Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), у якому просить відшкодувати матеріальні збитки в розмірі 5 000 грн. та моральну шкоду в розмірі 4 000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26.10.2012 року рухався на мотоциклі по вулиці Космонавтів в місті Житомирі, а відповідач, керуючи черговим автомобілем РЕМ ВАЗ 69, здійснив з ним зіткнення. В результаті ДТП мотоцикл позивача отримав пошкодження, а позивач переніс лікування. Крім того, діями відповідача йому завдана моральна шкода. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні просили у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] подав через канцелярію суду письмові заперечення, у яких зазначив, що викладені обставини в позовній заяві не відповідають дійсності (А.С.15-17). Заслухавши думку учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.10.2012 року на перехресті вулиці Космонавтів та провулку 3-го Селецького в місті Житомирі відбулося зіткнення моторолера Мопеда ROMET, 2004 року випуску реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та УАЗ [NUMBER], належного ВАТ Енергопотстачальна компанія"Житомиробленерго", яким керував [PERSON] Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи (а.с.6,29-30). Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1187 ч.2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Водночас, відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року потерпілий повинен подати докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Частиною 2 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, що транспортний засіб УАЗ [NUMBER], належить відповідачу ПАТ "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго", яке є правонаступником ВАТ Енергопотстачальна компанія"Житомиробленерго". Однак, позивач не довів, що на місці пригоди 26.10.2012 року за участю двох транспортних засобів, належних сторонам, складався протокол про вчинення дорожньо-транспортної пригоди та довідка про пошкодження транспортного засобу, внаслідок ДТП, клопотання про витребування таких доказів позивачем та його представником в судовому засіданні не заявлялися, хоча суд роз"ясняв таке право. Суд вважає, що одних пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що бачили, як [PERSON] лежав на дорозі, поруч лежав його мотоцикл, а неподалік стояв транспортний засіб ПАТ "ЕК "Житомиробленерго" є недостатньо для підтвердження майнової відповідальності відповідачів за шкоду, заподіяну дією джерела підвищеної небезпеки. Надана позивачем у підтвердження завданої матеріальної шкоди довідка № 9263 від 26.10.2012 року, судом до уваги не приймається, оскільки з її змісту не вбачається причинно-наслідкового зв"язку між ДТП та отриманою травмою. Крім того, в довідці зазначено, що [PERSON] від госпіталізації відмовився. Будь-яких платіжних документів, чеків про придбання лікарських засобів зазначених у довідці позивачем суду не надано. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В такому випадку, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов'язок по доведенню обставин справи покладено на кожну із сторін, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами, як факту скоєння [PERSON] наїзду саме на [PERSON] та наявності його вини у скоєному, так і факту отримання [PERSON] тілесних ушкоджень саме внаслідок вказаного ДТП, не доведено наявності пошкоджень транспортного засобу внаслідок ДТП та його вартості. Позовна вимога [PERSON] про стягнення з відповідача моральної шкоди також не підлягає задоволенню, оскільки є похідною від первісних вимог.

Outcome: dismissed