Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], з 400 грн. до 1000 грн. щомісяця, та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з 400 грн. до 1000 грн. щомісяця, посилаючись на те, що сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу з відповідачем народились: донька [PERSON] та син [PERSON]. 28.11.2013 року рішенням Чугуївського міського суду Харківської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. За рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 09.12.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 400 грн. щомісяця на кожну дитину, починаючи з 13.11.2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Позивач посилається на ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, згідно якої - держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Ні підставі ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за № 3 роз'яснив, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. [PERSON] у позові зазначає, що протягом останніх років в сім'ї позивача склалось складне матеріальне становище: значно зросли витрати на харчування, купівлю одягу та взуття, медичний догляд та лікування дітей, внаслідок чого виникла необхідність в збільшенні розміру аліментів. Розмір аліментів, призначених за рішенням суду не може забезпечити необхідний рівень для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дітей. Сума 400 грн. на одну дитину є особливо невеликою, значно нижчою від прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку. Діти сторін відвідують дитячий садок, донька [PERSON] також і психологічні курси з підготовки до школи, що також призводить до додаткових витрат. Ще однією підставою для збільшення розміру аліментів позивач вважає народження у неї третьої дитини, у зв'язку з чим, позивачка немає можливості влаштуватися на роботу. На підставі вищевикладеного [PERSON] і вимушена була звернутися до суду із даним позовом. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити позивачу у задоволенні позову у зв'язку із необґрунтованістю заявлених вимог, недоведеністю збільшення витрат на утримання дітей та складне матеріальне становище. Крім того додав, що 14.03.2015 року він уклав шлюб з [PERSON] та [INFO] року в них народилася донька. Відповідач в теперішній час не працює, стоїть на обліку в центрі зайнятості і не має можливості сплачувати аліменти по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину від попереднього шлюбу. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності зі ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 11 того ж Кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Зі ст. 61 ЦПК України слідує, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, дослідивши матеріали справи та вислухавши представника позивача та відповідача приходить до наступного: Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що позивач і відповідач перебували у шлюбі, який було розірвано між ними рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 28.11.2013 року (а.с.7,21, 40). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане відділом РАЦС по м. Чугуєву Чугуївського МРУЮ Харківської області 13.08.2010 року, та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане відділом ДРАЦС по м. Чугуєву РС Чугуївського МРУЮ Харківської області 11.05.2012 року (а.с.9,10). Після розірвання шлюбу, відповідача, за рішенням суду від 09.12.2013 року було зобов'язано виплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 400 грн. щомісяця на кожну дитину. Заборгованість по аліментах станом на 31.12.2015 року складає 3 772,24 грн. (а.с.25, 41-42). Довідка УПСЗН від 02.02.2016 року свідчить про те, що позивачка перебуває на обліку в УПСЗН Чугуївської РДА та отримує допомогу на синів: [PERSON] і [PERSON] в розмірі 1 808,96 грн. (а.с.44). Довідки завідуючої Малинівським дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) та копії чеків вказують на те, що спільні діти сторін по справі: [PERSON] та [PERSON] відвідують вказаний заклад з 2014 року і по теперішній час. Позивачка приводить та забирає дітей і сплачує кошти на їх утримання у вказаному ДЗН, так протягом 2 півріччя 2015 року нею були сплачені кошти в розмірі 501,34 грн. (а.с.45-46, 49-50). Згідно акту про фактичне проживання від 02.02.2016 року - діти сторін по справі мешкають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні (а.с.47). Відповідно довідки виконавчого комітету Малинівської селищної Ради Чугуївського району Харківської області від 20.01.2016 року за №02-39 - позивачка не має в своєму володінні (користуванні) земельної ділянки для цільового призначення відповідно до ЗК України (а.с.48). Відповідно до наданої [PERSON] копії трудової книжки - останнє місце роботи відповідача - ТОВ «ЛГЗ «ЛІК», з якого наказом №25 від 02.02.2011 року він був звільнений (а.с.24). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Малинівської селищної Ради Чугуївського району Харківської області 28.08.2015 року - у позивачки [INFO] року народився син [PERSON], батьком якого записаний [PERSON] (а.с.43). Копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 14.03.2015 року та копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 01.09.2015 року свідчать про те, що відповідач 14.03.2015 року уклав шлюб з [PERSON] та [INFO] року в них народилася донька [PERSON] (а.с.21-22). Довідка вуличного комітету Чугуївської міської Ради за №2 від 28.01.2016 року вказує на те, що відповідач мешкає разом зі своєї дружиною [PERSON] та донькою [PERSON], [INFO] (а.с.52). Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 141 СК України, встановлює рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини та стверджує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. Отже, в нормі закону закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я, інші випадки, прямо передбачені СК України. Позивач, як на підставу своїх позовних вимог, посилається на погіршення свого матеріального становища, збільшення витрат на утримання дітей, неможливість влаштуватися на роботу у зв'язку із народженням третьої дитини, яка також знаходиться на утримання позивача. Відповідно до ст. 12 ЗУ "Про охорону дитинства", виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Законодавство України, а саме Сімейний кодекс України в ст. 150, визначає, що батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, зобов'язані поважати дитину, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування про неї. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - розмiр алiментiв на одну дитину не може бути меншим, нiж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розмiру алiментiв, якi стягуються з боржника, то вiдповiдно до ч. 3 ст. 70 ЗУ вiд 21.04.1999 р. №606-XIV «Про виконавче провадження» вiн не повинен перевищувати 50 % заробiтної плати цiєї особи. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту вище приведеного та аналізу зазначених статей слідує, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. А саме, зокрема - матеріальне становище дитини та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого будуть стягуватися аліменти, свідченням чого є величина витрат на утримання себе та членів своєї родини. Суд враховує, що відповідно до вимог ЗУ "Про Державний бюджет України на 2016 рік" - з 01 січня 2016 року встановлений прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років - 1167 грн. Обидва батьки повинні нести відповідальність з утримання дитини. В той же час позивачка [INFO] року народила ще одного сина [PERSON] і не має можливості працювати, оскільки доглядає дитину, відповідач працездатний, теж має на утриманні малолітню дитину - доньку, [INFO], відповідно до конституційного принципу верховенства права, з урахуванням потреб дітей та можливостей батька, суд вважає за необхідне збільшити розмір стягуємих з нього аліментів з 400 грн. до 585 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 21.12.2015 року і до досягнення ними повноліття. Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити, сторонам ст. 192 СК України, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в дохід держави в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial