Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] в особі свого представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ "Рада" про відшкодування матеріальної шкоди та просила стягнути з відповідача 5 500 гривень. судовий збір у розмірі 551 грн. 20копійок. В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 19 серпня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «РАДА», звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON], про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги . Не погоджуючись з вище зазначеним позовом, 23.10.2015 року [PERSON] через уповноваженого представника адвоката Горового О.В. звернулася до суду з запереченням проти позовних вимог ТОВ «РАДА» по справі № 753/15608/15-ц, суддя Леонтюк Л..K. про відмову у задоволенні позову через відсутність заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг 23 грудня 2015 року рішенням суду відмовлено у задоволенні позову в повному обсязі. 16 січня 2016 року ТОВ «РАДА» не погоджуючись з рішенням Дарницького районного суду м. Києва звернулося до Апеляційного суду міста Києва з апеляційною скаргою. 22.02.2016 року [PERSON] вимушена була знову звернутися за юридичною допомогою до адвоката Горового О. В. з приводу представництва в Апеляційному суді м. Києва щодо написання заперечення проти апеляційної скарги ТОВ «РАДА» по справі № "53/15608/15-ц, про відмову у задоволенні апеляційної скарги та участі в засіданнях.. 23 лютого 2016 року Апеляційний суд міста Києва перевіривши законність й обгрунтованість постановленого рішення суду першої інстанції виніс ухвалу, якою апеляційну скаргу ТОВ «РАДА» відхилив, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23.12.2015 року залишив без змін . Однак, для того щоб захистити свої порушені права, підтвердити факт відсутності заборгованості перед ТОВ «РАДА» та забезпечити юридичний супровід в суді першої та апеляційної інстанції, [PERSON] змушена була звернутися за юридичною допомогою до Адвокатського об'єднання «АЛІАС» у зв'язку з чим понесла юридичні витрати на оплату послуг адвокатів на загальну суму 5 500 грн. 00 коп., що підтверджується договором № 57/15 від 23.10.2015 року, відповідним актом та квитанцією про оплату юридичних послуг. Вважає, що їй заподіяна матеріальна шкода яку вона і просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON], яка діє за довіреністю НАР 417867 від 07.10. 2015 року ( а.с. 21) позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, не заперечувала той факт, що в матеріалах цивільної справи № 753 /15608/15, провадження № 2/753/7311/15 яка була досліджена в судовому засіданні, відсутні заяви адвоката Горового О.В. щодо ознайомлення з матеріалами цивільної справи як в приміщенні Дарницького районного суду так і в приміщенні Апеляційного суду м. Києва. Представники відповідача Коршун О.А., який діє за довіреністю б/н від 06.01. 2016 року та [PERSON], яка діє за довіреністю б/н від 02.02. 2016 року заперечували проти позовних вимог та просили у їх задоволенні відмовити, при цьому надавши свої письмові заперечення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, письмові пояснення представника відповідача, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням пояснень представників відповідачів, дослідивши матеріали цивільної справи № 753/15608/15-ц ( 2 томи) , витребуваних з цивільної канцелярії суду в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Рішення суду повинно відповідати вимогам ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи судом встановлено та матеріалами справи доведено наступне. В провадженні суду з 21 серпня 2015 року перебувала на розгляді цивільна справа № 753/15608/15-ц, провадження № 2/753/7311/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА» до [PERSON], про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги . Відповідно до положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Разом з тим, оскільки позивачка не є фахівцем в галузі права та юридично не обізнана, то для захисту своїх порушених прав і законних інтересів звернулася за правовою допомогою до адвоката, який має досвід роботи та може надавати юридичну допомогу. Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу, кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. У відповідності до ст. 12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Правова допомога в цивільному судочинстві включає в себе: юридичні консультації, участь у позасудовому врегулюванні спору ( переговорах), підготовку проектів юридичних документів ( позовних заяв, пояснень, клопотань, довідок з юридичних питань, тощо), представництво інтересів в суді, інших державних органах, підприємствах, установах, організаціях, а також перед фізичними особами, інші фактичні та юридичні дії, які вчиняє особа, котра надає правову допомогу. Що стосується заявлених вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, то вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У п.п. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом(ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті12,46,56 ЦПК України). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» мінімальна заробітна плата складає у місячному розмірі: з 1 січня - 1218 гривень, з 1 вересня - 1378 гривень; у погодинному розмірі: з 1 січня - 7,29 гривні, з 1 вересня - 8,29 гривні, а відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» мінімальна заробітна плата складає у місячному розмірі: з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень; у погодинному розмірі: з 1 січня - 8,29 гривні, з 1 травня - 8,69 гривні, з 1 грудня - 9,59 гривні, з яких 40% ( період з 01.09. 2015 року по 01.05. 2016 року ) становить 551 грн.20коп. Згідно керівних роз'яснень, що містяться у п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 10 жовтня 2014 року підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Так, 23 жовтня 2015 року між позивачкою та Адвокатським об"єднанням "АЛІАС" в особі керуючого партнера Горового О.В., який діє на підставі Статуту, було укладено договір №57/15 про надання юридичних послуг адвокатами в справі про представництво інтересів замовника з питань захисту його інтересів як відповідача в Дарницькому районному суді м. Києва за позовом ТОВ "Рада" до замовника справа № 753/15608/15-ц, а також в суді апеляційної та касаційної інстанцій ( а.с. 18) . Згідно п. 1.2 договору послуги замовнику виконавець буде надавати через своїх представників - адвокатів Горового О.В., який відповідно до Закону України " Про адвокатуру та адвокатську діяльність" має право на заняття адвокатською діяльністю, відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серія КВ " 0011330 видане за рішенням Київської міської КДКА від 25.05. 1999 року № 5 Головою Ради адвокатів міста Києва Рафальською І.В. ( а.с.88) Відповідно до п. 3.1 договору за надання юридичних послуг адвокатами виконавця з приводу захисту інтересів замовника в суді, замовник зобов"язується сплачувати виконавцю винагороду в розмірі 550 ( п"ятсот п"ятдесят) гривень, без ПДВ, за годину роботи представника виконавця в інтересах замовника. Згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014року № 10 передбачено, що право на правову допомогу гарантовано статтями8,59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI "Про безоплатну правову допомогу", положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12,42,56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановленийЗаконом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті79, статтях 84,88,89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). За результатами наданої правової допомоги адвокат складає акт надання правової допомоги, в якому вказує види наданої правової допомоги, витрачений час та розмір винагороди за надання правової допомоги і надає його замовнику у двох примірниках для підписання, а замовник зобов'язаний розглянути і підписати акти. Згідно п.3.2 договору позивач сплатила на виконання умов договору суму в розмірі - 5 500, 00 грн., що підтверджується розрахунковою квитанцією №ПН433799 ( а.с.20), після підписання акта прийому- передачі наданих замовнику послуг адвокатами виконавця ( а.с.19) та відповідно до рахунку № 12 від 25.02. 2016 року ( а.с.80). Разом з тим, в частині погодинних витрат адвоката та вартості надання правової допомоги , суд погодитися не може. На підтвердження доказів про понесені витрати, адвокат у акті вказав про надання наступної правової допомоги: 3 години - ознайомлення адвокатом Горовим О.В. з матеріалами судової справи № 753/15608/15-ц, провадження № 2/753/7311/15 в Дарницькому районному суді м. Києва 23.10. 2015 року, підготовка заперечень на позовну заяву ТОВ «Рада» та клопотання про залучення до участі в справі в якості третьої особи ОСББ «13 квартал»; 1 година - участь адвоката Горового О.В. в судовому засіданні в Дарницькому районному суді 23.10. 2015 року під час розгляду цивільної справи, подання заперечень на позовну заяву ТОВ «Рада» та клопотання про залучення до участі в справі в якості третьої особи ОСББ «13 квартал»; 1 година - участь адвоката Горового О.В. в судовому засіданні в Дарницькому районному суді 23.11. 2015 року під час розгляду цивільної справи; 1 година - участь адвоката Горового О.В. в судовому засіданні в Дарницькому районному суді 23.12. 2015 року під час розгляду цивільної справи; 1 година - ознайомлення адвокатом Горовим О.В. з матеріалами судової справи № 753/15608/15-ц, провадження № 2/753/7311/15 в Апеляційному суді м. Києва 18.02. 2016 року; 2 години - підготовка та подача адвокатом Горовим О.В. до Апеляційного суду м. Києва заперечень на апеляційну скаргу ТОВ « Рада» 22.02. 2016 року; 1 година - участь адвоката Горового О.В. в судовому засіданні в Апеляційному суді 24.02. 2016 року під час розгляду апеляційної скарги ТОВ «Рада», разом витрачено 10 годин що в грошовому еквіваленті становить 5 500 ( п»ять тисяч п»ятсот) гривень, без ПДВ. Проте, як встановлено з журналів судових засідань від 23.10. 2015 року ( т.1, а.с.68), від 23.11. 2015 року ( т.1, а.с. 74), від 23. 12. 2015 року ( т.1, а.с. 243) та від 24.02. 2016 року ( т.2, а.с. 42) , адвокат Горовий О.В. затратив 1 ( одну) годину 25 хвилин 13 секунд на представництво інтересів [PERSON] безпосередньо в Дарницькому районному суді м. Києва та в Апеляційному суді м. Києва, тому, із врахуванням положень п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10, виходячи з розміру оплати встановленої п.3.1 договору в розмірі 550 грн.00 коп. без ПДВ , витрати за представництво інтересів у суді (участь у судових засіданнях) становлять 688 гривень 22 копійки. Також із матеріалів цивільної справи № 753/15608/15-ц, провадження № 2/753/7311/15 вбачається, що адвокат Горовий О.В. не знайомився з матеріалами справи ні в Дарницькому районному суді, ні в Апеляційному суді м. Києва, вказаний факт не спростовує і сама представник позивачки [PERSON] зазначивши, що дійсно в матеріалах цивільної справи № 753/15608/15-ц, провадження № 2/753/7311/15 відсутні будь-які письмові клопотання адвоката Горового О.В. про ознайомлення з матеріалами справи, а тому зазначена послуга адвокатом ознайомлення з матеріалами справи суд вважає, як некоректною послугою і повинна бути виключена. Отже, враховуючи правову природу правовідносин, що склались між сторонами, та рівень складності справи, суд вважає, що розрахунок погодинних витрат адвоката на надання правової допомоги позивачці [PERSON] поза судовим засіданням, у кількості 10 год. 00 хв., є завищеним. У даному випадку, при наданні правової допомоги за договором № 57/15 від 23 жовтня 2015 року та при вивченні акту про надання юридичних послуг, а також дослідженні доказів, враховуючи заперечення представників відповідачів та конкретизацію надання послуг, суд приходить до висновку, що адвокатом Горовим О.В. , було витрачено 5 годин 09 хвили, згідно розрахунку. Разом з тим, враховуючи характер спірних правовідносин, ступінь складності справи, граничний (максимальний) та мінімальний розмір компенсації витрат на правову допомогу у погодинному розмірі, за попередньою домовленістю адвоката з позивачем, година роботи адвоката оплачується у розмірі 550 грн. виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд вважає за необхідне зменшити суму витрат на правову допомогу з 5 500 гривень та стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрати на правову допомогу за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій у розмірі ( 5 годин 09 хвилин 13 секунд х 550 гривень ) = 2 800 ( дві тисячі вісімсот) гривень 45 копійок . Стаття 79 ЦПК України визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюється законом. До витрат, пов"язаних з розглядом судової справи, належить, зокрема, витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов"язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. В статті 55 Конституції України зазначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року предмет позовних вимог (у тому числі первісного, зустрічного позову та позову третьої особи із самостійними вимогами) зазначається виходячи з вимог закону, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин, та підстав заявленої вимоги. Тобто суд, при вирішенні справи повинен встановити її обставини і відповідно до встановлених обставини визначити правовідносини, що склались між сторонами, та закон, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин (ст. 215 ЦПК України). Відповідно до встановленого ст. 11 ЦПК принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Водночас, як роз'яснив Верховний Суд України, відповідно до положень цивільного процесуального законодавства підстави заявленого позову - це виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України (ст.4, п.5.ч.2 ст. 119 ЦПК). Таким чином, при розгляді справи суд застосовує той закон, який регулює спірні правовідносини. Підсумовуючи викладене, формулювання у рішенні суду предмету позовних вимог не відповідно до тексту позовної заяви, а виходячи з вимог закону, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин, та підстав заявленої вимоги, не буде порушувати встановленого ст. 11 ЦПК принципу диспозитивності цивільного судочинства. Також у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки судовий збір у співвідношенні до розміру задоволених позовних вимог, що складає 275 грн. 60 коп. Виходячи із принципу змагальності сторін закріпленому у ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а тому суд вважає, що позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги до відповідача. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільно-процесуального кодексу України На підставі викладеного, ст. ст. 55, 59 Конституції України, п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та,

Outcome: partial