Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача ТОВ «Нова Пошта», в якому просить стягнути з відповідача 22909 грн., з яких 17300 грн. - компенсація за пошкоджений товар; 1175 грн. - плата за перевезення; 4434 грн. - штраф у розмірі 24,23 % від суми відшкодування. В обґрунтування позову зазначено, що 26.09.2019 року між позивачем і ТОВ "Нова Пошта" був укладений договір перевезення, експрес-накладна № 59998084423782. За договором перевезення ТОВ "Нова Пошта" зобов`язувалась доставити довіреній їй другою стороною (відправником [PERSON] м. Біла Церква) до пункту призначення ( Львівська обл., м. Золочів, вул. Тернопільська, 7а , відділення № 1) вантаж, а саме: декор (мармурові підвіконники (парапети)) та видати його [PERSON] , який зобов`язувався прийняти та сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Проте експедитор прийняті на себе зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого мармурові парапети були розбиті, про що 01.10.2019 року був складений акт. З огляду на те, що відповідач відмовився добровільно відшкодувати спричинені збитки, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з даним позовом. Ухвалою судді Золочівського районного суду Львівської області від 06.03.2020 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з викладених в позові підстав. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Попередньо подав на адресу суду відзив на позовну заяву у якому прохав відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що відправником не надано повний та достовірний опис вантажу, а також не доведено належними та допустимими доказами розміру майнової шкоди. Також зазначав, що відповідно до п.7.2.7. Публічного договору зазначено, що якщо під час видачі відправлення Сторонами буде виявлено пошкоджене відправлення або відправлення, якого не вистачає в цілій (неушкодженій) упаковці, відповідальність за будь-які пошкодження, нестачу або відсутність вмісту відправлення всередині упаковки покладається на Відправника. Відправник зазначив в ЕН № 59998084423782 опис відправлення як "інше: декор, пак. клієнта". Жодної іншої інформації про відправлення відправник у експерс- накладній №59998084423782 не зазначив та супровідних документів не надав. Також, відповідно до пп. 7.2.13 п. 7.2 Публічного договору експедитор не зобов`язаний здійснювати вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам. При оформленні відправлення за ЕН № 59998084423782 відправник не замовляв послуги пакування. Вантаж відправник передав для перевезення в упаковці клієнта (відправника), обмотаний у стрейч-плівку. Огляд стану декору працівниками відділення № 1 у м. Біла Церква ТОВ "Нова Пошта" не проводився, вміст не перевірявся. Відправлення було прийнято для перевезення за розміром та вагою. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним по справі доказам, встановив наступне. Слід зазначити, що відповідно до ст.42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Відносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», оскільки згідно його преамбули, цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до ст. 110 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть бути пред`явлені за місцем проживання споживача. Згідно ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав. Відповідно до вимог п.п. 1, 2 ст.22 ЗаконуУкраїни «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Згідно з п. 22 ч. 1ст. 1 Закону № 1023-XII споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У відповідності до ст. 4 вказаного Закону, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). Відповідно до ст. 920 ЦК України, у разі порушення зобов`язань, що витікають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлене цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). Відповідно до ч. 2 ст. 924 ЦК України, перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведене, що це сталося не з його вини. Відповідно до ч. 2 ст. 925 ЦК України, позов до перевізника може бути пред`явлений відправником вантажу або його одержувачем у разі повної або часткової відмови перевізника задовольнити претензію або неодержання від перевізника відповіді у місячний строк. Тобто, перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу, псування і пошкодження вантажу тоді, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому, обов`язок довести свою невинуватість лежить на ньому. Встановлено, що 26.09.2019 року у відправника [PERSON] у відділенні № 1 у м . Біла Церква ТОВ "Нова Пошта" (вул. Узинська, 5 ) прийнято відправлення для перевезення, оформлене експерс-накладною (ЕН) № 59998084423782 , у якій зазначена наступна інформація: - інформація про відправника - " [PERSON] ", номер мобільного телефону " [NUMBER] ", - інформація про одержувача - " [PERSON] ", номер мобільного телефону " [NUMBER] , місто доставки відправлення (адреса, куди доставляється відправлення) - "м. Золочів (Львівська обл.), відділення № 1, вул. Тернопільська, 7а", - інформація про відправлення: кількість місць - "2 шт.", фактична вага: "217 кг", об`ємна вага - "204,22 кг", оголошена вартість "30 000 грн.", повний опис відправлення: "інше: декор, пак. клієнта", - сторона, що сплачує послуги - "одержувач, готівковий розрахунок, вартість доставки - "1175,00 грн.", - розрахункові строки доставки відправлення - "розрахункова дата прибуття: ПТ 27 вересня 2019 року". Згідно експрес-накладної № 59998084423782 від 26.09.2019 вищевказане відправлення з відділення «Нова Пошта» № 1 в м. Біла Церква, вул. Узинська, 5 направлено у відділення "Нова Пошта" № 1 в м. Золочів (Львівська обл.), вул. Тернопільська, 7а. Відповідно до ч. 1 ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором. Частиною 3 ст. 909 ЦК України передбачено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента, або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Вказана експрес-накладна підтверджує, що між сторонами було укладено договір про надання послуг з організації перевезення відправлень. Згідно з даними експрес-накладної позивач, як Відправник, передавши вантаж для перевезення, погодився з умовами Публічного договору (публічна оферта) про надання послуг з організації перевезення відправлень, розміщеного на офіційному сайті http://novaposhta.ua. Відповідно до п. 2.5 вказаного Публічного договору договір укладається шляхом приєднання Замовника до запропонованого Експедитором Договору загалом та прийняття всіх істотних умов Договору без підписання письмового примірника і має юридичну силу відповідно до положень ст.633,634 Цивільного кодексу України. Замовник не може запропонувати свої умови Договору. Також встановлено, що 27.09.2019 року відправлення за ЕН № 59998084423782 прибуло у відділення № 1 ТОВ "Нова Пошта" у м. Золочів, до якого 01.10.2019 року звернувся позивач [PERSON] . 01.10.2019 року між одержувачем [PERSON] та представником експедитора (перевізника) складено акт приймання-передачі, в якому зазначена наступна інформація: "Замовнику (одержувачу) прибуло таке відправлення: декор, фактично - мармурові підвіконники і мармурові парапети відповідно до експрес-накладної №59998084423782. Відмова від відправлення/одержано повністю/одержано частково: 1 місць із - 2. ШК (штрих-код) проблемних місць відправлення: 59998084423782 0001. Вид упаковки: стрейч-плівка, інша упаковка, упаковка клієнта: обрештування, пінопласт. Стан зовнішньої упаковки: тип: "нова", стан; "ціла". Стан додаткової упаковки всередині (якщо є): тип: "нова", стан: "ціла". Місце пошкодження відправлення та упаковки збігаються: позначення відсутні. Стан вмісту відправлення: "мармурові парапети розбиті". Спеціальне маркування "Обережно крихке!": "є". Огляд здійснювався в момент отримання відправлення: "Так". Представниками сторін на акті приймання-передачі від 01.10.2019 року вчинені підписи сторін. З даного акту-приймання передачі від 01.10.2019 року за ЕН № 59998084423782 відправлення (вантаж) не був пошкоджений під час перевезення, що й зафіксовано одержувачем та представником експедитора. Відповідно до частини другої статті 925 ЦК України, позов до перевізника може бути пред`явлений відправником вантажу або його одержувачем у разі повної або часткової відмови перевізника задовольнити претензію або неодержання від перевізника відповіді у місячний строк. Відповідно до статті 920 ЦК України, у разі порушення зобов`язань, що витікають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлене цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). У пункті 7.2.6 Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень зазначено, якщо під час видачі відправлення сторонами буде виявлено пошкоджене відправлення або відправлення, якого не вистачає в цілій (неушкодженій) упаковці, відповідальність за будь-які пошкодження, нестачу або відсутність вмісту відправлення всередині упаковки покладається на відправника. Відповідно до пункту 7.2.7 цього договору експедитор не несе відповідальності за цілісність, збереженість (сохранність) відправлення або його нестачу у випадку, якщо відправлення передається одержувачу або відправнику у цілій/неушкодженій упаковці, а також, якщо виявлені пошкодження упаковки не збігаються з пошкодженнями відправлення. Згідно з пунктом 7.2.12 Публічного договору експедитор не зобов`язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам. Згідно пункту 7.2.8. Публічного договору зазначено, що експедитор не несе відповідальності за цілісність, збереженість (схоронність) відправлення або його нестачу у випадку, якщо відправлення передається Одержувачу або Відправнику в цілій/неушкодженій упаковці, а також, якщо виявлені пошкодження упаковки не збігаються з пошкодженнями відправлення. Відповідно до п. 133 Статуту автомобільного транспорту УРСР автотранспортні підприємства або організації несуть відповідальність за збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення і до видачі вантажоодержувачу або до передачі згідно з Правилами іншим підприємствам, організаціям, установам, якщо не доведуть, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу сталися через обставини, яким вони не могли запобігти і усунення яких від них не залежало, зокрема внаслідок: а) вини вантажовідправника (вантажоодержувача); б) особливих природних властивостей вантажу, який перевозиться; в) дефектів тари або упаковки, які не могли бути виявлені по зовнішньому вигляду при прийманні вантажу до перевезення, або застосування тари, що не відповідає властивостям вантажу або встановленим стандартам, при відсутності слідів пошкодження тари у дорозі; г) здачі вантажу до перевезення без вказівки в товарно-транспортних документах на його особливі властивості, що вимагають особливих умов або застережних заходів для збереження вантажу при перевезенні або зберіганні; д) здачі до перевезення вантажу, вологість або температура якого перевищують встановлені норми. П. 134 Статуту автомобільного транспорту УРСР передбачено, що автотранспортне підприємство або організація звільняються від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу в разі, коли: а) вантаж прибув у справному автомобілі (контейнері) за справними пломбами вантажовідправника, а штучний вантаж - з справними захисною маркіровкою, бандеролями, пломбами вантажовідправника або виготовлювача. Крім того, частиною 2 ст. 924 ЦК України визначено, що перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Таким чином, вказана норма матеріального права зобов`язує позивача довести належними та допустимими доказами розмір фактичної шкоди. Аналогічно ч. 1 та ч. 2 ст. 623 ЦК України передбачає, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Відповідно до п.п. а) п. 139 Статуту автомобільного транспорту УРСР, затверджений постановою Ради Міністрів Української РСР від 27.06.1969 за №401(чинний), за втрату і недостачу багажу автотранспортне підприємство або організація несе відповідальність у таких розмірах: а) багажу, прийнятого до перевезення з оголошеною цінністю, - в розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона нижче його справжньої вартості. Пунктом 7.2.2 Публічного договору встановлено, що у разі втрати або пошкодження відправлення експедитор повертає суму оголошеної вартості (але не більше, ніж фактичну вартість відправлення). Таким чином, на позивача покладається обов`язок доведення розміру спричиненої йому шкоди. Будь-яких доказів того, що фактична вартість вантажу, що була відправлена позивачу, становить 17300 гривень у матеріалах справи відсутні, а також суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що жодної інформації про виробника чи модель товару в накладній не зазначено. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи доводи сторони позивача про порушення відповідачем договірних зобов`язань, які призвели до пошкодження товару, не знайшли свого об`єктивного підтвердження, розмір завданих збитків не підтверджено документально, суд вважає, що законні підстави стягнення з відповідача 22909 грн., із яких 17300 грн. - компенсація за пошкоджений товар; 1175 грн. - плата за перевезення; 4434 грн. - штраф у розмірі 24,23 % від суми відшкодування відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує за правилами статті 141 ЦПК України. Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed