Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про зняття арешту з нерухомого майна посилаючись на те, що позивач є власником домоволодіння [ADDRESS] , яке отримала в спадщину, після смерті матері. Проте, з інформаційної довідки № 204104217 від 13 березня 2020 року, вбачається, що постановою державного виконавця ДВС Свалявського РУЮ від 11 травня 2007 року в рамках виконавчого провадження № 3704463 на домоволодіння [ADDRESS] накладений арешт, при цьому, власником домоволодіння зазначено відповідача [PERSON] . Право власності на вищевказане домоволодіння вперше зареєстроване 04 вересня 2009 року за [PERSON] , як забудовницею, згідно договору про індивідуальне житлове будівництво № 1436 від 13 жовтня 1956 року. Накладення арешту на вказане майно є неправомірним, оскільки відповідач ніколи не був власником домоволодіння [ADDRESS] та обмежує позивача у здійсненні права власності. В зв"язку з вищевикладеним просить зняти арешт з домоволодіння [ADDRESS] , що належить [PERSON] , накладений постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Свалявського районного управління юстиції Янович С.П. від 11 травня 2007 року в рамках виконавчого провадження №3704463, реєстраційний номер обтяження 5044256 від 30 травня 2007 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 квітня 2020 року справу № 306/425/20 (провадження № 2/306/313/20) передано на розгляд судді Свалявського районного суду Вінер Е.А. (а.с. 16). 24 квітня 2020 року суддею Свалявського районного суду Вінер Е.А. винесено ухвалу відкриття провадження у справі (а.с. 19). В судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з"явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи без їх участі чи відзиву на позов від них не надходило. Відповідно до ч. 11 ст.128 ЦПК України відповідачі викликані до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 24,25). Представник Свалявського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Свалявської державної нотаріальної контори в судове засідання не з"явився. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом оглянуто матеріали цивільної справи № 306/2591/17 (провадження №2/306/127/18) запозовом [PERSON] до Свалявської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. Згідно рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 27 червня 2018 року за [PERSON] визнано право власності на нерухоме майно за адресою [ADDRESS] . Судом встановлено, що згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 11 травня 2007 року заступника начальника відділу ДВС Свалявського районного управління юстиції (ВП № 3704463) накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] (а.с.13). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна за номером 2041104217 станом на 13 березня 2020 року в графі відомомстей з єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна за адресою [ADDRESS] зазначено тип обтяження - арешт нерухомого майна за № 5044256 зареєстрований Свалявською державною нотаріальною конторою (а.с.9,10). Відповідно до інформаційної довідки за № 112795832 05 лютого 2018 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстроване 04 вересня 2009 року за [PERSON] , як забудовницею, згідно договору про індивідуальне житлове будівництво № 1436 від 13 жовтня 1956 року (а.с.8). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 202843980 від 04 березня 2020 року вбачається, що [PERSON] на підставі рішення Свалявського районного суду від 27.06.2018 року (справа №306/2591/17) є власником житлового будинку загальною площею 113,1 кв.м., житловою площею 56,1 кв.м за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Суд вважає, що наявність вищевказаного обтяження нерухомого майна позбавляє можливості позивача реалізувати свої права, встановлені законодавством. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження"особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Враховуючи те, що [PERSON] є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] , а наявне обтяження на житловий будинок забороняє розпоряджатися та користуватися позивачу нерухомим майном, а тому суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити.

Outcome: approved