Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів Національного банку України, ПАТ "Комерційний банк "Союз" про стягнення заборгованості по заробітній платі, мотивуючи свої вимоги тим, що він працює в ПАТ "КБ "Союз" з 27.03.2012 року по даний час на посаді начальника відділу обслуговування фізичних осіб Операційного управління. Починаючи з 16.03.2016 року відповідач 2 не виплачує йому заробітну плату, посилаючись на відключення Банку від системи електронних платежів Національним банком України. Через таке відключення Банк позбавлений можливості також перерахувати до державного бюджету утримання з заробітної плати позивача податок на доходи фізичних осіб, військовий збір тощо. Станом на 03.04.2017 року у відповідача виникла заборгованість по заробітній платі перед позивачем у розмірі 88482, 03 грн. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачів солідарно на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 88482, 03 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Представник відповідача - Національного банку України - у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що відповідно до вимог діючого законодавства заробітну плату виплачує роботодавець. Враховуючи те, що позивач ніколи не перебував та не перебуває у трудових відносинах з Національним банком України, підстав для стягнення з них заборгованості по заробітній платі немає. На підставі викладеного представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Національного банку України. Представник відповідача - ПАТ "Комерційний банк "Союз" - у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що через незаконні дії Національного банку України щодо відключення Банку від системи електронних платежів, вони не мають можливості виплачувати своїм працівникам заробітну плату. Вважає, що вини Банку у тому, що виникла заборгованість, немає, а тому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Вислухавши пояснення позивача, представників відповідачів, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 27.03.2012 року працює на посаді начальника відділу обслуговування фізичних осіб Операційного управління ПАТ "Комерційний банк "Союз", що підтверджується відповідною довідкою. За період з 16.03.2016 року по 03.04.2017 року включно позивачу була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 88482, 03 грн., що підтверджується відповідною довідкою. У своїх позовних вимогах [PERSON] просить стягнути заборгованість по заробітній платі з відповідачів солідарно, посилаючись на те, що з вини Національного банку України, яким було відключено відповідача 2 від системи електронних платежів, не виплачується заробітна плата, а тому обидва відповідачі повинні відповідати за даним позовом. Як встановлено при розгляді справи, відключення відповідача ПАТ "КБ "Союз" від системи електронних платежів Національним банком України було здійснено після прийняття постанов Правління НБУ від 15.03.2016 року № 162/БТ, від 28.04.2016 року № 299/БТ, що були визнані протиправними та скасовані судовими рішеннями. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанови від 08.12.2009 року № 21-1583во09 у разі визнання протиправним індивідуальний акт є таким, що не діє з моменту йому прийняття. Таким чином, постанови НБУ від 15.03.2016 року та від 28.04.2016 року є такими, що не діють з моменту їх прийняття, тобто, усі дії, що були здійснені у рамках цих актів НБУ є протиправними та скасованими. Починаючи з 12.09.2016 року відповідач ПАТ "КБ "Союз" набув прав на здійснення платежів, у тому числі зі сплати податків і зборів при виплаті заробітної плати. Відповідно до вимог ст.. 43 Конституції України, норми якої згідно ст.. 8 Конституції України, є нормами прямої дії, кожна особа має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Статтею 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно із ст.. 25 вказаного Закону забороняється будь-якими способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Згідно із п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24.12.1999 року судам необхідно враховувати, що згідно із ст. 21 КЗпП України належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір. Статтею 233 КЗпП України визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Як встановлено при розгляді справи, за період з 16.03.2016 року по 03.04.2017 року включно відповідач ПАТ "КБ "Союз" не виплачував позивачу заробітну плату, у зв"язку з чим виникла заборгованість у розмірі 88482, 32 грн. Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, встановлені по справі обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON], а саме стягнення заборгованості по заробітній платі з відповідача ПАТ "КБ "Союз" на користь позивача, у задоволенні інших позовних вимог повинно бути відмовлено. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial