Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом до АТ "Перший Український міжнародний банк", третіх осіб - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни та приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павелків Тетяни Леонідівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи позовні вимоги тим, що 11.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис №3259, яким стягнено з позивача на підставі кредитного договору №GP-5521638 від 27.11.2013, укладеного з АТ "Банк Ренесанс Капітал", правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ "Перший Український міжнародний банк" заборгованості в загальній сумі 19919,55 грн, з яких: 15355,40 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 3333,58 грн - прострочена заборгованість за комісією; 1230,57 грн - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Стягнення заборгованості провадиться за період з 29.01.2018 по 29.01.2019. 18.03.2019 АТ "Перший Український міжнародний банк" пред`явив виконавчий напис до виконання до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павелків Т.Л., якою того ж дня була винесла постанова про відкриття виконавчого провадження №58644528. 30.11.2020 позивачу стало відомо про існування вищевказаного виконавчого напису та його примусового виконання приватним виконавцем. Ознайомившись 21.12.2020 з його змістом, позивач вважає, що його вчинення не відповідає вимогам закону. Так, нотаріусом здійснено виконавчий напис на підставі наданого неповного розрахунку боргу, який не може вважатись документом, що підтверджує беспірність вимог банку до боржника. Банк після завершення терміну кредитування незаконно продовжував нараховувати відсотки та комісію. Тобто, нотаріус не перевірив безспірності боргу і відповідності вимог кредитора як умовам договору, так і вимогам закону. Також, виконавчий напис було вчинено в період, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій формі. Даний договір не був посвідчений нотаріально. З огляду на вищевикладене позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить визнати виконавчий напис №3259, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. від 11.02.2020, яким стягнено з [PERSON] на підставі кредитного договору №GP-5521638 від 27.11.2013, укладеного з АТ "Банк Ренесанс Капітал", правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ "Перший Український міжнародний банк" заборгованості в загальній сумі 19919,55 грн таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання позивач не з`явилась. Від її представника надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника, згідно якого вона просить розглянути справу без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи згідно довідки про доставку електронного листа від 20.10.2021 та через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, і не повідомив суд про причини своєї неявки, у встановлений судом строк відзив не подав. Треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. та приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Павелків Т.Л. в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили. За таких обставин, суд ухвалив розглянути справу заочно, за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11.02.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №3259, за яким звернено стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором №GP-5521638 від 27.11.2013, укладеним з АТ "Банк Ренесанс Капітал", правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ "Перший Український міжнародний банк" . Згідно копії вищевказаного виконавчого напису (а.с.11) вбачається, що стягнення заборгованості проводиться за період з 29.01.2018 по 29.01.2019, сума заборгованості складає 19919,55 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 15355,40 грн; прострочена заборгованість за комісією - 3333,58 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 1230,57 грн. Відповідно до копії заяви про примусове виконання рішення Вих №89383 (а.с.10) вбачається, що представник АТ "Перший Український міжнародний банк" звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. та просив відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. за №3259 від 11.02.2019 про стягнення з боржника, яким є [PERSON] коштів у розмірі 20419,55 грн, а також звернути стягнення на заробітну плату, пенсію та стипендію та інші доходи боржника. 18.03.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. відкрито виконавче провадження №56844528з примусового виконання виконавчого напису №3259 від 11.02.2019, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., про стягнення з [PERSON] на користь АТ "Перший Український міжнародний банк" заборгованість в розмірі 20419,55 грн, про що свідчить копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.03.2019 (а.с.13). Дана постанова була направлена до відома позивачу приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. того ж дня, що підтверджується копією супровідної від 18.03.2019 (а.с.8). 30.06.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Павелків Т.Л. у виконавчому провадженні №56844528з примусового виконання виконавчого напису №3259 від 11.02.2019 винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржникаГончар О.О., про що свідчить копія даної постанови (а.с.15). Дана постанова була направлена до відома позивачу приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Павелків Т.Л. того ж дня, що підтверджується копією супровідної від 30.06.2020 (а.с.14). Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1-3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів Українивід 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Згідно з позицією Верховного Суду, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі №826/20084 від 20.06.2018, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. В свою чергу, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що при вчиненні напису нотаріус отримував від АТ "Перший Український міжнародний банк" первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед АТ "Перший Український міжнародний банк" зазначений у написі є безспірним. При цьому судом враховано, що в ухвалі про відкриття провадження від 12.01.2021 (а.с.26) за заявою позивача у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. та відповідача було витребовано копії документів на підставі яких вчинено виконавчий напис від 11.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., зареєстрований в реєстрі за №3259. Однак, приватним нотаріусом Харою Н.С. та відповідачем ухвала суду від 12.01.2021 в частині витребування зазначених доказів у встановлений судом строк так і не була виконана. З наявних в матеріалах справи доказів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мала безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Не встановлено судом факту спрямування боржнику [PERSON] повідомлення про порушення нею кредитних зобов`язань і, як наслідок, надання можливості боржнику ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Відповідачем та третіми особами не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача, хоча така можливість надавалася судом, як і не надано суду доказів на підтвердження того, що АТ "Перший Український міжнародний банк" набуло права вимоги як стягувач заборгованості за кредитним договором №GP-5521638 від 27.11.2013, яка утворилася у боржника [PERSON] перед АТ "Банк Ренесанс Капітал". Встановлені судом обставини вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач одразу звернулась до суду після початку стягнення з неї заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечила розрахунок боргу, що є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконалась належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушила норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Також судом взято до уваги, що як на підставу вчинення виконавчого напису, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. посилалась на п.2 Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. В той же час, Постановою Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені відповідні зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999, відповідно до яких кредитні договори було віднесено до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 залишена без змін, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині п.2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами. Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22.02.2017, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Відтак, станом на 11.02.2020 ( дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса) чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору. Відповідних доказів надання приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Харі Н.С. оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору відповідачем суду не надано. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. В свою чергу, відповідач будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції представника позивача до суду не надав. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач не надав суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції представника позивача, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 840,80 грн ( а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved