Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

Орган опіки та піклування Хмільницької районної державної адміністрації в інтересах дітей: [PERSON] , [PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дітей, зокрема не піклуються про їхній фізичний та духовний розвиток. Рішенням суду від 22.12.2016 [PERSON] та [PERSON] були відібрані від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав, а також [PERSON] був відібраний від батька [PERSON] , без позбавлення батьківських прав. Розпорядженням голови Хмільницької РДА від 30.01.2017 № 35, діти влаштовані в родину [PERSON] . За таких обставин представник позивача просить позбавити відповідачів батьківських прав щодо її дітей, а також стягнути з них аліменти на утримання дітей. Ухвалою суду від 26.10.2020 у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Представник позивача в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, з підстав наведених у позовній заяві. Відповідачі в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнали та проти їх задоволення не заперечили. Третя особа в підготовчому судовому засіданні підтримала позов та просила позбавити відповідача батьківських прав. [PERSON] в судовому засіданні не заперечив, щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно нього. Відповідно до ч. 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В судовому засіданні учасники справи не заперечили щодо ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Суд, заслухавши учасників справи, думку дитини - [PERSON] , дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (копія на а.с. 4) підтверджено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] (копія на а.с. 5) [PERSON] змінив своє прізвище на « [PERSON] ». Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (копія на а.с. 8) підтверджено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] матір`ю [PERSON] , [INFO] . Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22.12.2016 в справі № 149/3224/16 (копія на а.с. 11-12) відібрано дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , без позбавлення батьківських прав терміном на 1 рік, а також відібрано [PERSON] , [INFO] від батька [PERSON] , без позбавлення батьківських прав терміном на 1 рік. Розпорядженням першого заступника голови Хмільницької РДА № 35 від 30.01.2017 (копія на а.с. 13-14) , [PERSON] та [PERSON] з 01.02.2017 влаштовано в дитячий будинок сімейного типу подружжя [PERSON] та [PERSON] . Згідно висновку органу опіки та піклування Хмільницької РДА про доцільність позбавлення батьківських прав (копія на а.с. 20) позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дітей [PERSON] та [PERSON] є доцільним та в інтересах дітей. Позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] доцільним та буде в інтересах дітей. З характеристики (копія на а.с. 18) встановлено, що [PERSON] не працює, хворіє, чсто буває в неадекватному стан, на зауваження реагує агресивно. Вирішуючи даний спір суд керується наступними нормами. Відповідно Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789 ХІІ) (далі - Конвенція) дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18 Конвенції). За змістом ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей (ч.ч. 1, 4 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Приймаючи до уваги встановлені обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків щодо [PERSON] та [PERSON] знайшов своє підтвердження, оскільки вони не піклуються про їхній фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовкою до самостійного життя; не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування; не спілкуються з дітьми; не надють дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їхнього внутрішнього світу; не створюють умов для отримання освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про ухилення відповідачів від виховання дітей та свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При цьому, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування Хмільницької РДА, оскільки цей висновок узгоджується з іншими дослідженими судом доказами та встановленими обставинами. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини справи, думку дитини - [PERSON] , який не заперечив проти позбавлення відповідача батьківських прав, а також висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та позбавлення [PERSON] , батьківських прав стосовно [PERSON] та [PERSON] , а також [PERSON] стосовно сина [PERSON] , що відповідатиме інтересам дітей. Заперечння відповідача [PERSON] щодо батьківства суд відхиляє, оскільки доказів оспорення факту батьківства в установленому законом порядку в ході розгляду справи не надано. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачам зміст ч. 1 ст. 169 СК України, якою визначено, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно із ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 182 СК України , при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи те, що [PERSON] є матір`ю неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , ухиляється від покладених на неї батьківських обов`язків та визнала позовні вимоги, суд вважає за необхідне стягнути з неї на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 15.10.2020 року до досягнення дітьми повноліття. Враховуючи те, що [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] , ухиляється від покладених на нього батьківських обов`язків та визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 15.10.2020 року щомісячно до досягнення ним повноліття. На підставі ст.ст. 7, 19, 150, 155, 164 СК України,

Outcome: approved