом системи передачі та Кодексом системи розподілу. Оскільки відповідач не наділений повноваженнями для укладання договорів на послуги з розподілу (передачі) та наповнення загальнобудинкової мережі житлового будинку електрикою позовні вимоги в цій частині не можуть бути задоволені. Щодо зобов`язання відповідача публікувати прізвище, ім`я, по батькові: Відповідно до ст. 21 Закону України Про інформацію інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених Законом. Розпорядчими документами по ПрАТ Харківенергозбут відомості, що розкривають дані про споживача, нарахування і розрахунки за спожиту електроенергію (для юридичних і фізичних осіб) внесені у перелік конфіденційної інформації, що є власністю товариства. У відповідності до абзацу 6 ст. 2 Закону України Про захист персональних даних знеособлення персональних даних - вилучення відомостей, які дають змогу прямо чи опосередковано ідентифікувати особу. Отже, з метою дотримання вимог закону України Про захист персональних даних відповідач вказує у рахунку тільки прізвище, а ім`я та по батькові не вказує. Щодо позовних вимог про визнання незаконним права власності відповідача на речові права позивача при укладенні договору та оформленні квитанції на оплату позивачем електрики, в т.ч. прізвище, ім`я, по батькові суб`єктів договором, загальнобудинкової мережі позивача, кількість спожитої електрики, вони є незрозумілим за змістом, оскільки відповідач не володіє речовими правами позивача. З огляду на викладене, позивач не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження порушення його прав відповідачем. Ухвалою суду від 06.04.2021 залучено до участі у справі за позовною заявою [PERSON] до приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» про визнання угоди недійсною в силу її нікчемності в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] (а.с.100, 101). Позивачем та відповідачем подано до суду докази відправки третій особі заяв по суті справи, що були подані сторонами. Ухвалою суду від 30.04.2021 підготовче провадження по справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.125,126-127). Відповідно до ст.209 ЦПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на підстави та обствини, викладені у позовній заяві, просив про їх задоволення. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надавши пояснення, аналогічні викладеним у Відзиві на позовну заяву. Третя особа у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки у судове засідання не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило (а.с.141). Правом на подачу пояснень щодо позову та щодо відзиву третя особа не скористалась. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 3\~статті 129 Конституції України\~визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6\~Конвенції\~про\~захист прав\~людини\~і\~основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Суд, вислухавши вступне слово учасників судового розгляду, вивчивши подані сторонами заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступних висновків. Як визначено у ч. 1\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вимогами статі\~16 ЦК України\~встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. У частині другій\~статті 16 ЦК України\~визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Порушені право чи інтерес підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема\~статтею 16 ЦК України, але який є ефективним способом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 02.09.1995, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 02.09.1995 зроблено запис за №266 у ВРАЦС адм. м.Ахтубінська і району Астраханської області (а.с.11). Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 09.10.2007 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.12). Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 03.11.2011 задоволено заяву [PERSON] , заінтересована особа КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» про встановлення факту права власності. Встановлено факт права власності за [PERSON] на Ѕ частку домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що складається з житлового будинку з прибудовами літ. „А-1", житловою площею 40,2 кв.м., загальною площею 61,1 кв.м., з надвірними будівлями і спорудами: сараї літ. „Б, В, Д", літ. „а <п>,Ж", вбиральня літ. „Г", зливна яма літ. „Е", огорожа № 1-3, 7; замощення № 5; дворовий водопровід № 6 (а.с.4). З наданої копії рахунку за електричну енергію за січень 2020 року вбачається, що у ПрАТ «Харківенергозбут» відкрито О/р [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , на прізвище « [PERSON] » (а.с.5). 02.03.2020 [PERSON] звернувся із заявою до ПрАТ «Харківенергозбут», де зазначив про те, що у рахунку на електроенергію № [NUMBER] від 07.12.2019 за листопад 2020 та від 08.02.2020 за період 01.01.20 до 01.20.20 у графі «Прізвище, ім`я, по-батькові» вказано Дем`яненко***, нараховано 6 квт в сумі 5,40 грн. та борг 56,70 грн. [PERSON] просив вказані дані підтвердити відповідними звітами працівників, звірки показань лічильника та заборгованості та зазначити ім`я та по-батькові володільця рахунку [NUMBER] (а.с.8). Листом №01-17-РУ/06-2643 від 06.03.2020 ПрАТ «Харківенергозбут» повідомило [PERSON] про те, що за адресою: [ADDRESS] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на іншу особу, дані про яку розголошувати у підприємства немає законних на те підстав. Також заявнику було роз`яснено порядок укладення договору з новим споживачем (а.с.9-10). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єтів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 61,1 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м., площа земельної ділянки 535, реєстраційний номер майна: 370215, номер запису 30517 в книзі 1, належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частці кожному (а.с.17-18). За адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.104). У 2019 році [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON] , АТ «Харківобленерго», в якій просив усунути перешкоди у здійсненні його права як власника житлового будинку [ADDRESS] , зобов`язавши AT «Харківобленерго» укласти з ним договір про користування електричною енергією та відновити електропостачання без згоди на це співвласника [PERSON] . Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 27.08.2019 позовні вимоги [PERSON] задоволено. Зобов`язано АТ «Харківобленерго», ЄДРПОУ 00131954, адреса: м. Харків, вул. Плеханівська,149 укласти з [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] Договір про користування електричною енергією та відновити електропостачання за адресою: [ADDRESS] без згоди співвласника [PERSON] . Стягнуто з АТ «Харківобленерго» та [PERSON] на користь держави\~з кожного\~судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп. /триста вісімдесят чотири грн. 20 коп. (а.с.143-145). Постановою Харківського апеляційного суду від 12.02.2020 апеляційну скаргу\~Акціонерного товариства «Харківобленерго», в особі представника Яценко Анастасії Олександрівни задоволено, рішення\~Київського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2019 року скасовано, у задоволенні позову\~ [PERSON] \~відмовлено (а.с.146-150). Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 22.09.2020 касаційну скаргу [PERSON] на постанову Харківського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , акціонерного товариства «Харківобленерго» про усунення перешкод у здійсненні права користування майном повернуто заявнику (а.с.151-152). Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до положень ст. ст. ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. В разі відсутності такої згоди спір може вирішуватися судом. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Як вбачається зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та\~безпечного постачання електричної енергії споживачам регулюються Законом\~України від 13.04.2017 № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими\~Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312, Кодексом систем розподілу, затвердженим Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року N 310, Кодексом комерційного обліку електричної енергії, затвердженим Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 311 та іншими\~нормативними актами. Відповідно до частини першої\~статті 714 ЦК України\~за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Статтею 26 Закону України «Про електроенергетику»\~встановлено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Підпунктом 1.2.1 пункту 1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ)\~\~передбачено, що на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку. Згідно з підпунктом 1.2.7. пункту 1.2 ПРРЕЕ постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку. У зв`язку з відокремлення функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України Про ринок електричної енергії від 13.04.2017, з 01.01.2019 ПрАТ Харківенергозбут є постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19.06.2018 № 505 та постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268. Правонаступником у частині прав та обов`язків за договорами про постачання/користування електричної енергії, що діяли до 01.01.2019, залишається АТ «Харківобленерго», яке продовжує виконання функцій з розподілу електричної енергії на території Харківської області. Наразі договір про надання послуг з розподілу електричної енергії будинку [ADDRESS] укладений з одним із співвласників будинку [PERSON] , дані про яку ПрАТ «Харківенергозбут» отримало від попереднього постачальника АТ «Харківобленерго», договір є чинним, та жодною зі сторін не було ініційовано його розірвання. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п`ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках,\~встановлених цим\~Кодексом,\~нікчемний правочин\~може бути\~визнаний судом\~дійсним.\~ Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до абзацу 2 ч.2 ст.369 ЦК України у разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень (ч.4 ст.369 ЦК України). Суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання правочину ОР № 960001993107 між відповідачем та «іншою особою» недійсною в силу її нікчемності у зв`язку з її невідповідністю вимогам Конвенції прав і свобод людини, Конституції, ЦК України, оскільки договір постачання електричної енергії укладено з одним із співвласників будинку, що відповідає нормам чинного законодавства. Пунктом 13.7 Договору передбачено, що у разі якщо об`єкт Споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про шо робиться відмітка в цьому Договорі. Доводи позивача про те, що він не надавав згоди на укладення договору «іншій особі» в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження. Відповідно до\~статті 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласникам, як і кожному індивідуальному власнику речі, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що належить їм на праві спільної часткової власності, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності, відповідно до вимог\~ст. 361 ЦК України. Так, позивач не позбавлений можливості скористатися своїм правом на виділ у натурі частини із спільного майна, визначити порядок користування та укласти окремий договір про надання послуг з розподілу електричної енергії. Укладення декількох договорів про постачання електричної енергії щодо однієї і тієї самої електроустановки не передбачено діючим законодавством. Факт припинення електропостачання не підтверджено належними та допустимими доказами. Згідно з підпунктом 2.1.3. пункту 2.1 ПРРЕЕ ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки є споживач. Споживачі укладають договір споживача про розподіл (передачу) електричної енергії шляхом приєднання до публічного договору за наявності чинного паспорта точки розподілу. У разі надання послуги з приєднання до електричних мереж ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії є оператор системи. Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей\~633,\~634,\~641,\~642 Цивільного кодексу України\~за формою договору, що є додатком 3 до цих Правил. Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за ініціативою споживача або оператора системи відповідно до визначених цими Правилами випадків, як правило, укладається шляхом приєднання споживача за заявою-приєднанням до розробленого оператором системи розподілу договору на умовах складеного оператором системи розподілу паспорта точки розподілу. Якщо за об`єктом оформлено паспорт точки (паспорти точок) розподілу, оператор системи розподілу не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформляти в установленому цими Правилами порядку додатки до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, в яких узгоджуються організаційні та технічні особливості розподілу електричної енергії. На вимогу споживача оператор системи розподілу протягом трьох робочих днів від дати звернення повинен надати споживачу підписаний оператором системи розподілу примірник укладеного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії у паперовій формі. За ініціативою однієї із сторін договір споживача про розподіл електричної енергії оформлюється в паперовій формі. У разі необхідності визначення за взаємною згодою сторін додаткових умов договору, які конкретизують умови договору, форму якого встановлено цими Правилами, договір оформляється в паперовій формі. На письмову вимогу власника об`єкта оператор системи розподілу зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення надати підписаний уповноваженою особою оператора системи розподілу паспорт точки розподілу за кожною такою точкою за об`єктом споживача та/або паперову форму договору про надання послуг з розподілу електричної енергії. Договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії в частині розрахунків за послуги оператора системи діє, якщо згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією відповідного електропостачальника оплату послуг з розподілу (передачі) електричної енергії забезпечує споживач. Договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії в частині розрахунків за послуги оператора системи призупиняється (тимчасово не діє) у разі постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг чи постачальником «останньої надії», або якщо згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією відповідного електропостачальника оплату послуг з розподілу (передачі) електричної енергії забезпечує електропостачальник. У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії споживач не має права використовувати електричну енергію із системи розподілу та має подати оператору системи розподілу письмову заяву про припинення розподілу електричної енергії на його об`єкт. Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання електричної енергії. Пунктом 3.2.5.Правил визначено, що укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання. Разом із заявою-приєднанням споживач також надає: для фізичних осіб: довідку про присвоєння ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків або реєстраційний номер картки платника податків, або копію паспорта (від фізичних осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади і мають відмітку у паспорті довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру фізичної особи - платника податків не вимагається); 3) у визначених законодавством випадках - копію декларації про готовність об`єкта до експлуатації або сертифіката (для новозбудованих та реконструйованих електроустановок), копію декларації про початок виконання будівельних робіт або дозволу на виконання будівельних робіт (для укладення договору про постачання електричної енергії споживачу на будівельні майданчики); 4) документи, що підтверджують наявність договору, укладеного з операторам системи на послуги розподілу (передачі) електричної енергії (паспорт точки розподілу (передачі), інформацію про присвоєний ЕІС-код). Споживач, обравши комерційну пропозицію, надає електропостачальнику заповнену заяву-приєднання разом із необхідними для укладення відповідного договору документами. Електропостачальник, отримавши заяву-приєднання, протягом трьох робочих днів перевіряє можливість приєднання споживача до умов договору на умовах обраної комерційної пропозиції. У разі неможливості приєднання споживача до умов відповідного договору на умовах обраної комерційної пропозиції електропостачальник письмово протягом трьох робочих днів від дня отримання заяви-приєднання повідомляє заявника про відмову в укладенні відповідного договору та повертає йому документи, які були надані разом із заявою-приєднанням. Договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача або внесення змін до такого особового рахунка, про що споживач інформується у передбаченому договором порядку (пункт 3.2.13.. Правил). Після укладення договору з оператором системи розподілу (AT Харківобленерго) на послуги з розподілу позивач зможе укласти договір з електропостачальником. Відповідно до п. 7.10. Правил припинення електроживлення електроустановок споживача здійснюється оператором системи у порядку, визначеному Кодексом системи передачі та Кодексом системи розподілу. ПрАТ «Харківенергозбут» не наділений повноваженнями для укладання договорів на послуги з розподілу (передачі) та наповнення загальнобудинкової мережі житлового будинку електрикою. На підставі викладеного, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача укласти з позивачем Договір приєднання, розподілу /поставки електроенергії, з обов`язковим виконанням відповідачем наповнення загальнобудинкової мережі житлового будинку відповідача електрикою. Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання відповідача публікувати прізвище, ім`я, по батькові суб`єкта договору при оформленні та передачі квитанції для оплати електрики, суд вказує наступне. Порядок розрахунків на роздрібному ринку електричної енергії передбачено розділом IV Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими\~Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312. Так, для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку. \~Платіжний документ (рахунок) формується електропостачальником за обсяг електричної енергії згідно з обраною комерційною пропозицією до договору про постачання електричної енергії споживачу. \~Платіжні документи (рахунки) надаються електропостачальниками споживачам безкоштовно. \~Платіжні документи (рахунки) на оплату надаються споживачам у відповідних структурних підрозділах електропостачальника, через персональну сторінку споживача на веб-сайті електропостачальника або електронною поштою, факсимільним зв`язком, поштовим зв`язком, кур`єром чи іншими способами з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії споживачу. Платіжний документ (рахунок) має надаватися споживачу в терміни та спосіб, визначені відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції або умов договору. Вимоги щодо порядку та форми надання інформації в платіжних документах (рахунках) електропостачальника встановлені\~розділом ІХ\~цих Правил. Відповідно до пункту 9.1.1 Правил споживач має право на вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, у тому числі інформації, безпосередньо пов`язаної з виконанням укладених ним договорів та здійсненням комерційних розрахунків з учасниками роздрібного ринку, або будь-якої іншої відкритої інформації, пов`язаної з постачанням (розподілом, передачею) йому електричної енергії. Інформація надається споживачу: за його запитом та/або запитом уповноваженої ним особи; на сайті учасників роздрібного ринку; у центрах обслуговування споживачів; у рахунках; в його особистому кабінеті на сайті учасників роздрібного ринку; у місцях оплати за електричну енергію (за наявності укладених договорів про розрахунково-касове обслуговування з банківськими установами, поштовими відділеннями) (пункт 9.1.3 Правил). Обробка персональних даних споживача здійснюється відповідно до вимог\~Закону України\~«Про захист персональних даних». Електропостачальник зобов`язаний у рахунках за електричну енергію та/або на власному веб-сайті в особистому кабінеті споживача зазначити інформацію про: 1) діючі ціни (тарифи), за якими здійснюється розрахунок, із окремим зазначенням елементів таких цін (тарифів) у розрізі ціни на електричну енергію (як товару), тарифу на передачу електричної енергії, тарифу на розподіл електричної енергії, ціни (тарифу) на послуги з електропостачання, податків та їх розміру, складової диспетчеризації, вартості послуги комерційного обліку, інших складових (за наявності); 2) значення попередніх та поточних показів засобу вимірювання або обсяги споживання, у тому числі за періодами часу доби у разі розрахунків за тарифами, диференційованими за періодами часу доби; 3) розмір наданої компенсації у разі недотримання електропостачальником (оператором системи) показників якості електропостачання; 4) надлишок (переплату) оплаченої, але не спожитої електричної енергії або недоплату за спожиту, але не оплачену електричну енергію; 5) адреси, телефони, веб-сайти для подання заяв, претензій та скарг та надання повідомлень про загрозу для безпеки експлуатації електросистем; 6) реквізити для оплати спожитої електричної енергії (розрахунковий рахунок електропостачальника, номер особового рахунка або номер договору споживача); 7) період, за який проводиться розрахунок; 8) суму до оплати та дату, до якої необхідно сплатити; 9) строк, протягом якого споживач має попередньо проінформувати свого електропостачальника про бажання перейти до іншого електропостачальника; 10) номер договору, строк його дії та можливість пролонгації; 11) строк, протягом якого споживач має право змінити електропостачальника без штрафних санкцій. Виходячи з викладеного, у ПрАТ «Харківенергозбут» відсутній обов`язок публікувати прізвище, ім`я, по батькові суб`єкта договору у рахунках за електричну енергію. Позовні вимоги в частині визнання не законним права власності відповідача на речові права позивача при укладенні договору розподілу/постачання та оформленні квитанції на оплату позивачем електрики, в т.ч. прізвище, ім`я, по батькові суб`єктів договору, загальнобудинкові мережі електрики позивача, кількість спожитої електрики, оскільки позивачем не конкретизовано та не доведено належними та допустимими доказами порушення відповідачем речового права [PERSON] . Стосовно позовних вимог в частині визнання [PERSON] не належною особою договорів приєднання, розподілу/постачання електрики. Як було зазначено, будинок [ADDRESS] підключений до електропостачання, договір про надання послуг з розподілу електричної енергії укладений з одним із співвласників будинку [PERSON] , тому правові підстави для визнання [PERSON] не належною особою договорів приєднання, розподілу/постачання електрики у суду відсутні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2\~ст. 12 ЦПК). Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч.2\~ст. 76 ЦПК). Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України. Відповідно до ч. 1, 2, 5\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у зв`язку із їх необгурнтованістю та недоведеністю. Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, підстав для розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи, немає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed