Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

10 серпня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 13 серпня 2018 року позовну заяву було залишено без руху, у зв'язку з невідповідністю вимогам ЦПК України та позивачу надано строк для усунення недоліків (а.с. 14-15). 21 вересня 2018 року позивач звернувся на адресу суду із уточненою позовною заявою (а.с. 18-20). Ухвалою суду від 21 вересня 2018 року було відкрите провадження у справі (а.с. 21-22). Ухвалою суду від 29 жовтня 2018 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. 30-31). Ухвалою суду від 04 грудня 2018 року було закрите підготовче провадження у справі, судом призначений розгляд справи по суті (а.с. 47-48). В обґрунтування уточненої позовної заяви [PERSON] посилався на те, що після відрахувань з його заробітної плати коштів за виконавчим документом йому стало відомо про те, що 17 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. було вчинено виконавчий напис про стягнення з нього на користь відповідача грошових коштів у розмірі 223 900,32 грн. Позивач [PERSON] зазначив, що вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконання, оскільки він не укладав із відповідачем будь-якого кредитного договору, у тексті виконавчого напису зазначено про кредитний договір від 27 січня 2012 року, проте відсутній номер цього договору та місце його укладання, також не зазначено термін дії договору і чи діяв він на момент вчинення виконавчого напису, і як наслідок виникає спір з приводу стягнутої суми. А тому, виконавчий напис нотаріуса вчинений з істотними порушеннями вимог чинного законодавства, а самеЗакону України "Про нотаріат", Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. У зв'язку з наведеним, в уточненій позовній заяві [PERSON] просив суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича про стягнення з нього на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за кредитним договором № б/н від 27 лютого 2012 року грошових коштів у сумі 223 900,32 грн. - таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, з підстав, викладених в уточненій позовній заяві. Представник відповідача - Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" Гайворонський О. Г. у судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог позивача, з підстав винесення виконавчого напису нотаріусом з додержанням усіх установлених законом вимог. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи суду не подавав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши надані учасниками справи докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 17 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем вчинений виконавчий напис (реєстровий номер № 21562) про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованості за кредитним договором № б/н від 27 лютого 2012 року в сумі 223 900,32 грн., яка утворилась за 2 012 днів, а саме з 27 лютого 2012 року по 31 серпня 2017 року, а також витрати за вчинення виконавчого напису 1 800,00 грн., а всього - 225 700,32 грн. (а.с. 36). У відповідності до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Можливість вчинення виконавчого напису нотаріусом передбачена ст. 18 ЦК України, главою 14 Закону "Про нотаріат", ч. 6 ст. 20 Закону України "Про заставу", ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", постановою кабінету Міністрів України "Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на ставі виконавчих написів нотаріусів". Статтею 87 Закону України "Про нотаріат" визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів. Відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат" та п. 3.1. Глави 16 Розділу II Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" від 22 лютого 2012 р. № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пункт 3.2. Глави 16 Розділу II Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" передбачає, що: безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до п. 3.5. Глави 16 Розділу II Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. У п. 7.1. Глави 16 Розділу II Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" від 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено, що у справах нотаріуса залишається копії документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника, примірник виконавчого напису. У відповідності до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі Перелік) для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку конкретизовано, що для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника зазначенням суми заборгованості та строків їх погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Дослідивши нотаріальний напис нотаріуса, нотаріальну справу щодо посвідчення нотаріального напису, яка надана приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. (а.с. 35-44), суд приходить до висновку, що виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, з наступного. У відповідності до ст. 509 ЦК України, 1. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. 2. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості. Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків є договори. Згідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням. Судом встановлено, що 27 лютого 2012 між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" (правонаступником якого є відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк") і [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого Банк надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку. Факт укладення договору підтверджується заявою позичальника [PERSON] від 27 лютого 2012 року, в заяві останнім зазначено, що він підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua складає між ним та Банком кредитний Договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 38). Суд приходить до висновку, що при укладенні кредитного Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно до якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Таким чином, кредитний договір між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" і [PERSON] складається із: заяви [PERSON] про надання кредитних коштів, "Умов та правил надання банківських послуг", "Правил користування платіжною карткою", "Тарифів Банку", що у відповідності до ч.1 ст. 634 ЦК України свідчить про укладення між сторонами договору приєднання. На вимогу суду, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. була надана завірена копія нотаріальної справи щодо посвідчення нотаріального напису, який оскаржуються. Так, стягувачем - Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" нотаріусу були надані: заява про вчинення нотаріального напису; розрахунок заборгованості за кредитним договором; письмова вимога на адресу [PERSON] про усунення порушень за кредитним договором; анкета-заява [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Судом встановлено, що нотаріусом вчинений виконавчий напис тільки на підставі заяви [PERSON], яка нотаріусом ідентифікована як кредитний договір, в той же час, Банком не надано нотаріусу засвідчених належним чином "Умов та правил надання банківських послуг", "Правил користування платіжною карткою", "Тарифів Банку" Публічного акціонерного товариства "ПриватБанк", які були чинним станом на дату укладення кредитного договору 27 лютого 2012 року. Таким чином, нотаріусом вчинений виконавчий напис без наявності всіх необхідних документів, визначених Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172, а саме без всіх документів, які становлять між сторонами кредитний договір. У зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку, що нотаріальний напис вчинений з істотними порушеннями вимог чинного законодавства, а саме, ст. 87 Закону України "Про нотаріат", Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, а тому повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати, що складаються з витрат по сплаті судового збору) в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved