Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача Берестечківської міської ради про визнання права власності на спадкове майно та визнання права на завершення приватизації земельної ділянки та реєстрації права власності. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , та земельні ділянки: площею 0,60 га, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства та 0,25 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель і споруд, що були передані [PERSON] безоплатно у приватну власність згідно рішення Лобачівської сільської ради Горохівського району від 27.12.1995 року №6/4. Позивачка є спадкоємцем майна за заповітом та законом, прийняла спадщину після смерті батька, однак оскільки [PERSON] не завершив приватизації земельних ділянок та відсутні правовстановлюючі документи на вищевказане майно, а нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі їй свідоцтва про право на спадщину, то [PERSON] просить визнати за нею в порядку спадкування за законом першої черги право власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, а також право на завершення приватизації та реєстрацію права власності права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вищевказаної земельної ділянки після смерті [PERSON] . У підготовче судове засідання представник відповідача - Берестечківської міської ради Горохівського району Волинської області не з`явився, однак скерував до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги визнає повністю. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, однак скерувала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Із витягу з погосподарської книги Лобачівської сільської ради №02 за 2001-2005 роки вбачається, що по особовому рахунку № [NUMBER] будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , належить [PERSON] . Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Із виписки з рішення Лобачівської сільської ради від 27.12.1995 року №6/4 «Про розгляд заяв громадян на приватизацію землі» вбачається, що [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки: площею 0,60 га, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства, та площею 0,25 га - для будівництва та обслуговування будівель. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Лобачівською сільською радою Горохівського району Волинської області, [PERSON] помер [INFO] в с.Лобачівка Волинської області і після його смерті відкрилася спадщина (а.с.8). Із довідки №41 виданої 26.01.2021 виконавчим комітетом Берестечківської міської ради вбачається, що [PERSON] до дня смерті проживав в [ADDRESS] , разом із дочкою [PERSON] . Дружина [PERSON] померла [INFO] . Заповіт посвідчувався в Лобачівській сільській раді 09.07.1997 за №81 на користь дочки [PERSON] . Спадкоємцем за заповітом та законом є [PERSON] . Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Матеріалами спадкової справи №320, заведеної після смерті [PERSON] стверджується, що крім позивача [PERSON] із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. Із заповіту, наявного в матеріалах спадкової справи, вбачається, що [PERSON] заповів належний йому на праві особистої власності сертифікат на земельну частку пай серії ВЛ №0192522, [PERSON] . Крім того [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно, що складається із права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження», а також свідоцтво про право на спадщину за законом, що складається із права на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства ТзОВ «Відродження». Документами про родинні відносини стверджується, що позивачка є дочкою [PERSON] . Таким чином судом встановлено, що позивач [PERSON] є єдиною спадкоємицею майна померлого [PERSON] за законом та заповітом, яка прийняла спадщину шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем. Наявність майна в натурі підтверджується технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (інвентаризаційна справа 3/01-2021) на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] (а.с. 13-17). Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Згідно п.7 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. На підставі абз.2 п.1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.02.2021 року №02-31/67, виданої нотаріусом Горохівської державної нотаріальної контори Пріщенко Р.С. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, суд вважає, що позивачка, прийнявши спадщину після смерті батька, набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останньому, включно із правом на завершення приватизації земельних ділянок, але у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та відмовою нотаріуса не може оформити спадщину в нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Крім того, згідно ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України у випадку визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення в порядку встановленому статтею 206 цього кодексу. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення. А тому, суд визнає за позивачкою право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , та право на завершення приватизації і реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», земельної ділянки площею 0,85 га (0,60 га - для ведення особистого підсобного господарства, 0,25 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку) згідно витягу з рішення сесії Лобачівської сільської ради Горохівського району від 27 грудня 1995 року №6/4, як на спадкове майно, що залишилося по смерті [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved