Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

20.03.2020 року [PERSON] звернувся в суд із позовом, у якому просить визнати за ним право власності на нерухоме майно, нежитлову будівлю - закусочну (літ.А), об"єкт самочинного будівництва, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 503,10 кв.м, допоміжною площею 469,80 кв.м, літніх неопалювальних приміщень 33,30 кв.м, будівельним об"ємом - 1099 куб.м, площею забудови - 195,90 кв.м, яка розташована на земельній ділянці площею 1,1995 га по [ADDRESS] , кадастровий номер 3525586000:51:000:0104. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що він являється власником земельної ділянки площею 1,1995 га по [ADDRESS] , кадастровий номер 3525586000:51:000:0104. На зазначеній ділянці він збудував нежитлове приміщення - закусочну, загальною площею 503,10 кв.м. Під час проведення будівельних робіт ним були дотримані будівельні, архітектурні, санітарні та екологічні норми. При зверненні до приватного нотаріуса Кримської Н.П. з питання реєстрації закусочної, в усному порядку, у зв"язку з відсутністю усіх необхідних для реєстрації документів, йому було рекомендовано звернутись до суду. Позивач в судове засідання не з"явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, подавши заяву про про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення, площею 1,1995 га, кадастровий номер 3525586000:51:000:0104, яка розташована по [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності (а.с.7) та копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.8). На зазначеній земельній ділянці [PERSON] здійснив самочинне будівництво нежитлового приміщення - закусочної, загальною площею 503,10 кв.м., допоміжною площею 469,80 кв.м, літніх неопалювальних приміщень 33,30 кв.м, будівельним об"ємом - 1099 куб.м. В позасудовому порядку позивач не має можливості оформити право власності на вказану будівлю. Приймаючи рішення, суд керується наступним. Відповідно до ч.2 ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Положеннями статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. У судовому засіданні встановлено, що відповідач проти позовних вимог не заперечує. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved