Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] \~звернулися до\~суду з\~позовом до\~Ярмолинецької селищної\~ради Ярмолинецького\~району Хмельницької\~області,\~в якому просять визнати за ними: за [PERSON] право власності на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , як за колишнім членом колгоспного двору; за [PERSON] право власності на 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , як за колишнім членом колгоспного двору. В обґрунтування позовних вимог вказали, що станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору були: [PERSON] , її чоловік [PERSON] , який помер [INFO] , та дочка [PERSON] ; вони мали по 1/3 частки власності в майні колгоспного двору кожний. Після смерті чоловіка, [PERSON] успадкувала його майно і з врахуванням своєї частки, має право на 2/3 майна колгоспного двору. Згідно відповіді нотаріуса від 04.01 2021 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не надано документ, який посвідчує право спадкодавця на вказане майно. А тому, щоб захистити свої майнові права позивачі звернулися до суду. Від позивачів до суду надійшла заява, в якій вони позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, розгляд справи просять проводити у їх відсутності. Представник відповідача Ярмолинецької селищної ради Хмельницької області до суду подав заяву, в якій щодо даного позову покладається на розсуд суду. Просить розглядати справу без участі представника селищної ради. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи в межах наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що домоволодіння за адресою [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого являвся [PERSON] , який помер [INFO] . Станом на 15 квітня 1991 року в погосподарському номері за адресою: [ADDRESS] до складу членів двору входили: [PERSON] голова двору, [PERSON] дружина, [PERSON] дочка. Дані обставини підтверджуються: довідкою Ярмолинецької селищної ради №5 від 11.01.2021 року та копією погосподарської книги №9 за 1991-1995 роки. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.06.2014 року. З спадкової справи № 199-2014, заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що спадкоємцем майна після його смерті є [PERSON] , інші спадкоємці відсутні. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах про захист права приватної власності" до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України "Про власність", застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена колгоспного двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Тобто, в разі віднесення господарства до колгоспного двору кожен його член має право на частину майна двору в рівних частках. Враховуючи викладені норми закону та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що кожному з членів колгоспного двору ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) станом на 15.04.1991 року належало по 1/3 частині будинковолодіння. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1216ЦК\~України передбачено,\~що cпадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах про захист права приватної власності" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні застосовуються з 1 липня 1990 року. Таким чином, після смерті чоловіка [PERSON] позивач [PERSON] успадкувала 1/3 частки майна колгоспного двору, яка належала чоловіку за життя, однак, не оформила це право, її 1/3 частка разом із часткою чоловіка склала 2/3 (1/3+1/3). Позивач [PERSON] також має право на 1/3 частки у майні колгоспного двору. А тому суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~За заявою позивачів судові витрати з відповідача не стягуються. \~ \~ \~ \~На підставі п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995р. Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, ст.ст. 16,328,1218,1261,1268,1269,1270 ЦК України, ст.ст. 2,10,13,81,89,263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: approved