Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулось ПАТ КБ „ПриватБанк", посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 10 жовтня 2011 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконує, у зв'язку з чим станом на 31 січня 2019 року має заборгованість 13789,34 грн., з яких 2905,26 грн. - заборгованість за кредитом, 8551,25 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1200 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до договору: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 632,83 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути з відповідача користь АТ КБ „ПриватБанк" вказану суму заборгованості за кредитним договором та на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1921 гривню. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини, викладені в позові. В судове засідання відповідач не прибув, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов суду не подав (а.с. 53). Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово представника позивача та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10 жовтня 2011 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ „ПриватБанк" з анкетою-заявою, відповідно до змісту якої він приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг позивачем. У вказаній анкеті-заяві містяться лише персональні дані відповідача, дата та його підпис, проте відсутні дані про істотні умови кредитного договору, а саме розмір кредитного ліміту, процентна ставка, номер кредитної картки, рахунок та строк її дії, цільове призначення кредиту, обов'язковість яких передбачено Умовами та Правилами надання банківських послуг. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Згідно зі статтями 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено частиною 4 статті 81 ЦПК України, рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Банк нараховує проценти за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами банку згідно пункту 2.1.1.12.6 Умов та Правил надання банківських послуг у редакції, яка надана позивачем. Відповідно до пункту 2.1.1.12.6.1 цих Умов у разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом, на суму від 100 грн., позичальник сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Згідно пункту 2.1.1.4.2 Умов та Правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову (пункт 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг). В анкеті-заяві від 10 жовтня 2011 року відповідач лише виявив бажання оформити на своє ім'я кредитний ліміт за платіжною карткою та погодив, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Він зобов'язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті ПАТ КБ „ПриватБанк". Натомість зазначені Умови не містять підпису відповідача. Проте, позивач не надав суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов'язання відповідач зі сплати відсотків у підвищеному розмірі у разі порушення зобов'язань, неустойки та штрафів в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту. Такий правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16, від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16, в яких були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини та які відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідно до вказаної правової позиції посилання на внутрішні документи банку (правила, положення і т. д.), які не були підписані позичальником як додаток до договору і які містять умови надання, користування банківським кредитом, не мають юридичного значення та юридичних наслідків. Такі документи не є частиною договору і не можуть бути використані судами про визнання умов кредитного договору, зокрема порядку його повернення, оскільки не можливо ідентифікувати, чи саме з цими умовами та правилами погоджувався позичальник, при отриманні банківської карти. Надані в судовому засіданні представником позивача довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки від 19 квітня 2019 року № 1964-34/6 (а.с. 60) не містить доказів того, що відповідачем надана згода на зміну умов кредитування та по якій саме кредитній картці. Суд не бере до уваги довідку про умови кредитування від 28 жовтня 2011 року (а.с. 70), як належний та допустимий доказ, оскільки дана довідка визначає умови кредитування за договором № SAMDN50000052226126, а позивач просить суд стягнути заборгованість за договором б/н від 10 жовтня 2011 року. Також суд не бере до уваги копію виписки за період з 1 січня 1999 року по 6 квітня 2019 року по картках [NUMBER] та [NUMBER] (а.с. 61-69) та довідку про видачу відповідачу кредитних карток від 19 квітня 2019 року № 1964-33/6 (а.с. 59), оскільки дані документи не містять інформацію про те, що вказані картки були видані відповідачу на виконання умов саме договору б/н від 10 жовтня 2011 року, а наданий позивачем розрахунок заборгованості за вказаним договором (а.с. 5-6) не містить даних про те, за якою карткою зроблено цей розрахунок. Інших підстав для нарахування заборгованості відповідача за відсотками, комісіями, пенями та штрафами позивач до суду не представив, відтак його вимоги в цій частині є необґрунтованими та не можуть бути прийняті судом. Разом з тим, з копії розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором (а.с. 5-6) судом встановлено, що відповідач вчиняв дії щодо часткової сплати заборгованості за кредитним договором, що свідчить про визнання ним факту отримання кредитних коштів. Із вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж розміром 500 грн. здійснено останнім 23 червня 2017 року, а розмір заборгованості відповідача по тілу кредиту становить 2905,26 грн., тому дана сума підлягає стягненню з [PERSON] на користь АТ КБ „ПриватБанк". Таким чином, враховуючи що позивачем не доведено виникнення у відповідача зобов'язань за кредитним договором щодо стягнення нарахованої заборгованості у вигляді відсотків, комісії, пені та штрафів на умовах, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути на користь АТ КБ „ПриватБанк" заборгованість по кредитному договору б/н від 10 жовтня 2011 року в сумі 2905 гривень 26 копійок та витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 141ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 404,73 грн.

Outcome: partial