Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. В липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача з подальшим поданням зави про зміну предмету позову , остаточно просив визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] після реконструкції. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що в 2002 році за необхідності відновлення совїх житлових прав внаслідок часткової руйнації квартири вимушений був відновити її, але відступивши від попередніх розмірів з метою безпечної експлуатації .Так, ним була здійснено реконструкцію квартир з прибудовою з іншого боку від дерева, яке росте безпосередньо під стінами його будинку - "дуб звичайний" та є ботанічною пам'яткою природи. Після заверешення будівельних робіт квартира має наступні характеристики : загальнна площа 68,4 кв.м., житлова площа 40,9 кв.м., складається з трьох житлових кімнта 8,9 кв.м., 11,1 кв.м., 20,9 кв.м.. суміщеного санвузлу 3,5 кв.м., коридору 11,8 кв.м. З 2011 року кожного року органами державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області проводятся перевірки за його адресою та за результатами цих перевірок виносяться Постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відповідними статтями КУпАП за самовільне виконання будівельних робіт з будівництва прибудови без отримання відповідних дозвільних документів , а також за підключення реконструйованої квартири до інженерних мереж. Ці постанови оскаржені ним в порядку адміністративного судочинства і за рішеннями суду скасовані, провадження по справам про адміністративні правопорпушення закриті за відсутністю складу адмінстартивногог праовпорушення. Після завершення будівельних робіт він неодноразово звертався до компетентних органів з метою формлення права власності на цю прибудову , в 2001 рооці розпорядженням Адміністрації Центрального райрону м.Миколаєва визнано готовою до експлуатації вказану квартиру, проте в подальшому рішенням виконкому ММР це розпорядження будло скасоване через суперечність природоохоронному законодавству без жодних обгрунтувань. В 2016 році йому черговий раз було відмовлено в оформленні його майнових прав відповідачем з огляду на те, що земельну ділянку у власність для будівництва квартири виділити за цією адресою неможливо. Посилаючись на те, що ні Миколаївська міська рада, ні Управління державної архітектурно-будівельної інспекції, не приймають реконструйовані квартиру в експлуатацію, просив задовольнити позовні вимоги, оскільки іншого способу захисту порушеного права не існує, а досудовий порядок врегулювання спору він намагався використати неодноразово. Позивач подав суду заяву про розгляд справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з викладених в позові підстав. У минулих судових засіданнях представник відповідача не надав заперечень проти задоволення позову, після поновлення провадження по справі в судове засідання не зявився, повідомлявся судом неодноразово належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судові засідання не з'явився, надав 23.09.2016 року заяву про розгляд справи у їх віідсутність, просив прийняти рішення на розсуд суду за наявними матеріалами та з урахуванням діючого законодавства. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою від 28 липня 2016 року відкрито провадження по справі. 03 листопада 2016 року до початку розгляду справи по суті прийнято заяву про зміну предмету позову. Ухвалою суду від 08 лютого 2017 року призначено за клопотанням позивача судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження по справі. Ухвалою суду від 02 квітня 2018 року поновлено провадження у справі. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, висновок судової експертизи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено,що позивач є власником на квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу від 26.05.1995 року та розпорядження від 06.06.2011 р. адміністрації Центрального району виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 336-р, яким визнано готовою до експлуатації квартиру № 7 після перепланування зі збільшеною загальною площею на 10,5 кв. м. за рахунок прибудови. Дане розпорядження зареєстровано у комунальному підприємстві Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації. З копії технічного паспорту на зазначений житловий будинок, вбачається, що зазначена прибудова була завершена будівництвом ще в 2002 році та будинок підключено до електромережі, водопроводу, каналізаційної мережі та мережі газопостачання. В 2011 році позивачу стало відомо, що на території, прилеглій до його квартири знаходиться ботанічна пам'ятка природи "Дуб звичайний", який є об'єктом природно-заповідного фонду та охороняється державою. Так, відповідно до Охоронного зобов'язання від 28.05.2009 року Департаменту житлово-комунального господарства міськвиконкому - рішенням виконкому Миколаївської обласної ради від 21.07.72 року № 391 створено ботанічну памятку природи місцевого значення "Дуб звичайний" - за адресою [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 889 від 26.08.2011 року вищезазначене розпорядження скасоване як таке, що суперечить чинному природоохоронному законодавству. Як вбачається з матеріалів справи, 04.04.2011 року головним державним інспектором Південного інспекційного відділу Інспекції ДАБК у Миколаївській області складено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Актом перевірки № 319 встановлено, що [PERSON] самовільно виконав будівельні роботи з будівництва прибудови за адресою: [ADDRESS] . Прибудова побудована в 2002 році. З метою усунення виявлених порушень вимагається привести виконання будівельних робіт згідно вимог чинного законодавства України. 05 квітня 2011 року т.в.о. начальника Інспекції ДАБК винесено Постанову № 283 по справі про адміністративне правопорушення, якою накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. за ст. 97 КУпАП за самовільне виконання будівельних робіт з будівництва прибудови за вказаною адресою. Позивач вказаний штраф сплатив самостійно. 06.06.2011 року розпорядженням адміністрації Центрального району виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 336-р визнано готовою до експлуатації квартиру № 7 після перепланування зі збільшеною загальною площею на 10,5 кв. м. за рахунок прибудови. В 2011 році ММР стало відомо, що на території, прилеглій до його квартири знаходиться ботанічна пам'ятка природи «Дуб звичайний», який є об'єктом природно-заповідного фонду та охороняється державою. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 889 від 26.08.2011 року вищезазначене розпорядження скасоване як таке, що суперечить чинному природоохоронному законодавству. З копії технічного паспорту на зазначений житловий будинок, вбачається, що зазначена прибудова була завершена будівництвом ще в 2002 році та будинок підключено до електромережі, водопроводу, каналізаційної мережі та мережі газопостачання. 27 жовтня 2014 року головним державним інспектором Південного інспекційного управління Інспекції ДАБК у Миколаївській області складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил. За результатами перевірки встановлено, що позивач експлуатує закінчений об'єкт будівництва реконструйовану квартиру за вказаною адресою не прийнятий в експлуатацію. Також зазначено, що будівництво об'єкта, як і його експлуатація відбулася ще до 2012 року. 27.10.2014 року відповідачем винесено Припис № 342 про усунення порушень вимог законодавства шляхом приведення об'єкту у відповідність до вимог чинного законодавства у термін до 17.08.2015 року. 05.11.2014 року винесено постанову № 1 про накладення на позивача штрафу у розмірі 850 грн. за підключення закінченого будівництвом об'єкту до інженерних мереж без оформлення документів дозвільного характеру. Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 квітня 2015 року Постанову про адміністративне правопорушення № 1 від 05 листопада 2014 року скасовано, провадження в справі закрито. Згідно Акту Управління ДАБІ у Миколаївській області позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 12.10.2015 року. [PERSON] не виконана вимоги п. 1 припису усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 27.10.2014 № 342 , а саме ним не приведено об'єкт «Реконструкція квартири [ADDRESS] » у відповідність до вимог чинного законодавства, що є порушенням вимог п. 14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого . На підставі акту перевірки ДАБІ видано припис № 288 від 12.10.2015 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності шляхом приведення вказаного об'єкту у відповідність до вимог чинного законодавства, 12.10.2015 складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно позивача та прийнято постанову № 268 від 27.10.2015 року, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн. Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.01.2016 року постанову № 268 від 27.10.2015 року скасовано. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 1784 від 26.05.1995 року на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] .Матеріалами справи підтверджується, і це встановлено вищезазначеними судовоими рішеннями , що в ході експлуатації квартири її частина була зруйнована деревом, розташованим біля неї. У 2002 році позивач частково відновив стіни квартири, збудувавши зруйновану частину квартири у вигляді прибудови з іншого боку, відступивши від дерева та загородивши його (з метою дотримання природоохоронного законодавства та в зв'язку з відсутністю можливості відновити зруйновані стіни у тих межах, які існували до пошкодження). Також в матеріалах справи містяться докази того, що позивач звертався до органів місцевого самоврядування з метою набуття права власності або користування земельною ділянкою. Проте 06.11.2014 року, 22.01.2015 року та 16.03.2016 року отримав листи, відповідно до яких земельна ділянка по [ADDRESS] визначена як територія багатоквартирної житлової забудови історичної частини міста з ботанічною пам'яткою природи, та оформлення правових документів на земельну ділянку для обслуговування квартири чинним законодавством не передбачено. Згідно листа від 01 березня 2016 року Управління ДАБІ Миколаївській області на заяву [PERSON] про видачу дозволу на виконання будівельних робіт з реконструкції прибудови до квартири , останньому розяснено, що отримати дтакий дозвіл можлио лише після отриманеня власником документа , що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою або договру суперфіцію. Загальні засади прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначені ст. 39 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності" . Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.03.2016 року встановлено, що в діях позивача відсутня вина, так як він вчинив усі можливі дії для усунення порушень вимог містобудівного законодавства та оформлення права власності на земельну ділянку по [ADDRESS]. Задволено адмністративний позов [PERSON] та визнано неправомірним та скасовано припис від 12.10.2015 року № 288. Ухвалою від 23 червня 2016 року (справа № 490/11532/15-а) колегії Одеського апеляційного адміністративного суду вказано Постанову залишено без змін. Як вбачається з вказаних судових рішень, відмовляючи у оформленні [PERSON] його майнових прав на спірну квартиру та земельну ділянку та визначаючи спірну квартиру як самовільну забудову, відповідач та третя особа виходять з обставин скасування виконавчим комітетом Миколаївської міської ради № 889 від 26.08.2011 року розпорядження адміністрації Центрального району виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 336-р від 06.06.2011 року, яким визнано готовою до експлуатації квартиру № 7 після перепланування зі збільшеною загальною площею на 10,5 кв. м. за рахунок прибудови, та як наслідок визнання реконструкції квартири самочинним будівництвом. Проте, суд враховує, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Відповідно ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені і законами України. Відповідно пункті 5 рішення № 7-рп/2009 Конституційного Суду України, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Таким чином, розпорядження адміністрації Центрального району виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 336-р від 06.06.2011 року є ненормативним правовими актом одноразового застосування і воно вичерпало свою дію фактом його використання, отже не може бути скасоване виконкомом Миколаївської міської ради. Вказані обставини встановлені Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду та Ухвалою від 23 червня 2016 року колегії Одеського апеляційного адміністративного суду по справі № 490/11532/15-а, отже в силу положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до частини другої статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В контексті вказаної норми слід зазначити, що згідно розпорядження адміністрації Центрального району виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 336-р від 06.06.2011 року та даних технічної інвентаризації БТІ, що відображено в технічному паспорті на квартиру [ADDRESS], самочинно збудовані приміщення відсутні. Між позивачем та всіма експлуатаційними підприємствами надання комунальних послуг укладено договори, які виконуються належним чином, що не заперечується сторонами. З моменту набуття позивачем права власності на дану квартиру, жодних приписів та зауважень відповідних служб не виносилось. Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені та законами України. Як слідує з Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 115-032 від 16 жовтня 2017 року судового експерта Шапошнікової Е.О. , який також підтверджує проведення позивачем реконструкції квартир шляхом прибудови до квартири та відповідність її будівельнимм нормама і правилам СНІП 2.08.01-09 "Житлові будівлі" , п.п. 3.2,3.4, 3.10 ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будівлі.Основні положення" та ДБН 360-92 "Планування та забудова міських та сільських поселень", проте не відповідає ДБН 36092 в частині, що встановлює відстані стволів дерев та чагарникв від будівель, споруд та обєктів інженерного благоустрою. Дана прибудова була завершена будівництвом ще в 2002 році та будинок підключений до усіх інженерних комунальних мереж. Так, відповідно до ДБН 36-92** "Планування та забудова міських та сільських поселень", мінімальна відстань від зовнішньої стіни будинку та споруди (наприклад огорожі) до стовбурів дерев становить 5 метрів. При цьому дерева, які висаджені біля будинків, неповинні заважати інсоляції та освітленості жилих та громадських споруд, а також проїзду пожежних автомашин". Така ж відстань встановлена ДБН 79-92 "Житлові будинки для індивідуальних забудовників України" . Перешкод у інсоляції чи проїзді до домоволодіння позивача внаслідок спірної прибудови- експертом не виявлено. З метою забезпечення порядку , позивач огородив дуб металевою огорожею та встановлено табличку з зазначенням , що дуб є ботанічною пам'яткою природи та охороняється законом. При дослідженні підвального приміщення в квартирі та обстеження прибудинкової території експертом встановлено, що корені дерева між камінням стін та перекриттям підвалу відсутні. Сліди викорчовування коріння дерева в підвалі та надземній частині відсутні, слідів тріщин вимощення прибудови до квартири біля дерева відсутні, стовбур дерева знаходить близько до верхньої частини стін (покриття прибудови) квартири [ADDRESS]. Враховуючи вищевикладене , експертом проведено візуальне обстеження оюбєктів дослідження та матеріалів справи, встановлено, що спірна прибудова не завдає шкоди ботанічній пам'ятці природи місцевого значення "Дуб звичайний" за цією адреосю. 4. Висновки суду та норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування. Згідно ч.3 , право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Спеціальною матеріально-правовою нормою, що міститься в частині першій статті 376 ЦК України, поняття самочинного будівництва визначено через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості може бути визнано самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до п.14 Постанови №6 від 30.03.2012 року Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами (про правовий режим самочинного будівництва)», на підставі частини третьої суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя ). Відповідно до , кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до , кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог п.п.1, 5 ч.2 , способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі , право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом взято до уваги той факт, що самочинне будівництво нерухомого майна здійснене без порушень будівельних норм та правил, та є таким, що не суперечить суспільним інтересам і не порушує прав інших осіб, а відтак може бути визнано право власності позивачів у відповідності до и. Тим більше, що між сторонами дійсно існує спір про право , оскільки відповідачами не визнається право позивача на введення в експлуатацію реконструйованого об'єкту в установленому законом порядку . Згідно з ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до , власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Крім того, суд враховує , що одним із основоположних принципів Європейської Конвенції з прав людини є принцип юридичної визначеності, закріплений п.1 ст. ст. 6 Конвенції. Принцип правової визначеності є важливою складовою принципу верховенства права. У широкому розумінні принцип правової визначеності являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення стабільного правового положення людини шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування і розкривається через такі концепції, як непорушність і нескасовуваність набутих законних прав ; незворотність закону й неможливість застосування закону до особи, яка не могла знати про його існування ; законні очікування - право особи у своїх діях розраховувати на сталість існуючого законодавства . Так, верховенство права передбачає, що органи державної влади повинні бути обмежені у своїх діях заздалегідь встановленими та оголошеними правилами, які дають можливість передбачити з великою точністю примусові заходи, що будуть застосовані представниками влади в тій чи іншій ситуації. Однією з складових верховенства права є правова визначеність; вона вимагає, щоб правові норми були чіткими й точними, спрямованими на те, щоб забезпечити постійну прогнозованість ситуацій правовідносин, що виникають . Як ухвалив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі Racke, застосування зворотної сили норми права допускається у виняткових випадках, а саме: якщо цього вимагають цілі, яких вона має досягти, і забезпечує повагу до законних очікувань тих, на кого вона впливає. Принцип законних очікувань є наслідком принципу правової визначеності. Він спрямований на те, щоб у випадках, коли фізична особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечити захист цих очікувань, що повинно призводити до непорушності та нескасовуваності набутих законних прав. Власне бачення правової визначеності Конституційний Суд України сформулював у Рішенні від 22 вересня 2005 р. № 5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками, в якому зазначається, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абзац другий підпункту 5.4 п. 5 мотивувальної частини). За такого , скасування Адміністрацією Центрального району власних рішень через деякий час після прийняття рішення та його реєстрації як правовстановлювального документу на набуття права власності в установленому на той час законом порядку - а саме скасування власного рішення органу державної влади, яке безпосередньо стосується прав та обов'язків фізичної особи - громадянина України, яка в установленому законом порядку, у чіткій відповідності до діючих на той час нормативно-правових норм, звернувся до компетентного державного органу з питання оформлення реконструкції власногої квартири - суперечить вищенаведеним принципам законних очікувань та правової визначеності. Крім того, су доходить до висновку про існування у позивача обєктивної неможливості щодо формлення реконструкції на теперішній час, адже йому неодноразово було відмовлено в наданні в оренду чи власність земельної ділянки для обслуговування його квартири , що компетентними органами місцевого самоврядування враховується як необхідна умова для застосування положень ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затв.Постановою КМУ від 13.04.2011 року № 461. Враховуючи вищенаведене, дослідивши висновок судової будівельно-технічної експертизи, технічний звіти, численні судові рішення Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.03.2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від т23.06.2016 року , суд прийшов до переконання, що самочинне будівництво майна відповідає санітарним, протипожежним та будівельним нормам забудови, не порушує прав інших осіб, у позивача існують об'єктивні перешкоди у оформленні права власності у передбаченому законом пордку через відповідні державні органи та установи - тому є підстави для визнання за позивачем права власності на дане будівництво. 5. Розподіл судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати сплачені при подачі позову.

Outcome: approved