Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

24 червня 2015 року державне підприємство «Запорізькій титано-магнієвий комбінат» звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду, завдану керівником під час виконання трудових обовязків в сумі 18035 грн. 05 коп.В позові посилались на те, що [PERSON] знаходився на посаді генерального директора вказаного підприємства з 27.04.2010р. 16.11.2011р. за результатами проведення планової ревізії фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат» за період з 01.07.2009р. по 30.09.2011р. Державною фінансовою інспекцією України було складено акт №06-21/13. 30.12.11р. на адресу ДП "ЗТМК" надійшла вимога №06-14/314 від 21.12.11р. про усунення порушень, зокрема, відшкодувати збитки у сумі 18 035,05 гри. за рахунок винних осіб (п. 5 вимоги). Актом ревізії встановлено, що внаслідок дій колишнього в.о.генерального директора КП «ЗТМК» [PERSON], ДП "ЗТМК" нанесено збитки у розмірі 18 035,05 грн. Посилаючись на вказані обставини, просили суд стягнути з [PERSON] вказані збитки та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та пояснив, що всі обставини викладені в позові, просив його задовольнити. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що на момент предявлення позову сплив строк позовної давності, передбачений ст.233 КЗпП України та ст.257 ЦК України, надав суду заяву про застосування позовної давності, просив в позові відмовити. Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з нижченаведених підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] знаходився на посаді генерального директора Казенного підприємства "Запорізький титано-магнієвий комбінат" з 27.04.2010р. по 15.09.2010р. відповідно до Наказу Міністерства промислової політики України від 24.07.2008р. №118-д. (а.с.5). Згідно наказу від 17.03.2009 р. № 200 «Про перетворення шляхом реорганізації Казенного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат» та статуту ДП «ЗТМК», затвердженого наказом Мінпромлолітики від 15.11.2010 №577. 04.01.2011р. шляхом перетворення КП «ЗТМК» реорганізовано в Державне підприємство «Запорізький титано\-магнієвий комбінат», яке є правонаступником всіх прав та обов'язків КП «ЗТМК» (а.с.14-15, 19). 16.11.2011р. за результатами проведення планової ревізії фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат» за період з 01.07.2009р. по 30.09.2011р. Державною фінансовою інспекцією України було складено акт №06-21/13. 30.12.11р. на адресу ДП "ЗТМК" надійшла вимога №06-14/314 від 21.12.11р. про усунення порушень, зокрема, відшкодувати збитки у сумі 18 035,05 гри. за рахунок винних осіб (п. 5 вимоги). Актом ревізії встановлено, що внаслідок дій колишнього в.о.генерального директора КП «ЗТМК» [PERSON], ДП "ЗТМК" нанесено збитки у розмірі 18 035,05 грн. (а.с.6-11). Відповідач був звільнений з займаної посади підприємства-позивача 31.01.2011р., що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] (а.с.37-39). Отже, позивачу про вказані обставини стало відомо 16.11.2011р., тобто при складенні акту перевірки, і з цього моменту позивач мав можливість звернутись з цим позовом до суду. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Але, як вбачається з матеріалів справи, до суду позивач звернувся із позовом тільки 24.06.2015р., про що свідчить штамп реєстрації вхідної реєстрації (а.с.1), тобто через три роки і майже сім місяців після виявлення фактів про порушення та оформлення акту перевірки. Відповідно до ч. 3 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Отже, к моменту предявлення позову позивачем строк позовної давності сплинув. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмові у позові. В судовому засіданні представник відповідача заявив про застосування позовної давності та надав суду відповідну заяву (а.с.40), в письмових запереченнях з цих же підстав просив в задоволенні позову відмовити (а.с.36). Клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності представник позивача не заявляв. Доводи представника позивача про те, що висновки перевіряючих органів були предметом судового розгляду інших інстанцій, внаслідок чого не було можливості предявити позов до [PERSON], на думку суду не засновані на законі, оскільки позивач мав можливість предявити цей позов до [PERSON] у самостійному провадженні, і суду позивач не надав доказів того, що подібний позов до [PERSON] предявити було неможливо. Отже, з викладених мотивів, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог державного підприємства «Запорізькій титано-магнієвий комбінат» необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed