Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 20087,12 грн. заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що між сторонами був укладений кредитний договір LVL9RХО1501434 від 10 листопада 2006 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит. Свої зобовязання відповідач не виконує, кредитні кошти не повертає, проценти за користування не сплачує, незважаючи на те, що з нього вже була стягнута заборгованість відповідно до рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2013 року. В звязку з наведеним, просить позов задовольнити. Суд ухвалив розглядати справу без участі представника позивача, який у судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій позов підтримав, а розгляд справи просить проводити без його участі /а.с.22/. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, жодних документів до суду про причини його неявки не надав, суд ухвалив справу розглядати без його участі, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплачувати проценти. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 13 вересня 2013 року позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк", [PERSON] про стягнення заборгованості були частково задоволені, а саме: було стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором LVL9RХО1501434 від 10 листопада 2006 року в сумі 68467,68 грн. та стягнуто солідарне з ПАТ "Акцент-Банк", [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк суму 10000,00 грн., а всього заборгованість у сумі 78467,68 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 4843,52 грн., заборгованість по процентам за користування кредиту - 20024,06 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 1481,66 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 47905,69 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) -712,75 грн. /а.с.4/. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2013 року має преюдиціальне значення при вирішенні даного спору. Судом встановлено, що між сторонами був укладений кредитний договір LVL9RХО1501434 від 10 листопада 2006 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит /а.с.6-10/. Проте, відповідач свої зобовязання перед позивачем не виконує, не повертає суму кредиту у повному обсязі, проценти не сплачує, в звязку із чим його заборгованість перед позивачем станом на 20.03.2015 року згідно з розрахунком /а.с.5/ склала 97122,08 грн., з яких заборгованість за кредитом 4843,52 грн., заборгованість по процентам за користування кредиту - 20024,06 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 1481,66 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 70772,84 грн. Позивач просить стягнути з відповідача 18654,40 грн. заборгованості /97122,08 грн. - 78467,68 грн. (заборгованість стягнута за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2013 року) = 18654,40 грн./. З аналізу вищевказаних розрахунків, які наведені у рішенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2013 року та розрахунку позивача надано суду в межах даної справи вбачається, що фактично позивач просить суд стягнути 18654,40 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, оскільки всі інші суми були вже стягнуті з відповідача відповідно до вказаного рішення суду від 13 вересня 2013 року. Дослідивши докази у їх сукупності суд прийшов до наступних висновків щодо стягнення пені. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як убачається з вищевказаних розрахунків, які були надані суду позивачем, рішенням суду від 13 вересня 2013 року з відповідача вже стягнуто 47905,69 грн. пені, що більше ніж в два рази перевищує суму кредиту та штрафів разом взятих, що і так виходить за межі принципів розумності та справедливості. За таких обставин, суд вважає, що розмір пені, яку позивач просить стягнути вдруге, в сумі 18654,40 грн. має бути зменшений, а саме з відповідача слід стягнути за кредитним договором 300 грн. пені, що буду відповідати принципам розумності та справедливості. Щодо стягнення з відповідача штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) в розмірі 932,72 грн., то з рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2013 року вбачається, що з відповідача вже були стягнуті суми зазначених штрафів, а відтак стягнення цих штрафів вдруге також порушить принципи розумності та справедливості, а також принцип недопущення повторного притягнення особи до цивільно-правової відповідальності, який гарантований ст. 61 Конституції України, і тому у стягненні вищевказаних штрафів також слід відмовити. Крім того, з відповідача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial