Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Адвокат [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, управління Держгеокадастру в Жмеринському районі Вінницької області про визнання незаконним та скасування рішення, зобовязання вчинити дії, мотивуючи його тим, що 23.09.1993 р., 14-та сесія 21 скликання [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області постановила рішення «Про приватизацію земельних ділянок», яким передала у приватну власність земельну ділянку площею 0,40 га в с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області [PERSON] 13.09.1994 р. [PERSON], після смерті свого батька [PERSON], який помер 25.11.1993 р., отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що в с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області по вул. Першотравневій та розташований на присадибній земельній ділянці. 18.12.2001 р. 21 сесія 3 скликання [PERSON] сільської ради постановила рішення «Про затвердження площ земельних ділянок, згідно протоколу узгоджувальної комісії», якою земельну ділянку площею 0,40 га залишили [PERSON] для переоформлення спадщини за законом після смерті батька [PERSON] та зобовязала [PERSON] переоформити спадщину на земельну ділянку. 27.06.2002 р. 2 сесія 4 скликання [PERSON] сільської ради постановила рішення «Про зміну рішення 21 сесії 3 скликання [PERSON] сільської ради від 18.12.2001 року «Про затвердження площ земельних ділянок згідно протоколу узгоджувальної комісії та приватизацію земельних ділянок», яким п. 2 рішення 21 сесії 3 скликання від 18.12.2001 року та передала у приватну власність земельну ділянку у с. Могилівка, яка перебуває на даний час у користуванні [PERSON], загальною площею 0,36 га, з яких: 0,25 га для обслуговування житлового будинку, 0,11 га для ведення особистого селянського господарства. 27.06.2002 року 2 сесія 4 скликання [PERSON] сільської ради постановила рішення «Про зміни до рішення 21 сесії 3 скликання [PERSON] сільської ради від 18.12.2001 року», «Про затвердження площ земельних ділянок згідно протоколу узгоджувальної комісії» та приватизацію земельних ділянок, яким вирішила: 1. Відмінити п. 2 рішення 21 сесії 3 скликання від 16.12.2001 року «Про затвердження площ земельних ділянок згідно протоколу узгоджувальної комісії». 2. Передати у приватну власність земельну ділянку в с. Могилівка, яка перебуває на даний час у користуванні [PERSON], загальною площею 0,61 га: 0,25 га для обслуговування житлового будинку; 0,36 га для ведення особистого селянського господарства жительниці с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області [PERSON] Місцезнаходження даної земельної площу: 0,36 га по вул. Першотравнева, 77 (садиба [PERSON]В.); 0,25 га по вул.. Першотравнева біля садиби [PERSON] З них: 0,20 га якими користується [PERSON], 0,05 га від яких відмовилась [PERSON] 14.05.2004 року 14 сесія 4 скликання [PERSON] сільської ради постановила рішення «Про розгляд заяв», яким передала у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,36 га в с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області по вул.. Першотравневій,біля її будинку, успадкованому після смерті батька [PERSON], якому була передана земельна ділянка площею 0,40 га 14 сесією 21 скликання [PERSON] сільською радою від 23.09.1993 року. 12.08.2005року 22 сесія 4 скликання [PERSON] сільської ради постановила рішення «Про відміну всіх рішень раніше прийнятих сесій, та видачу державного акта, яким вирішила: 1. Відмінити рішення раніше прийнятих сесій; а) 2 сесія 4 скликання від 27.06.2002 року «Про припинення права користування та права власності на земельну ділянку в п.1» припинити право користування та право власності земельними ділянками [PERSON], який помер 25.11.1993 року, 0,53га та зарахувати до земель запасу сільської ради; б) 2 сесія 4 скликання від 27.06.2002 р. «Про зміни до рішення 21 сесії 3 скликання [PERSON] сільської ради від 18.12.2001 р. «Про затвердження площ земельних ділянок згідно протоколу узгоджувальної комісії та приватизацію земельних ділянок»; в)14 сесія 4 скликання від 14.05.2004 р. «Розгляд заяв» вважати такими, що не вирішили питання. Видати як спадкоємцю за законом з12.08.1994 р. на підставі ст. 529 під №98, реєстраційний номер спадкової справи 1-924, державний акт на право власності на присадибну земельну ділянку площею 0,36 га, яка знаходиться біля її будинку по вул. Першотравневій, 77 гр. [PERSON], відповідно до рішення 14 сесії 21 скликання від 23.09.1994 р. 20.02.2007 р. Жмеринською міжрайонною прокуратурою в інтересах [PERSON] предявлено позов до [PERSON] сільської ради про скасування рішення сесії [PERSON] сільської ради «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки [PERSON]В.» від 10.04.2006 р. та визнання недійсними державних актів про право власності на землю від 19.07.2006 р. серії ЯБ №683839 на земельну ділянку розміром 0,0733 га та від 19.07.2006 р. серії ЯБ №683838 на земельну ділянку розміром 0,2500 га. Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28.04.2007 р. позов задоволено, визнано незаконним та зобовязано [PERSON] сільську скасувати рішення 1 сесії 5 скликання [PERSON] сільської ради від 10.04.2006 р. «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки [PERSON]В.» та рішення видати [PERSON] державні акти про право приватної власності на землю. Визнано недійсними державні акти про право приватної власності на землю площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих будівель по вул. Першотравневій, 77 в с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області, виданого на імя [PERSON], 19.07.2006 р. серії ЯБ №683838 та земельну ділянку площею 0,0733 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Першотравневій, 77 в с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області, виданого на імя [PERSON] від 19.07.2006 р. серії ЯБ №683838 на земельну ділянку розміром 0,2500 га. 14.06.2007 р. 11 сесія 5 скликання [PERSON] сільська рада прийняла рішення про видачу державного акту про право власності на земельну ділянку площею 0,36 га [PERSON] спадкоємцеві за законом. 14.06.2007 р. 14 сесія 21 скликання [PERSON] сільська рада постановила рішення «Про видачу державного акта про право власності на земельну ділянку» яким вирішила видати державний акт про право власності на присадибну земельну ділянку площею 0,36 га для ведення особистого підсобного господарства та обслуговування будинку №77 розташовану по вул. Першотравнева в с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області на імя [PERSON], спадкова справа №10924. 13.06.2007 р. 11 сесії 5 скликання [PERSON] сільської ради постановила рішення «Про скасування рішення 1 сесії 5 скликання від 10.04.2006 р.» яким вирішила: 1. Скасувати рішення 1 сесії 5 скликання [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 10.04.2006 р. «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки [PERSON]В.»; 2. Визнати недійсним державні акти на право приватної власності на землю. 14.06.2007 р. 2 сесія 5 скликання [PERSON] сільської ради постановила рішення «Про приватизацію присадибної земельної ділянки», яким вирішила передати [PERSON] у власність присадибну земельну ділянку площею 0,36 га, розташовану по вул. Першотравнева, 77 с. Могилівка, яка була приватизована її батьком [PERSON] рішенням 14 сесії 21 скликання від 23.09.1993 р. і перейшла у їй у спадщину, відповідно до ст. 81 ч. 1 п. «г» ЗК України. В липні 2008 р. 23 сесія 5 скликання [PERSON] сільської ради постановила рішення «Про скасування рішення 2 сесії 5 скликання від 14.06.2007 р. та видачу державного акту на право власності на земельну ділянку», яким вирішила видати державні акти про право власності на присадибну земельну ділянку площею 0,36 га, в тому числі 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та 0,11 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Першотравневій, 77 в с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області на імя [PERSON] Постановою Жмеринського міськрайонного суду від 15.09.2009 р. визнано незаконним та скасовано рішення сесії [PERSON] сільської ради від 21.08.2008 р. 13.10.2009 р. 35 сесія 5 скликання [PERSON] сільської ради постановила рішення «Про скасування рішення 23 сесії 5 скликання від 21.07.2008 р.» та визнання недійсним акту на підставі цього рішення, яким вирішила скасувати рішення 23 сесії 5 скликання [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 21.07.2008 р. «Про скасування рішення 11 сесії 5 скликання [PERSON] сільської ради від 14.06.2007 р. про видачу державного акту на право власності на присадибну земельну ділянку площею 0,36 га по вул. Першотравнева, 77 в с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області. На імя [PERSON]; визнано недійсним державні акти видані на підставі рішення 23 сесії 5 скликання [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 21.07.2008 р. про право власності на присадибну земельну ділянку площею 0,36 га, в тому числі 0,25 га для будівництва та обслуговування будівель та споруд, та 0,11 га для веденя особистого селянського господарства по вул. Першотравневій, 77 в с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області на імя [PERSON] 13.07.2011 р. 5 сесія 6 скликання [PERSON] сільської ради постановила рішення «Про надання дозволу на розробку технічної документації та видачу державного акту», яким вирішено надати [PERSON] дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), на території с. Могилівка по вул. Першоравнева, 77 Жмеринського району Вінницької області, для передачі у власність земельної ділянки площею 0,36 га для ведення особистого селянського господарства та будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд, складання документів, що посвідчують право власності на зазначену земельну ділянку відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом. [PERSON] в місячний строк укласти договір на розробку технічної документації із землеустрою із організацією, яка має дозвіл (ліцензію) на виконання цих видів робіт. Розроблену технічну документацію із землеустрою подати, після погодження з відповідними органами, на затвердження сесії сільської ради. 17.07.2012 р. 12 сесія 6 скликання [PERSON] сільської ради постановила рішення «Про скасування рішення сесії», яким вирішила скасувати рішення сесій по приватизації присадибної земельної ділянки [PERSON] по вул. Першотравневій, 77 в с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області: рішення 21 сесії 3 скликання від 18.12.2001 р. «Про затвердження площ земельних ділянок згідно протоколу узгоджувальної комісії»; рішення 2 сесії 4 скликання від 27.06.2002 р. «Про припинення права користування та права власності на земельну ділянку п. 1; рішення 14 сесії 4 скликання від 14.05.2004 р. «Розгляд заяв вважати такими, що не вирішили питання»; рішення 22 сесії 4 скликання від 12.08.2005 р. «Про відміну всіх рішень раніше прийнятих сесій та видачу державного акта»; рішення 1 сесії 5 скликання від 10.04.2006 р. «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки»; рішення 11 сесії 5 скликання від 14.06.2007 р. «Про видачу державного акта на право власності на земельну ділянку»; рішення 23 сесії 5 скликання від 21.07.2008 р. «Про скасування рішення 11 сесії 5 скликання від 14.062007 р. та видачі державних актів на право власності на земельні ділянки»; рішення 35 сесії 5 скликання від 13.10.2009 р. «Про скасування рішення 23 сесії 5 скликання від 21.07.2008 р. та визнання недійсними акти на підставі цього рішення»; рішення 5 сесії 6 скликання від 13.07.2011 р. «Про надання дозволу на розробку технічної документації. 09.10.2012 р. 14 сесія 6 скликання [PERSON] сільської ради постановила рішення «Про внесення змін в рішення №14с21скл від 23.09.1993 року», яким внесла зміни до 14 сесії 21 скликання від 23.09.1993 р. в частині передачі у приватну власність земельної ділянки по вул. Першотравневій, 77 в с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області [PERSON], змінивши площу земельної ділянки з 0,40га на 0,36 га, відповідно акту обміру земельної ділянки від 27.09.2012 р., так як конфігурація земельної ділянки з 1993 року по теперішній час не змінювалася. 15.10.2012 р. Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області у справі за позовом Жмеринського міжрайонного прокурора в інтересах [PERSON] до [PERSON] сільської ради про визнання права власності [PERSON] на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, визнано право власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 0,36 га по вул. Першотравневій, 77 в с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 25.11.1993 р. Рішення суду набуло законної сили. 22.04.2013 р. 18 сесія 6 скликання [PERSON] сільська рада прийняла рішення «Про надання дозволу на розробку технічної документації, яким вирішила: надати [PERSON] дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території с. Могилівка, вул. Першотравнева, 77 Жмеринського району Вінницької області для передачі у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,36 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства [PERSON] 25.05.2013 р. за вих. №70/13 адвокатом направлено запит до [PERSON] сільської ради з проханням скасувати п. 1 рішення 18 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради від 22.04.2013 р. в частині цільового призначення земельної ділянки по вул. Першотравневій, 77 в с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області площею 0,36 га, яка відповідно до рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15.10.2012 р. належить на праві приватної власності [PERSON]; постановити в цій частині рішення, яким згідно ст. 1225 ЦК України встановити цільове призначення вказаної земельної ділянки, яке було встановлене рішенням 14 сесії 21 скликання [PERSON] сільської ради від 23.09.1993 р. «для ведення особистого підсобного господарства та обслуговування житлового будинку». 29.05.2013 р. за вих. №57 сільським головою надано відповідь про те, що даний запит буде розглянутий на сесії сільської ради. 13.08.2013 р. за вих. №72 сільський голова надав відповідь і рішення від 07.08.2013 р. 20 сесії 6 скликання №9 «Про розгляд запиту від 25.05.2013 року» [PERSON] сільської ради, відповідно до яких сесія сільської ради відмовила в задоволенні запиту. 16.10.2014 р. 28 сесія 6 скликання [PERSON] сільської ради прийняла рішення «Про усунення порушень вимог земельного законодавства при надання дозволу на розробку технічної документації», яким вирішила надати [PERSON] дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою, щодо вдосконалення меж земельної ділянки в натурі на території с. Могилівка вул. Першотравнева, 77 Жмеринського району Вінницької області для передачі у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та орієнтовною площею 0,11 га для ведення особистого селянського господарства. З дня прийняття спадщини [PERSON], 13.09.1994 р., по теперішній час [PERSON] сільською радою постановлено 19 рішень щодо видачі державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,36 га, що по вул. Першотравневій, 77 в с. Демидівка Жмеринського району Вінницької області, із яких 3 скасовані компетентним судом, 13 скасовувались, змінювалися самою [PERSON] сільською радою. [PERSON] отримала земельну ділянку у власність по спадщині за законом після смерті батька [PERSON], а тому вважає, що правовідносини, що склалися мають регулюватися п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України та обмежень щодо норм земельної ділянки не мають. Рішенням [PERSON] сільської ради від 22.04.2013 р. змінено цільове призначення земельної ділянки, встановлене рішення цієї ж сільської ради від 23.09.1993 р., що вважає недопустимим відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Також вважає, що сільською радою при постановленні рішення від 21.04.2013 р. та від 07.08.2013 р. №9 порушено вимоги ст. 81 ЗК України та ст. 1225 ЦК України. На підставі норм Земельного Кодексу України, 1990 року, Закону України «Про власність» та ст. 1225 ч.1 чинного ЦК України, просить визнати незаконним та скасувати рішення 28 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 16.10.2014 року №1 в частині надання [PERSON] дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на території с.Могилівки вул. Першотравнева, 77 Жмеринського району Вінницької області, для передачі у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та орієнтовною площею 0,11 га, для ведення особистого селянського господарства. Також просить зобов»язати даного відповідача надати [PERSON] дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 0,36 га, для ведення особистого підсобного господарства, яка знаходиться по вул. Першотравневій, 77 с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області та згідно рішення Жмеринського міського суду від 15.10.2012 року належить їй на праві приватної власності в порядку спадкування за законом, після смерті її батька [PERSON]; сприяти [PERSON] в отриманні правостановлюючих документів на земельну ділянку, яка знаходиться по вул. Першотравневій, 77 в с.Могилівка Жмеринського району. Також просить зобов»язати відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області на підставі рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15.10.2012 року зареєструвати право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,36 га, яка знаходиться по вул. Першотравневій, 77 в с.Могилівка Жмеринського району Вінницької області в порядку спадкування за законом, після смерті батька [PERSON]; видати [PERSON] свідоцтво на право приватної власності на нерухоме майно земельну ділянку площею 0,36 га., для ведення особистого підсобного господарства, яка знаходиться по вул. Першотравневій, 77 в с.Могилівка Жмеринського району Вінницької області. Також просить зобов»язати управління Держгеокадастру в Жмеринському районі Вінницької області головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області присвоїти [PERSON] кадастровий номер на земельну ділянку площею 0,36 га., що знаходиться по вул. Першотравневій, 77 в с.Могилівка Жмеринського району Вінницької області, право власності на яку, в порядку спадкування за законом, визнано за [PERSON], рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 15.10.2012 року. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала із викладених у ньому підстав, просила його задовольнити, суду пояснила, що в 1993 році вона отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті свого батька [PERSON], в тому числі на землю по вул. Першотравневій,77 в с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області. З того часу вона намагається оформити спадщину, однак не може цього зробити через чисельні неправомірні рішення з боку всеможливих органів влади, неправомірні дії різноманітних посадових осіб, суддів, працівників прокуратури, працівників держкомзему, працівників [PERSON] сільської ради, а зокрема, сільського голови [PERSON] Підтримала надані письмові заперечення (а.с.94-95) Вказала, що сільська рада не видає їй рішення сесії батька, розмір земельної ділянки зменшився з 0,40 до 0,36 га, вона зверталась до різноманітних органів, рішення сесії скасовувались як самою сільською радою, так і за рішеннями судів. Вона відмовилась від державних актів, та вони були визнані недійсними. Позивачка зверталась на прийом до різноманітних органів та отримувала роз»яснення про те, що до неї має перейти земельна ділянка у тому вигляді, яка передана її батькові «приватизована». ЇЇ права неодноразово порушені, не визначено цільове призначення земельної ділянки, неправильно вказане по батькові батька. Вважає, що вона має право на отримання єдиного правовстановлюючого документу на єдину земельну ділянку площею 0,36 га по вул. Першотравневій, 77 в с.Могилівка Жмеринського району Вінницької області із цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства згідно рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15.10.2012 року, оскільки така земельна ділянка успадкована нею за законом після смерті батька. Ст. 121 чинного Земельного кодексу не підлягає застосуванню. Саме рішення підлягає державній реєстрації, та вказаній земельній ділянці має бути присвоєно кадастровий номер. Представник позивача адвокат [PERSON] позов підтримав, із підстав, що в ньому викладені, просив його задовольнити. Суду пояснив, що згідно рішення [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 23.09.1993 року 14 сесії 21 скликання прийнято рішення про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,40 га громадянину с.Могилівка [PERSON]. Вважає, що дане рішення прийнято на підставі Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року N 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок». Вважає, що суд має брати до уваги копію архівної виписки із вказаного рішення, яке датоване 2014 роком. Позивачка [PERSON] все життя прожила у будинку, який розташований в с.Могилівка по вул. Першотравневій, 77 та успадкувала будинок, а також земельну ділянку, як єдиний спадкоємець, однак отримала лише свідоцтво про право на спадщину на будинок. У 2012 році Жмеринським судом прийнято рішення, яким визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку, що є предметом розгляду в порядку спадкування за законом у розмірі 0,36 га та в ньому не зазначено цільового призначення вказаної земельної ділянки. Однак це не може бути перешкодою для його реєстрації. Зокрема, посилаючись на роз»яснення, вважає, що якщо існує рішення щодо передачі земельної ділянки, а громадянин помер та не отримав державний акт, то оформлення права власності здійснюється на спадкоємців за тим самим цільовим призначенням. Передача земельної ділянки відбулась на підставі п.г ч. 1 ст. 81 ЗК України, яка не містить будь-яких обмежень щодо площ земельних ділянок, та і земельне законодавство не містить будь-яких обмежень в цій частині. Стаття 121 ЗК України не застосовується до спірних правовідносин, так як відбулась не передача земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, а спадкування земельної ділянки на підставі ст. 1225 ЦК України. Таким чином вважає рішення [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області №1 від 16.10.2014 року 28 сесії 6 скликання «Про усунення порушень вимог земельного законодавства при наданні дозволу на розробку технічної документації» незаконним. Також не погоджується із формулюванням, що викладене у рішенні, а саме вказання щодо передачі у власність земельної ділянки, яка вже передана у власність рішенням суду 2012 року. Оскаржуваним рішенням надано дозвіл на розробку технічної документації двох земельних ділянок не в порядку спадкування, а в порядку передачі земельних ділянок із земель державної власності з різним цільовим призначенням. Припис прокуратури, який надано відповідачем не містить шляху визначення цільового призначення щодо земельної ділянки [PERSON] та прийняття оскаржуваного рішення є вільним трактуванням припису. Оскільки першочергового цільового призначення не було вказано у первісному рішенні, однак ним надавалась єдина земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства, то у такому вигляді, вона має перейти до спадкоємців, та поділ земельної ділянки є незаконним та немотивованим. Оскільки рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області 2012 року набуло законної сили то воно підлягає виконанню, а саме державній реєстрації, у чому позивачці було відмовлено, а одній земельній ділянці підлягає присвоєнню єдиний кадастровий номер, не дивлячись на наявність попередніх кадастрових номерів двох земельних ділянок, які були присвоєні в ході виготовлення технічної документації у 2006 році, державні акти за результатами якої були скасовані. Оскільки права позивачки тривалий час порушуються, їх відновлення можливе лише шляхом задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області сільський голова [PERSON] позов [PERSON] не визнав. Суду пояснив, що у 1993 році за заявою батька позивачки [PERSON] було винесено рішення про передачу йому у приватну власність земельної ділянки площею 0,40 га, яка надалі була змінена рішенням сесії сільської ради на 0,36 га. по вул. Першотравневій, 77 в с.Могилівка Жмеринського району Вінницької області. У даному рішенні не було вказано цільове призначення земельної ділянки. Оскільки [PERSON] помер та не встиг виготовити технічну документацію та отримати державний акт, то спадкоємиця позивачка [PERSON] оформила на себе лише житловий будинок за вказаною адресою. Надалі з 2005 року почались звернення щодо земельної ділянки [PERSON] З того часу оскільки діяв новий земельний кодекс рішення приймались згідно його норм, однак рішення були неодноразово скасовані за ініціативи позивачки та порушень, допущених в ході їх винесення. Також було скасовано державні акти. Сільська рада згідна піти на зустріч позивачці, однак оскільки на даний час існують норми щодо норм передачі земельних ділянок, то винести рішення у такому вигляді, як просить позивачка неможливо, оскільки суперечить закону. Сільська рада виконає в межах своїх повноважень будь-яке рішення суду, однак звертає увагу, що на спірній земельній ділянці в с. Могилівка розташований житловий будинок, а зміна цільового призначення земельної ділянки тягне за собою відповідальність. Також у 2012-2013 роках [PERSON] сільською радою виносились рішення, які не суперачить вимогам позивачки, однак вони не приймались до виконання жодною землевпорядною організацією, а відтак на виконання припису Жмеринської міжрайонної прокуратури, оскаржуваним рішенням надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою відповідно до норм, що встановлені у ст. 121 ЗК України. Вважає таке рішення законним та прийняття іншого рішення неможливим, оскільки на час його винесення діє новий Земельний кодекс та оскаржуваним рішенням приведено у відповідність вимогам закону рішення 2013 року. До даного часу технічна документація не виготовлена і на затвердження сільській раді не надана. Представник відповідача [PERSON] Держгеокадастру у Жмеринському районі Вінницької області Вінницькій області [PERSON] позов [PERSON] не визнав, просив в його задоволенні відмовити, підтримав надані суду заперечення (а.с.61-63), згідно яких рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12.10.2012 р. за позивачем визнано право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,36 га в с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області по вул. Першотравневій, 77. [PERSON] до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених Законом України «Про державний земельний кадастр» номера; кадастровий номер земельної ділянки індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Згідно ст. 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором. Для державної реєстрації земельної ділянки Державного кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію подаються: заява про реєстрацію земельної ділянки; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документ, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації земельної ділянки. на підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно надається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер. Крім того, ст. 22 ЗУ «Про землеустрій» передбачено, що землеустрій здійснюється на підставі: рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; укладених договорів між юридичними си фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; судових рішень. [PERSON] до ст. 26 ЗУ «Про землеустрій» розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи підприємці, які володіють необхідним технічним та технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою. Позивачу рішенням 28 сесії 6 скликання від 16.10.2014 р. [PERSON] сільської ради надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості та території с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області по вул. Першотравневій, 77 для передачі у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та орієнтовною площею 0,11 га для ведення особистого селянського господарства в порядку спадкування за законом згідно рішення суду від 15.10.2012 р. А тому лише при зверненні позивача до Державного кадастрового реєстратора [PERSON] Держгеокадастру у Жмеринському районі для проведення Державної реєстрації земельної ділянки у спосіб визначений чинним законодавством України даній земельній ділянці буде присвоєно кадастровий номер. Додатково та на запитання пояснив, що присвоєння кадастрового номеру здійснюється в ході виготовлення технічної документації, яка розробляється на підставі рішення сільської ради. В ході виготовлення технічної документації формується земельна ділянка, відомості щодо неї вносяться до системи ДЗК та формується кадастровий номер, який містить відповідну закодовану інформацію. Оскільки така документація не виготовлена, то присвоєння кадастрового номеру не є можливим та не буде можливим навіть у разі винесення зобов»язального рішення, оскільки не є технічно можливим. Крім того вважає, що при даних обставинах підлягають застосуванню норми ст. 121 ЗКУ та має виготовлятись технічна документація на дві земельні ділянки згідно цільового призначення, що визначене чинним земельним законодавством. Також в ході виготовлення технічної документації у 2006 році земельним ділянкам [PERSON] було присвоєно кадастрові номера, про що надав відповідну довідку, та внесено відомості до ДЗК, однак у зв»язку із скасуванням державних актів, відсутністю власника, надати відповідний витяг неможливо. Так само у разі виготовлення технічної документації згідно оскаржуваного рішення, спірним земельним ділянкам буде присвоєно кадастрові номера. В задоволенні позову просив відмовити. Представник відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, будучи належним чином, неодноразово та завчасно повідомленим про час та місце проведення судових засідань, у судові засідання не з»являвся, на адресу суду надійшла заява (а.с.133) щодо розгляду справи на розсуд суду та у відсутність представника вказаного відповідача. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, копії рішень належної якості, які містяться в матеріалах цивільної справи № 130/3290/13-ц (провадження 2/130/20/2014) та на які посилався представник позивача, суд встановив наступні обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача та заперечення відповідача, докази, якими вони підтверджуються, а також законодавство, що їх регулює. Суд звертає увагу, що між сторонами виник спір з приводу того, яке законодавство підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Згідно рішення [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 23.09.1993 року 14 сесії 21 скликання прийнято рішення про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,40 га громадянину с.Могилівка [PERSON] (а.с.15, а.ц.с. 130/3290/13-ц 67, а.с. 169, 187) Цільове призначення переданої земельної ділянки та адресу місця її розташування у наданих сторонами копіях та копії архівної довідки не вказано. Суд не бере до уваги твердження позивачки про те, що у [PERSON] виникло право власності на вказану земельну ділянку, а також те, що в витягу (а.с.42, а.ц.с. 130/3290/13-ц 151) вказано цільове призначення виділеної земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства, оскільки надана позивачем копія вказаної виписки суперечить іншим матеріалам цивільної справи, вказана обставина не визнана відповідачем та не доведена позивачем належним та допустимим доказом, а надана суду копія вказаного витягу містить незастережені дописки та виправлення. На час винесення вказаного рішення діяв Земельний Кодекс УРСР, від 18.12.1990, № 561-XI, згідно ст. 6 якого (у відповідній редакції), громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для: ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); садівництва; дачного і гаражного будівництва. Громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі: одержання їх у спадщину; одержання частки землі у спільному майні подружжя; купівлі-продажу, дарування та обміну. Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими [PERSON] народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно. Безплатно земельні ділянки передаються у власність громадян для: ведення селянського (фермерського) господарства у межах середньої земельної частки, що обчислюється у порядку, передбаченому цією статтею; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), в тому числі земельні ділянки, що були раніше надані у встановленому порядку громадянам для цієї мети, у межах граничного розміру, визначеного статтею 67 цього Кодексу; садівництва; дачного і гаражного будівництва. Згідно ст.9 ЗКУ (1990 року) до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування [PERSON] народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належало: 1) передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу; 2) реєстрація права власності, права користування землею і договорів на оренду землі; 3) вилучення (викуп) земель відповідно до статті 31 цього Кодексу; 4) справляння плати за землю; 5) ведення земельно-кадастрової документації; 6) погодження проектів землеустрою; 7) здійснення державного контролю за використанням і охороною земель, додержанням земельного законодавства; 8) сприяння створенню екологічно чистого середовища і поліпшенню природних ландшафтів; 9) припинення права власності або користування земельною ділянкою чи її частиною; 10) видача висновків про надання або вилучення земельних ділянок, яке провадиться вищестоящою [PERSON] народних депутатів; 11) погодження будівництва жилих, виробничих, культурно-побутових та інших будівель і споруд на земельних ділянках, що перебувають у власності або користуванні; 12) вирішення земельних спорів у межах своєї компетенції; 13) вирішення інших питань у галузі земельних відносин у межах своєї компетенції. Згідно ст.17 ЗКУ (1990 року) передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться [PERSON] народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, [PERSON] народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім'ї. [PERSON] народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) [PERSON] народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) [PERSON] народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність. Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими [PERSON] народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для: ведення селянського (фермерського) господарства у розмірі згідно з статтею 52 цього Кодексу; ведення особистого підсобного господарства у розмірі згідно з статтею 56 цього Кодексу; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу. Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо). Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення. Згідно ст.22 ЗКУ (1990 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Згідно ст.23 ЗКУ (1990 року) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними [PERSON] народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною [PERSON] України. Згідно ст.30 ЗКУ (1990 року) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується [PERSON] народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу. Згідно ст.20 ЗКУ (1990 року) землі, придатні для потреб сільського господарства, повинні надаватися насамперед для сільськогосподарських цілей. Визначення земель, придатних для потреб сільського господарства, провадиться на підставі даних державного земельного кадастру. Згідно ст.ст.47, 48 ЗКУ (1990 року) землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для потреб сільського господарства або призначені для цих цілей. Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність і надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби. Згідно ст.50 ЗКУ (1990 року) для ведення особистого підсобного господарства громадянам за рішенням сільської, селищної, міської [PERSON] народних депутатів передаються безплатно у власність земельні ділянки, в межах населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надаються безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара. За бажанням громадян їм додатково можуть надаватися земельні ділянки у користування. Згідно ст.65 ЗКУ (1990 року) до земель сільського населеного пункту належать усі землі, що знаходяться в межах, установлених для цього пункту в порядку землеустрою. Землі сільського населеного пункту перебувають у віданні сільської [PERSON] народних депутатів. Згідно ст.67 ЗКУ (1990 року) громадянам за рішенням сільської, селищної, міської [PERSON] народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач. Розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше, зокрема, у сільських населених пунктах - 0,25 гектара. На час винесення вказаного рішення також діяв ДЕКРЕТ КАБІНЕТУ МІНІСТРІВ УКРАЇНИ від 26 грудня 1992 року N 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», яким було постановлено сільським, селищним, міським [PERSON] народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України. При цьому право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною [PERSON] народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Зупинено дію частини другої статті 17 і статті 23 Земельного кодексу України щодо власників земельних ділянок, визначених статтею 1 цього Декрету. Аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що на час винесення рішення 1993 року, що досліджується судом, земельним законодавством, що діяло на час його винесення було визначено такі види цільового призначення земельної ділянки, як для ведення особистого підсобного господарства, які законодавством класифікувались як землі для сільськогосподарських цілей та визначались за даними державного земельного кадастру, та для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач, які законодавством класифікувались як землі сільського населеного пункту. Передача у власність вказаних земельних ділянок здійснювалась з ініціативи громадян, однак за відповідним рішенням сільської, селищної, міської [PERSON] народних депутатів, залежно від місця розташування земельної ділянки та повноважень органу місцевого самоврядування. Також були передбачені норми для вказаних земельних ділянок, залежно від цільового призначення: для ведення особистого підсобного господарства у розмірі не більше 0,6 гектара; для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектара. Також вказані норми встановлювали нерозривний звязок між виникненням права власності на земельну ділянку з обовязковим одержанням її власником державного акта на право власності. Ст. 30 ЗК України (1990 р.) в імперативній формі передбачала автоматичний перехід права власності на земельну ділянку у разі переходу права власності на будівлю і споруду та закріплювали загальний принцип цілісності обєкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. Згідно з цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Згідно чинного на час прийняття вказаного вище рішення ЗУ «Про власність» у ст. 14 передбачено, що громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для: ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); садівництва; дачного і гаражного будівництва. Громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі: одержання їх у спадщину; одержання частки землі у спільному майні подружжя; купівлі-продажу, дарування та обміну. Оскільки спадщина відкрилась у зв»язку із смертю 25.11.1993 року [PERSON], то спадкові відносини [PERSON] регулюються Цивільним кодексом УРСР, які не містили окремих норм щодо спадкування земельної ділянки. Згідно роз»ясень, що містяться у п. 10 Постанови Пленуму ВЕРХОВНОГО СУДУ України від 30.05.2008 N 7 Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15 ) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Правило статті 1225 ЦК ( 435-15 ) про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. Позивач та її представник стверджують, що рішенням від 23.09.1993 року 14 сесії 21 скликання передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,40 га громадянину с.Могилівка [PERSON] цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства та саме за адресою с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області по вул. Першотравневій, 77, де розташовано житловий будинок, який належав батькові позивачки [PERSON], який помер 25.11.1993 року та після смерті якого [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з житлового будинку з господарськими спорудами (а.с.16-17). Оскільки на час винесення вказаного рішення діяли норми ЗКУ 1990 року, то цільове призначення земельної ділянки не може бути змінене та переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням цільового призначення згідно ст. 1225 діючого ЦК України. Оскільки [PERSON] сільська рада в оскаржуваному рішенні змінила цільове призначення земельної ділянки, на підставі ст. 121 чинного ЗК України, то рішення підлягає скасуванню, а тому заявили вимогу про зобов»язання [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області надати [PERSON] дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 0,36 га, для ведення особистого підсобного господарства, яка знаходиться по вул. Першотравневій, 77 в с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області та згідно рішення Жмеринського міськрайонного суду від 15.10.2012 року належить їй на праві приватної власності в порядку спадкування за законом, після смерті її батька [PERSON]; сприяти [PERSON] в отриманні правостановлюючих документів на земельну ділянку, яка знаходиться по вул. Першотравневій, 77 в с.Могилівка Жмеринського району. Факт розташування земельної ділянки, яка знаходиться по вул. Першотравневій, 77 в с.Могилівка Жмеринського району підтверджується як визнанням його сторонами у судовому засіданні, так і матеріалами оглянутої у судовому засіданні інвентаризаційної справи № 92 с.Могилівка вул. Першотравнева, 77. Також факт постійного проживання [PERSON] за вказаною адресою підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради від 21.03.2012 року, зміст якої підтверджений сільським головою [PERSON] в судовому засіданні (а.с.168) З часу винесення рішення [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 23.09.1993 року 14 сесії 21 скликання, сільською радою неодноразово виносились рішення з приводу спірних правовідносин, однак вони як самою [PERSON] сільською радою, так і судами були скасовані (а.с. 18; 19 - а.ц.с. 130/3290/13-ц 69; 20 - а.ц.с. 130/3290/13-ц 70; 21; 22; 23 - а.ц.с. 130/3290/13-ц 74; 24 - а.ц.с. 130/3290/13-ц 75; 25; 26 - а.ц.с. 130/3290/13-ц 76; 27 - а.ц.с. 130/3290/13-ц 77; 28; 29; 44) Спірні правовідносини не були врегульовані. Вказані обставини сторонами не оспорені, а відтак відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України беруться судом до уваги. Також в ході багаторічних спорів позивачки земельним ділянкам в с.Могилівка Жмеринського району за [PERSON] було присвоєні кадастрові номера у 2006 році (а.с.197) Земельний Кодекс України (1990 року) втратив чинність з 01.01.2002 року у зв»язку із набранням чинності Земельним Кодексом України від 25.10.2001 року, який із змінами та доповненнями діяв на час винесення оскаржуваного рішення та діє на час правовідносин, з приводу яких заявлено вимоги до інших відповідачів у справі, що пов»язані із виконанням рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15.10.2012 року. Рішенням [PERSON] сільської ради №1 14 сесії 6 скликання від 09.10.2012 року (а.с. 30 - а.ц.с. 130/3290/13-ц 80) внесено зміни до рішення 14 сесії 21 скликання від 23.09.1993 року в частині передачі в приватну власність земельної ділянки по вул. Першотравневій, 77 в с.Могилівка Жмеринського району Вінницької області [PERSON], змінивши площу переданої земельної ділянки з 0.40 га на 0,36 га, відповідно до акту обміру земельної ділянки від 27.09.2012 року, так як конфігурація земельної ділянки з 1993 року по даний час не змінювалась. Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15.10.2012 року задоволено позов Жмеринського міжрайонного прокурора в інтересах [PERSON] до [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,36 га по вул. Першотравневій, 77 в с.Могилівка Жмеринського району Вінницької області в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 25.11.1993 року. Вказане рішення набуло законної сили. (а.с. 31-32) Рішенням [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області №1 від 22 квітня 2013 року 18 сесії 6 скликання «Про надання дозволу на розробку технічної документації» на виконання рішення суду від 15.10.2012 року, вирішено надати [PERSON] дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), на території с.Могилівка вул. Першотравнева,77 Жмеринського району Вінницької області, для передачі у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,36 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, ведення особистого селянського господарства. [PERSON] у місячний термін укласти договір на розробку технічної документації, розроблену технічну документацію із землеустрою подати на затвердження сесії сільської ради. Вказане рішення оскаржувалось [PERSON], про що свідчать матеріали цивільної справи 130/3290/13-ц , копії матеріалів із якої досліджувались судом за клопотанням представника позивача, а також переписка представника позивача [PERSON] у вказаній справі адвоката [PERSON] (а.с.34-39 а.ц.с. 130/3290/13-ц 83-84, 86-87). Також вказане рішення, згідно пояснень представника відповідача [PERSON] не потягло за собою жодних юридичних наслідків, оскільки у такому вигляді не приймалось до виконання жодною організацію, яка розробляє технічну документацію. Згідно подання № 78-3227 вих.14 від 11.09.2014 року Жмеринської міжрайонної прокуратури (а.с.176-177) вбачається, що прокуратурою було проведено перевірку та встановлено порушення вимог ст.ст. 120, 121 ЗКУ при прийнятті рішень «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо виготовлення документів, що посвідчують право власності, право користування земельною ділянкою», а саме не зазначено норм безоплатної передачі земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, а тому числі і рішенням №1 від 22 квітня 2013 року 18 сесії 6 скликання щодо [PERSON] та вказано привести рішення у відповідність із законом. Оскаржуваним рішенням [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області №1 від 16.10.2014 року 28 сесії 6 скликання «Про усунення порушень вимог земельного законодавства при наданні дозволу на розробку технічної документації» (а.с.142) відповідно до подання № 78-3227 вих.14 від 11.09.2014 року Жмеринської міжрайонної прокуратури (а.с.176-177) про приведення у відповідність рішення 18 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради від 22.04.2013 року по [PERSON], на виконання рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15.10.2012 року, вирішено надати [PERSON] дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), на території с.Могилівка вул. Першотравнева,77 Жмеринського району Вінницької області, для передачі у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та орієнтовною площею 0,11 га для ведення особистого селянського господарства в порядку спадкування за законом згідно рішення суду від 15.10.2012 року. [PERSON] у місячний термін укласти договір на розробку технічної документації, розроблену технічну документацію із землеустрою подати на затвердження сесії сільської ради. Згідно відповіді №3.2-12 від 15.02.2016 відділ Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області повернув [PERSON] заяву про державну реєстрацію прав та комплект документів до неї для належного оформлення та подання в органи державної реєстрації у відповідності до вимог діючого законодавства та діловодства України (а.с.145) Позивачкою [PERSON] було здійснено багаторазові звернення з приводу відновлення, порушених на її думку прав, які були здійснені у 2014, 2011, 2015, 2012, 2004, 2010, 2005 р.р. та отримала різноманітні відповіді, які містять різні правові позиції із питання, що є предметом судового розгляду (а.с.155-158, 160, 162, 165, 166, 167,171-175, 188-196) та підготовлено заяву щодо реєстрації рішення Жмеринського суду Вінницької області у 2012 році, однак заяви зі слів позивачки не приймались до розгляду (а.с.160) [PERSON] сільською радою Жмеринського району Вінницької області розглянуто звернення [PERSON] від 10.03.2015 року (а.с.170) та надано відповідь (а.с.43) На час винесення оскаржуваного рішення діяв Земельний Кодекс України, 2001 року у редакції. Згідно ст. 12 ЗК України (у редакції на час винесення оскаржуваного рішення) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Згідно ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. Згідно ч.1 ст. 20 ЗК України встановлення та зміна цільового призначення земельних ділянок віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної [PERSON] Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Згідно ст. 21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної [PERSON] Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам. Згідно ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва використовуються відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель. Згідно ст. 23 ЗК України землі, придатні для потреб сільського господарства, повинні надаватися насамперед для сільськогосподарського використання. Згідно ч.ч.1, 3 ст. 33 ЗК України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Використання земель особистого селянського господарства здійснюється відповідно до закону. Таким законом з 19.06.2003 року є ЗУ «Про особисте селянське господарство», який у ч.7 ст. 5 захищає права громадяни України, які реалізували своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі менше 2,0 гектара, та дає їм право на збільшення земельної ділянки в межах норм, установлених статтею 121 Земельного кодексу України для ведення особистого селянського господарства. Згідно ст. ст. 38, 39, 40 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. Громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Згідно ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв'язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Згідно ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно ч.1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Згідно ч.2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара. Розмір земельної ділянки, що передається безоплатно громадянину у власність у зв'язку з набуттям ним права власності на жилий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення, встановлений частиною першою цієї статті (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, є меншим). Згідно ч.1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч.1 ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно ст. 202 ЗК України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом. Згідно ст.1 Перехідних положень ЗК України рішення про надання в користування земельних ділянок, а також про вилучення (викуп) земель, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу. Рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. На час розгляду справи у зв»язку із змінами щодо порядку реєстрації нерухомого майна перехідними положеннями встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Як встановлено у судовому засіданні первісні правовідносини 1993 року передачі земельної ділянки спадкодавцю [PERSON] виникли із підстав безоплатної передачі йому земельної ділянки згідно чинного на той час законодавства, а відтак мали бути здійснені із дотриманням норм та розмірів такої передачі, із врахуванням розташування на земельній ділянці в межах населеного пункту с.Могилівка житлового будинку, та мали наслідком розробку відповідної технічної документації, яка, за її наявності, могла б стати підставою на даний час реєстрації нерухомого майна за спадкоємцем згідно перехідних положень чинного кодексу, у разі прийняття органом місцевого самоврядування первісного рішення відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", або належного правовстановлюючого документу на ім»я спадкодавця [PERSON] у разі застосування ст. 6 ЗК України 1990 року. Матеріалами справи та доказами, що надані сторонами, встановлено відсутність як такої технічної документації, так і відповідного правовстановлюючого документу на земельну ділянку по вул. Першотравненвій, 77 в с.Могилівка Жмеринського району Вінницької області. Можливість відновити порушене право спадкодавця [PERSON] неможливо оскільки він помер. Права на все спадкове майно перейшло до спадкоємця позивачки [PERSON] Щодо рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15.10.2012 року (а.с.159), яке набуло законної сили, та яким визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,36 га по вул. Першотравневій, 77 в с.Могилівка Жмеринського району Вінницької області в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 25.11.1993 року, то із його аналізу вбачається встановлення наступних обставин: позивач звернувся до суду з цим позовом і вказав, що рішенням 14 сесії 21 скликання [PERSON] сільської [PERSON] Жмеринського району від 23.09.1993 року батьку [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,40 га по вул. Першотравневій, 77 в с.Могилівка Жмеринського району Вінницької області. 25.11.1993 року [PERSON] помер, не отримавши державного акта на право власності на вказану земельну ділянку. Як спадкоємець за законом [PERSON] отримала право власності на все майно покійного батька [PERSON], за виключенням земельної ділянки. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.03.2012 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку по вул. Першотравневій, 77 в с.Могилівка Жмеринського району Вінницької області в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку. З посиланням на ст.ст. 328, 392, 1216,1218 ч. 1,2 ст. 1225 ЦК України , ст.ст. п.2 ст.1, 81, 125, 131 чинного ЗК України ухвалено позов задовольнити. Обставин цільового призначення, присвоєння кадастрового номера у вказаному судовому рішенні не встановлено. При оцінці вказаного рішення суд виходить із того, що правові висновки суду і встановлені ним обставини не є тотожними поняттями. Висновки (судження) суду щодо прав і обов'язків сторін, зроблені на підставі встановлених при розгляді справи обставин, не є преюдиційними. Суд, враховуючи обставини раніше вирішеної справи про право на спірне майно вважає, що встановлені у судовому рішенні Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15.10.2012 року обставини свідчать про те, що у спадкодавця позивачки [PERSON] [PERSON] не виникло право власності на земельну ділянку по вул. Першотравневій ,77 в с.Могилівка Жмеринського району, так як ним не отримано жодного правовстановлюючого документу на вказану земельну ділянку. Також відповідними органами не розроблено технічної документації. Таким чином, [PERSON] є особою, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] та оформила на себе її частину житловий будинок за вказаною вище адресою. Однак, оскільки за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то і до спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Таким чином, встановлені вказаним судовим рішенням обставини та правові висновки, не виключають обов»язок [PERSON] вчинити всі необхідні дії для реєстрації права власності на земельну ділянку, що визнане судом, а у випадку, що розглядається згідно законодавства, що існує на час вчинення дій щодо набуття права власності в порядку спадкування. Також встановлені вказаним судовим рішенням обставини та правові висновки, не виключають обов»язок [PERSON] сільської ради визначити цільове призначення спадкової земельної ділянки, що не було здійснено до винесення оскаржуваного рішення. Така оцінка судового рішення узгоджується із правовою позицією, що висловлена у п. 4 постанови №5 Пленуму ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Згідно ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. [PERSON] до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК України). [PERSON] до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. [PERSON] до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до вимог ст. 16 ЦК України може бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Згідно ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ч.1 ст. 152 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Оскільки в ході судового розгляду справи не встановлено визначення цільового призначення земельної ділянки по вул. Першотравневій, 77 в с.Могилівка Жмеринського району Вінницької області при її виділенні [PERSON] рішенням [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 23.09.1993 року 14 сесії 21 скликання, правовідносини не знайшли свого правового вирішення, тому суд вважає правильним застосування при прийнятті оскаржуваного рішення положень чинного на час його винесення земельного законодавства, статті 121 ЗК України при визначенні норм земельної ділянки, на розроблення технічної документації яких надано дозвіл [PERSON], прийняте рішення загалом відповідає нормам, що вказані у законі, загальний розмір земельної ділянки відповідає розміру, що переданий [PERSON] у 1993 році, спадкові права [PERSON] не порушені, права на землю як громадянина теж не порушені, оскільки позивачка не позбавлена права отримати безоплатно земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в межах норм, встановлених законом на власне ім»я, а відтак підстав для скасування рішення №1 від 16.10.2014 року [PERSON] сільської ради «Про усунення порушень вимог земельного законодавства при наданні дозволу на розробку технічної документації» із підстав, що заявлені позивачем, не вбачається та суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у цій частині. Також суд погоджується із формулюванням, що викладене в оскаржуваному рішенні щодо надання [PERSON] дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки для передачі у власність, оскільки таке формулювання узгоджується із нормами ст.ст. 125,126 ЗКУ та ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», які пов»язують виникнення права власності на земельну ділянку із моментом державної реєстрації цих прав, чого позивачка не здійснила. Також суд враховує, що приводячи у відповідність до вимог закону оскаржуваним рішенням попереднє рішення [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області №1 від 22 квітня 2013 року 18 сесії 6 скликання «Про надання дозволу на розробку технічної документації», останнє не потягло за собою виникнення правовідносин, пов»язаних із реалізацією суб»єктивних прав та охоронюваних законом інтересів. Щодо вимог про зобов»язання зобов»язати [PERSON] сільську раду надати [PERSON] дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 0,36 га, для ведення особистого підсобного господарства, яка знаходиться по вул. Першотравневій, 77 с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області та згідно рішення Жмеринського міського суду від 15.10.2012 року належить їй на праві приватної власності в порядку спадкування за законом, після смерті її батька [PERSON]; сприяти [PERSON] в отриманні правостановлюючих документів на земельну ділянку, яка знаходиться по вул. Першотравневій, 77 в с.Могилівка Жмеринського району, то суд виходить із наступного. Суд не приймає до уваги твердження позивача, що викладене у позові про зміну цільового призначення земельної ділянки оскаржуваним рішенням всупереч ч.1 ст. 1225 ЦК України, яке було встановлене рішенням [PERSON] сільської ради від 23.09.1993 року, оскільки як вбачається із ст.20 ЗК України така зміна відбувається за проектами землеустрою щодо відведення. Наявності жодного проекту землеустрою на підтвердження цільового призначення земельної ділянки матеріалами справи не встановлено. Крім того, як беззаперечно встановлено у судовому засіданні, на земельній ділянці по вул. Першотравневій, 77 в с.Могилівка Жмеринського району Вінницької області розташовано житловий будинок, у якому мешкає позивачка до даного часу, земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту с.Могилівка, а відтак вимога зобов»язати виділити всю вказану земельну ділянку площею 0,36 га для ведення особистого підсобного господарства суперечить як вимогам чинного так і вимогам ЗК 1990 року, які передбачали виділення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у сільських населених пунктах не більше 0,25 гектара. Так само суд вважає, що заявляючи вказану вимогу, позивач просить суд визначити цільове призначення земельної ділянки без відповідних правових підстав, без застосування будь-яких спеціальних знань, та просить зобов»язати сільську раду надати [PERSON] дозвіл на виготовлення технічної документації із цим визначеним цільовим призначенням. Визначення цільового призначення земельної ділянки судами знаходиться за межами їх повноважень, що так само випливає із роз»яснень, що містяться у п.2 Постанови Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних прав», не може бути вирішене судом, а відтак в задоволенні вказаних вимог слід відмовити. Суд не приймає до уваги надані позивачем копії державних актів, що видані згідно пояснень позивача у подібній ситуації на підставі рішень [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області 1993-1994 р.р. як на посилання можливості видачі одного державного акту, оскільки вказані державні акти видані у 1997 та 2000 роках, тобто під час чинності ЗК України у 1990 року, та не можуть бути належними доказами у справі, що розглядається згідно ст. 58 ЦПК України, так як не містять інформації щодо предмета доказування. Щодо позовної вимоги [PERSON] про зобов»язання управління Держгеокадастру в Жмеринському районі Вінницької області головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області присвоїти [PERSON] кадастровий номер на земельну ділянку площею 0,36 га., що знаходиться по вул. Першотравневій, 77 в с.Могилівка Жмеринського району Вінницької області, право власності на яку, в порядку спадкування за законом, визнано за [PERSON], рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 15.10.2012 року, то суд вважає вказану вимогу передчасною, необґрунтованою законом та недоведеною належними доказами. Так згідно норм ст 79-1 ЗК України присвоєння кадастрового номера є завершальною стадією формування земельної ділянки як об»єкта цивільних прав шляхом визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Також відповідно до п. 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку. Також відповідно до п. 115 вказаного порядку державна реєстрація земельних ділянок, переданих у власність (користування) без проведення їх державної реєстрації (в тому числі у разі, коли відомості про земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, не внесені до державного реєстру земель), здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельних ділянок державної чи комунальної власності) в порядку, визначеному для державної реєстрації земельної ділянки. [PERSON] до п. 115-1 вказаного порядку (в редакції станом на 25.03.2016 року) кадастрові номери земельних ділянок, визначені відповідно до Тимчасового порядку присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 серпня 2010 р. № 749 (Офіційний вісник України, 2010 р., № 65, ст. 2263), але не присвоєні, вважаються присвоєними, а земельні ділянки - зареєстрованими у Державному земельному кадастрі з моменту письмового звернення замовника документації із землеустрою, на підставі якої було визначено кадастровий номер земельної ділянки, без подання електронного документа, якщо така документація затверджена в установленому законом порядку до 1 січня 2013 року. Відомості про дану земельну ділянку в електронній формі вносяться до Державного земельного кадастру з одного з таких джерел: обмінного файлу, на підставі якого визначено кадастровий номер земельної ділянки у період до 1 січня 2013 р., перетвореного в електронний документ; відомостей Державного земельного кадастру із статусом архівних, набутим відповідно до пункту 138 цього Порядку. При цьому кадастрові номери відповідних земельних ділянок не змінюються. Оскільки позивачем не доведено підставність вимог до [PERSON] сільської ради, не надано доказів формування земельної ділянки як об»єкта цивільних прав, в задоволенні вказаної вимоги до управління Держгеокадастру в Жмеринському районі Вінницької області головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області слід відмовити. Щодо позовної вимоги [PERSON] про зобов»язання відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області на підставі рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15.10.2012 року зареєструвати право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,36 га, яка знаходиться по вул. Першотравневій, 77 в с.Могилівка Жмеринського району Вінницької області в порядку спадкування за законом, після смерті батька [PERSON]; видати [PERSON] свідоцтво на право приватної власності на нерухоме майно земельну ділянку площею 0,36 га., для ведення особистого підсобного господарства, яка знаходиться по вул. Першотравневій, 77 в с.Могилівка Жмеринського району Вінницької області, то суд вважає вказану вимогу передчасною, необґрунтованою законом та недоведеною належними доказами. Будь-яких порушень вказаних відповідачем прав позивачки у судовому засіданні не встановлено, а єдина наявна у справі відповідь №3.2-12 від 15.02.2016 відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області свідчить про повернення [PERSON] заяви про державну реєстрацію прав та комплект документів до неї із підстав неналежного оформлення та для подання в органи державної реєстрації у відповідності до вимог діючого законодавства та діловодства України, тобто із підстав неправильного звернення для реєстрації. Порядок проведення такої реєстрації, вимоги до документів, заяв та додатків викладені у розділі IV «ПРОВЕДЕННЯ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ ПРАВ» ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та позивачем не доведено суду дотримання вказаних вимог із зверненням за реєстрацією. Також суд звертає увагу, що інших доказів на підтвердження вказаної позовної вимоги позивачем та його представником суду не подано ні до початку розгляду справи по суті, ні у підготовчому судовому засіданні, ні у строк встановлений судом для їй подачі, а тому в цій частині суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Оскільки позивачем не доведено порушення його прав відділом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, в задоволенні вказаної вимоги слід відмовити. Враховуючи те, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає, понесені нею судові витрати не підлягають відшкодуванню. [PERSON] до ст.ст.ч.1 ст. 3, 13, 15, 16 ЦК України, ст.ст. 12 , 19, ч.1 20, 21, 23 , 33, 38-40, 78, 79-1 , 81, 120,121, 122, 125, 126, 152, 202 ЗК України, ст.1 Перехідних положень ЗК України, ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.п. 107 ,115 , 115-1 Порядку ведення Державного земельного кадастру, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, Тимчасовим порядком присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 серпня 2010 р. № 749,

Outcome: dismissed