Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд із зазначеним позовом посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.06.2013 року, який було розірвано на підставі рішення Свалявського районного суду від 28.11.2018 року.. Від спільного життя в них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а тому просить стягувати аліменти на користь позивача, на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред"явлення позову до суду і до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивач та його представник не з"явилися. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні (а.с. 27). Відповідач в судове засідання не з"явився. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, щодо задоволення позову заперечив. Зазначив, що старший син [PERSON] , 2013 р.н. проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні. Крім того, позивач перебуває в іншому шлюбі, що потребує додаткових витрат, офіційно не працевлаштований, внаслідок чого неспроможний сплачувати аліменти у заявленому розмірі ( а.с. 32-33). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне. За ст. 150 СК України - батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. ст. 180 СК України - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правовим змістом вказаної норми закону, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком є особистим, індивідуальним, а не солідарним. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно з нормою ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За роз"ясненнями п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справа щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Свалявського районного суду від 28.11.2018 року (а.с. 6). Як убачається із свідоцтв про народження, батьками дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зазначені позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с. 7-9). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , відповідач [PERSON] 14.05.2019 р. зареєстрував шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу такий змінив прізвище " [PERSON] " на шлюбне прізвище - " [PERSON] " (а.с. 34). На підставі довідки від 15.07.2019 р. та характеристики від 18.07.2019 р. навчально-виховного комплексу "Первоцвіт", встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з своїм батьком та відвідує середню групу № 2 НВК " Первоцвіт " (а.с. 36-37). За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема: інші обставини, що мають істотне значення. Так як, встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з своїм батьком та перебуває на повному матеріальному утриманні такого, а тому, на думку суду відсутні правові підставі для задоволення позову у частині стягнення аліментів на утримання їхнього сина [PERSON] , 2013 р.н.. Відповідно до ст. 3 та ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зважаючи на вищевикладене, закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат для дитини, тощо. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7-8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Крім того, відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що доказів на підтвердження обгрунтувань розміру аліментів, який заявлено позивачем, а саме 2 000 гривень на кожну дитину та доказів того, що відповідач має змогу такі сплачувати, позивачем не надано. А відтак, виходячи з принципів розумності та справедливості, аналізуючи зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, позицію відповідача та наявність на його утриманні дитини [PERSON] , [INFO] , суд дійшов висновку, що аліменти необхідно встановити на утримання двох дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі - 1 700 грн. щомісячно, на кожну дитину. У задоволенні решти вимог відмовити. Рішення допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли.

Outcome: approved