Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

05 грудня 2013 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю "ЖЕК "Забота" звернувся до Центрального районного суду міста Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг за період з 02 жовтня 2007 року до 01 листопада 2013 року в сумі 5081,36 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позову вказав, що відповідач, як власник майна - квартири [ADDRESS], зобов'язаний його утримувати. Однак, з жовтня 2007 року відповідач не сплачує позивачу вартість за надані послуги за утримання будинку та прибудинкової території, в зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 5081,36 грн., яка підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. 26 грудня 2013 року ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва вказана цивільна справа передана в порядку статті 116 ЦПК України на розгляд до Жовтневого районного суду Миколаївської області, без врахування положень ЦПК України щодо виключної підсудності. Оскільки спори між судами про підсудність не допускаються (частина 1 статті 117 ЦПК України), ухвалою судді Жовтневого районного суду Миколаївської області Глубоченка С.М. від 25 січня 2014 року справа прийнята до провадження. Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 серпня 2014 року до участі у справі в якості співвідповідача залучена [PERSON]. 14 серпня 2014 року позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачів на його користь в рівних частках заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 5690,79 грн. за період з 01 жовтня 2007 року по 01 серпня 2014 року та судові витрати по справі. В позовній заяві (нова редакція) від 14 серпня 2014 року позивач, крім обставин викладених в первісному позові вказав, що відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS], а тому несуть відповідальність за її утримання по 1/2 частині кожний. Вказав, що загальний строк позовної давності позивачем пропущений з поважних причин, оскільки позивач був раніше позбавлений можливості пред'явити позов через відсутність коштів, в зв'язку з несвоєчасною оплатою мешканцями спожитих житлово-комунальних послуг. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі, з підстав, викладених в ньому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 17 квітня 2014 року та 06 серпня 2014 року позов не визнав в повному обсязі, з підстав, викладених в запереченнях від 17 квітня 2014 року (а.с.41-43). Крім цього просив застосувати строки позовної давності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання 25 грудня 2014 року не з'явились, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, доказів поважності неприбуття в судове засідання не надали. У відповідності до статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу 25 грудня 2014 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "ЖЕК "Забота", є балансоутримувачем житлового будинку [ADDRESS] та забезпечує утримання вказаного будинку та прибудинкової території, що об'єктивно підтверджується договором на утримання житлових будинків, споруд та прибудинкових територій від 02 жовтня 2007 року, укладеного між позивачем та Миколаївською міською радою Миколаївської області, департаментом житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради та додатковою угодою до договору від 26 квітня 2012 року (а.с.12, 13, зворотна сторона а.с.13). Відповідач [PERSON] та співвідповідач [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 24 червня 1998 року, зареєстрованого в КП "ММБТІ" за №15923 (а.с.44). Зі змісту вказаного свідоцтва вбачається, що квартира [ADDRESS], співвласниками якої є відповідачі, має загальну площу 58,8 кв.м. та приватизована ними згідно з Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду". На ім'я відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] (а.с.4). Згідно з приписами частини 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень у будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Співвласник, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном (стаття 360 ЦК України). Відповідно до статті 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкції та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкції тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Статтею 32 цього ж Закону передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкової території встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. З пояснень представника позивача, що визнано відповідачем [PERSON] житловий будинок, в якому розташована квартира, власниками якої є відповідачі, відноситься до будинків 5 класу та в силу частини 1 статті 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 27 лютого 2009 року №638 "Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових території" з 01 квітня 2009 року для товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕК "Забота" встановлено тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються мешканцям будинків житлового фонду Миколаївської міської ради в розмірі 1,21 грн. з урахуванням ПДВ (а.с.101). Зазначений тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій включає: 0,12 грн. - вивезення твердих побутових відходів, 0,02 грн. -електроенергія на освітлення місць загального користування, 0,27 грн. - прибирання прибудинкової території, 0,31 грн. - обслуговування внутрішньобудинкових мереж, ліквідація аварій на внутрішньобудинкових мережах, підготовка до експлуатації в осінньо-зимовий період, 0,24 грн. - поточний ремонт, 0,05 грн. - інші витрати, 0,20 грн. - ПДВ. Згідно рішення виконкому Миколаївської міської ради від 17 квітня 2014 року №344 "Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових території" з 01 травня 2014 року тариф за 1 кв.м. загальної площі на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових території по товариству з обмеженою відповідальністю "ЖЕК "Забота" встановлено в розмірі 1,30 грн. з урахуванням ПДВ, з яких: 0,19 грн. - вивезення твердих побутових відходів, 0,02 грн. - електроенергія на освітлення місць загального користування, 0,27 грн. - прибирання прибудинкової території, 0,31 грн. - обслуговування внутрішньобудинкових мереж, ліквідація аварій на внутрішньобудинкових мережах, підготовка до експлуатації в осінньо-зимовий період, 0,24 грн. - поточний ремонт, 0,05 грн. - інші витрати, 0,22 грн. - ПДВ (а.с.100). Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до частини 1 статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно приписів пункту 1 частини 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Посилання відповідача на відсутність між сторонами договірних зобов'язань, зокрема договору на надання житлово-комунальних послуг, на думку суду, не надає права відповідачам не сплачувати за житлово-комунальні послуги, оскільки обов'язок укладання такого договору покладений саме на споживача. На підставі пункту 1 частини 1 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач, згідно пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, суд вважає, що позивач має право нараховувати відповідачам плату за утримання будинків і споруд та прибудинкової території, а відповідачі зобов'язані сплачувати таку плату в рівних долях. Разом з тим, в судовому засіданні 17 квітня 2014 року та 06 серпня 2014 року відповідач [PERSON] суду пояснював, що він та іншій співвласник, в квартирі [ADDRESS] не проживають з жовтня 2007 року, про факт непроживання неодноразово повідомляв позивачу, однак, позивач продовжував нараховувати плату за утримання будинків і споруд та прибудинкової території в повному обсязі. Згідно акту про непроживання від 05 серпня 2014 року відповідачі в квартирі [ADDRESS] не проживають з жовтня 2007 року і до теперішнього часу, також в указаній квартирі не проживали й квартиранти (а.с.82). З листа товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕК "Забота" від 20 червня 2014 року №1140 вбачається, що на адресу позивача від відповідачів надходили звернення з приводу звільнення від оплати та участі в утриманні будинку та прибудинкових територій (а.с.78-81). Відповідач [PERSON] 07 грудня 2007 року звертався до позивача з заявою про складання акту про непроживання (а.с.45), однак позивач в складанні акту про непроживання відповідачу відмовив (а.с.46). З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] з жовтня 2007 року до серпня 2014 року не проживали в [ADDRESS]. Згідно статті 525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом або договором. Пунктом 6 частини 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи встановлений судом факт непроживання відповідачів в квартирі [ADDRESS] з жовтня 2007 року, суд вважає, що позивач безпідставно нараховував до послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, тариф щодо вивезення твердих побутових відходів, оскільки вказана послуга повинна сплачуватись споживачем лише за її фактичне безпосереднє отримання. Інші складові загального тарифу з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, такі як електроенергія на освітлення місць загального користування, прибирання прибудинкової території, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, ліквідація аварій на внутрішньобудинкових мережах, підготовка до експлуатації в осінньо-зимовий період, поточний ремонт та інші витрати, на думку суду, не пов'язані з їх фактичним безпосереднім отриманням споживачем, а також фактом проживання або непроживання відповідачів, оскільки такі послуги надаються виконавцем саме власникам житла, а не їх фактичними користувачам. Згідно частини 3 статті 13 Конституції України власність зобов'язує. Отже, з нарахованого відповідачам тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових території по квартирі [ADDRESS] суд виключає тариф по вивезенню твердих побутових відходів. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заявив про необхідність застосування строків позовної давності до вимог позивача до грудня 2010 року. Згідно статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється в три роки, перебіг якої, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України). На думку суду, початок перебігу строку позовної давності в спірних правовідносинах починається з дня, коли відповідачі повинні були сплатити черговий платіж, однак не сплатили його. Оскільки позовна вимога заявлена з 02 жовтня 2007 року по липень 2014 року включно, а позовна заява подана до суду в грудні 2013 року, трирічний строк звернення до суду розпочався саме з грудня 2010 року. Заяву про поновлення строків позовної давності позивачем не подано. Однак, в судовому засіданні та в позовній заяві (нова редакція) представником позивача щодо пропуску ними строку позовної давності зазначена причина відсутності коштів через несвоєчасну оплату мешканцями спожитих житлово-комунальних послуг. Вказана позиція до уваги судом не приймається, оскільки зазначене належними і допустимими доказами не підтверджено. Таким чином, суд застосовує до частини вимоги про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, зокрема за утримання будинку та прибудинкової території за вересень 2007 року по листопад 2010 року включно, строк позовної давності. У відповідності до частин 3 та 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, якщо суд не визнає поважними причини пропущення позовної давності. З урахуванням викладеного та застосованих судом наслідків пропуску строків позовної давності до вимог про стягнення боргу з 01 жовтня 2007 року по грудень 2010 року, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 2763,13 грн., з яких: - за період з грудня 2010 року по квітень 2014 року включно в розмірі 2574,73 грн. (1,068 грн. х 58,8 кв.м. = 62,7984 грн. х 41 місяць); - за період з травня 2014 року по липень 2014 року включно в розмірі 188,40 грн. (1,068 грн. х 58,8 кв.м. = 62,7984 грн. х 3 місяця). Розраховуючи суму боргу за вказаним позовом суд врахував, що тариф для відповідачів повинен складати з грудня 2010 року по квітень 2014 року включно та з травня 2014 року по липень 2014 року включно з розрахунку за 1 кв.м.: 1,01 грн. - 0,12 грн. (вивезення твердих побутових відходів) х 20 % ПДВ = 1,068 грн. та 1,08 грн. - 0,19 грн. (вивезення твердих побутових відходів) х 20% ПДВ = 1,068 грн. відповідно. Виходячи з викладеного, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. У відповідності до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial