Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" про стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що він працюючи на підприємстві вугільної промисловості, а саме на Державному підприємстві "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1" з 01.10.2003 року по 18.01.2016 року та за цей час отримав три травми, а саме 22.01.2007 року, 20.03.2014 року та 27.09.2015 року, відносно кожної події проведено розслідування та складено акт формою Н-1. Висновком МСЕК від 18.01.2016 року позивачу встановлено 65 % втрати працездатності сукупно та ІІІ група інвалідності, внаслідок чого він був звільнений з роботи за станом здоровя. Позивач визнаний непрацездатним, має серйозні порушення здоровя зі стійкими розладами функцій організму, зумовленими наслідками трудового каліцтва, що призвело до обмеження нормальної життєдіяльності, постійного відвідування лікувальних установ для проходження лікування, моральних страждань, втрати звичайних життєвих звязків. Внаслідок трудового каліцтва позивачу, як інваліду ІІІ групи, протипоказана праця зі значними фізичними навантаженнями та робота в підземних умовах, що призвело до вимушених змін і порушень у життєвих, особистих, побутових і виробничих відносинах. Враховуючи вказані обставини просив стягнути з ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1" на його користь 65 000 гривень моральної шкоди. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заперечення проти позову, згідно з яким проти задоволення позову заперечує, оскільки згідно узагальненого аналізу судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди роботодавцем завданої робітнику у зв'язку з ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків розмір моральної шкоди визначається відповідно до відсотків втрати працездатності, встановленої МСЕК, при 10% - дорівнює 3000 грн., при 30% - 9000 грн., при 80% -24000 грн. Окрім цього зазначає, що виплата моральної шкоди виникає з дня встановлення особі стійкої працездатності вперше висновком МСЕК, а як вбачається з довідки МСЕК позивача вперше йому було встановлено 30 % втрати працездатності по травмі від 27.09.2015 року. Просить суд розглянути справу відповідно до чинного законодавства та судової практики, за відсутності представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 01.10.2003 року по 18.01.2016 року працював на Державному підприємстві "Шахтоуправління "Південнодонбаське\~\~№ 1" з якого був звільнений 18.01.2016 року наказом №8к від 19.01.2016 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 5). Згідно з довідкою МСЕК серії АБ №0039616 від 18.01.2016 року, позивачу була встановлено втрата професійної працездатності за сукупністю виробничих травм: 30 % - вперше по травмі від 27.09.2015 року; 25 % - повторно по травмі від 22.01.2007 року; 10 % - повторно по травмі від 20.03.2014 року (а.с. 6). Відповідно до Акту №9 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 25.01.2007 року та Акту розслідування нещасного випадку, який стався 22.01.2007 року від 25.01.2007 року [PERSON] внаслідок нещасного випадку на виробництві отримав травми у вигляді відкритого осколочного перелому малої стегнової кістки, забійно-розможенної рани правої голені (а.с. 7,8). Згідно з Актом №14 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 24.03.2014 року та Акту розслідування нещасного випадку, який стався 20.03.2014 року від 24.03.2014 року [PERSON] внаслідок нещасного випадку на виробництві отримав травму - закритий повздовжній перелом тіла нігтьової фаланги 4 пальця лівої кисті (а.с. 9,10). Відповідно до Акту №29 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 01.10.2015 року та Акту розслідування нещасного випадку, який стався 27.09.2015 року від 01.10.2015 року [PERSON] внаслідок нещасного випадку на виробництві отримав травми у вигляді забійної рани лобу, забій головного мозку І ступеня з органічною неврологічною симптоматикою, двобічна рефлекторно-пірамідна недостатність, ВСД по гіпертонічному типу зі стійкою цефалгією вестибулопатією, посттравматична невралгія І-ІІ гілки тройничного нерву, астенічний синдром (а.с. 11,12). Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із пошкодженням здоров'я. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок професійного захворювання пошкоджено здоров'я позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров'я, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП. Також, встановлено, що відповідач не заперечує проти того, що позивач отримав професійне захворювання підчас роботи на ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1", також не заперечує проти причин втрати працездатності. Тому суд, враховуючи вимоги розумності та справедливості, постійний характер негативних наслідків, обмеження життєдіяльності, порушення та зміну звичайного укладу життя і особистих зв'язків, вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" на користь позивача [PERSON] в порядку відшкодування моральної шкоди, 19 500 (девятнадцять тисяч пятсот) гривень, що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням. Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі ст. 88 ч. 2 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: partial