Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

06.11.2014 року близько о 17:00 годині водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки "Volksvagen LT35", реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по проїжджій частині автодороги "Київ-Одеса", з боку м.Київ в напрямку м.Одеса, на 400км.+940м, скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , який в результаті ДТП загинув на місці пригоди. Зазначені обставини підтверджується постановою про закриття кримінального провадження №12014160000001089, складеною 27.02.2015 року слідчим відділу з розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області Стрілка В.Я. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність водія за участю якого відбулося ДТП було застраховано (страховий поліс АС №5504296) Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Євроінс Україна", батько загиблого [PERSON] -\~[PERSON] , реалізуючи своє право на одержання відшкодування у зв`язку із смертю фізичної особи, через свого представника, [PERSON] 03.03.2017р. звернувся до відповідача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 19 086,00 грн., з яких 14 616,00 грн. - відшкодування пов`язане із заподіяною моральною шкодою та 4 470,00 грн. - відшкодування витрат на поховання. 07.04.2017 року представником позивача було подано відповідачу заяву про долучення додаткових документів до справи з вимогою виплати відшкодування витрат на поховання у вигляді спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 12 000, 00 грн. 14.04.2017р. відповідачем було частково сплачено страхове відшкодування у розмірі 19 086,00грн., без врахування витрат позивача на спорудження надгробного пам`ятника. Листом від 27.04.2017 року відповідач повідомив про відмову від виплати відшкодування витрат позивача на спорудження надгробного пам`ятника з посиланням на положення Господарського кодексу України, з тієї підстави, що начебто серед видів підприємницької діяльності виконавця робіт з виготовлення надгробного пам`ятника, ФОП [PERSON] , не зазначено згідно КВЕД відповідного виду діяльності. Позивач та його представник вважають, що приймаючи рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, відповідач вийшов за межі ст.ст.32, 37 Закону України №1961-IV, в яких наведено вичерпний перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування. З урахуванням викладеного вважають, що відповідачем безпідставно відмовлено у виплаті страхового відшкодування пов`язаного з покриттям витрат позивача на поховання та спорудження надгробного пам`ятника загиблому у ДТП сину, у розмірі 10 146,00 грн. Відповідно до роз`яснень наданих Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 8 Постанови №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідальність страховика по сплаті страховиком страхової виплати є грошовим зобов`язанням. Тому вважають, що внаслідок неналежного виконання свого зобов`язання відповідачем, позивач має право на стягнення заборгованості зі сплати страхового відшкодування, неустойки, інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Тому спросить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна": заборгованість зі сплати відповідачем страхового відшкодування у розмірі 10 146, 00грн.; пеню за прострочення відповідачем сплатити позивачу страхового відшкодування, у розмірі 1 265,61грн.; інфляційні збитки у зв`язку з порушенням відповідачем встановлених строків виплати страхового відшкодування, у розмірі 515,82 грн.; 3% річних, передбачені статтею 625 ЦК України, за порушення відповідачем встановлених строків виплати страхового відшкодування, у розмірі 150,94 грн.; 4 800,00грн. судових витрат пов`язаних з оплатою позивачем правової допомоги. Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явились. Від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява, відповідно до якої, він вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив розглядати справу у його відсутність та відсутність позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого Відповідач вважає позовні вимоги Позивача до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. 03.03.2017 року [PERSON] , діючи від імені та в інтересах позивача, звернувся до відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 06.11.2014 р. на 400км. + 940м. автодороги Київ - Одеса, за участю транспортного засобу «Volkswagen LT 35», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , якийздійснив наїзд на пішохода [PERSON] . 11.11.2013 р. між ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ламан Транс Експрес» був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/5504296 . Забезпеченим транспортним засобом згідно договору страхування №АС/5504296 від 11.11.2013 р. виступає автомобіль «VOLKSWAGEN LT 35», реєстраційний номер [NUMBER] . 12.04.2017р. відповідачем було прийнято рішення про виплату на користь представника позивача, [PERSON] , страхового відшкодування у розмірі 19 086,00 грн. 14.04.2017р. відповідач перерахував на реквізити, зазначені представником позивача, [PERSON] у заяві від 03.03.2017 p., страхове відшкодування у розмірі 19 086,00 грн. 07.04.2017р. представник позивача, [PERSON] , звернувся до відповідача із заявою про долучення документів до справи, а саме товарного чека №Б/Н від 11.05.2015 p., на підтвердження оплати за спорудження гранітного пам`ятника в розмірі 12 000,00 грн. Проте, при визначенні розміру страхового відшкодування, відповідачем не було взято до уваги товарний чек №Б/Н від 11.05.2015 p., виданого ФОП [PERSON] , як належний до допустимий документ на підтвердження витрат, понесених позивачем, щодо замовлення та виготовлення гранітного пам`ятника на суму 12 000,00 грн. оскільки: згідно інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності суб`єкта підприємницької діяльності ФОП [PERSON] зазначено наступні: код КВЕД 96.03 (Організування поховань і надання суміжних послуг (основний)); код КВЕД 47.99 (Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами); код КВЕД 49.31 (Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення); код КВЕД 56.21 (Постачання готових страв для подій). Зазначають, що згідно чинного законодавства України для надання послуг щодо виготовлення гранітних пам`ятників законодавством України передбачені наступні види діяльності для суб`єктів господарювання: код КВЕД 23.70 (різання, оброблення та оздоблення декоративного та будівельного каменю) та код КВЕД 26.70.0 (оброблення декоративного та будівельного каменю). Згідно з п. 35.1. ст. 35 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: ... в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують. Тому вважають, що потерпілою особою (позивачем) Страховику (відповідачу) надані платіжні документи, що оформлені всупереч чинному законодавству України. Та відсутні підстави для задоволення вимог щодо відшкодування витрат на виготовлення та встановлення надгробного пам`ятника. Що стосується позовних вимог щодо стягнення штрафних санкцій (пені, інфляційних збитків та 3% річних) за нібито неналежне виконання грошових зобов`язань у розмірі 1 932,37 грн., вважають, що до даних позовних вимог застосовується спеціальна позовна давність в один рік, тому вважають, що у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити, у зв`язку зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі. Враховуючи вищевикладене просять відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» в повному обсязі. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи і не оспорюється сторонами, що 06.11.2014 року близько о 17:00 годині водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки "Volksvagen LT35", реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по проїжджій частині автодороги "Київ-Одеса", з боку м.Київ в напрямку м.Одеса, на 400км.+940м, скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , який перетинав проїжджу частину з права наліво по ходу руху автомобіля у невстановленому для переходу пішоходів місці. В результаті ДТП, відповідно до висновку судово-медичної експертизи трупа №99/18 від 28.11.2014 року, при судово-медичному дослідженні трупа були виявлені ушкодження у вигляді перелому грудного відділу хребта, множинних двосторонніх переломів ребер і зводу черепу, які утворились від дії тупого предмета (тупих предметів), що діють із великою силою, чим могли бути деталі автомобіля, що рухається і є характерними для автомобільної травми. Смерть [PERSON] знаходиться у прямому причинному зв`язку з наявними ушкодженнями, внаслідок шоку, що розвився в плині травматичного процесу. Постановою слідчого СВ з розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області про закриття кримінального провадження від 27.02.2015 року, кримінальне провадження №12014160000001089, відомості про яке 07.11.2014 року внесені до ЄРДС, закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. 11.11.2013 р. між ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ламан Транс Експрес» був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/5504296 . Забезпеченим транспортним засобом згідно договору страхування №АС/5504296 від 11.11.2013 р. виступає автомобіль «VOLKSWAGEN LT 35», реєстраційний номер [NUMBER] . 03.03.2017 року [PERSON] , діючи від імені та в інтересах позивача, звернувся до відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 06.11.2014 р. на 400км. + 940м. автодороги Київ - Одеса, за участю транспортного засобу «Volkswagen LT 35», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , якийздійснив наїзд на пішохода [PERSON] . 03.03.2017 року до відповідача надійшла заява [PERSON] , діючи від імені та в інтересах позивача про виплату страхового відшкодування, відповідно до якого просив здійснити шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок [PERSON] розмір належного до виплати страхового відшкодування в сумі 19 086,00грн., яке складається з відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою - 14 616,00грн., та відшкодування витрат на поховання - 4 470,00грн. 07.04.2017р. представник позивача, [PERSON] , звернувся до відповідача із заявою про долучення документів до справи, відповідно до якої просив долучити до справи документи про витрати на спорудження пам`ятника, а саме товарний чек №б/н від 11.05.2015p., на підтвердження оплати за спорудження гранітного пам`ятника в розмірі 12 000,00 грн., та виплатити відшкодування витрат на поховання та спорудження пам`ятника в розмірі - 14 616,00 грн. 12.04.2017р. відповідачем було прийнято рішення про виплату на користь представника позивача, [PERSON] , страхового відшкодування у розмірі 19 086,00 грн.за полісом № АС-5504296-83 від 11 листопада 2013 року, що підтверджується страховим актом №460-20/17-83 від 12.04.2017 року. 14.04.2017р. відповідно до платіжного доручення № 3094 відповідач перерахував на реквізити, зазначені представником позивача, [PERSON] у заяві від 03.03.2017p., страхове відшкодування у розмірі 19 086,00 грн. 27 квітня 2017 року вих.№356, відповідачем відмовлено у здійсненні страхового відшкодування за спорудження гранітного пам`ятника в розмірі 14 616,00грн., з підстав надання платіжних документів, що оформлені всупереч чинному законодавству України. Оскільки згідно інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності суб`єкта підприємницької діяльності ФОП [PERSON] зазначено наступні: код КВЕД 96.03 (Організування поховань і надання суміжних послуг (основний)); код КВЕД 47.99 (Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами); код КВЕД 49.31 (Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення); код КВЕД 56.21 (Постачання готових страв для подій). А згідно чинного законодавства України для надання послуг щодо виготовлення гранітних пам`ятників законодавством України передбачені наступні види діяльності для суб`єктів господарювання: код КВЕД 23.70 (різання, оброблення та оздоблення декоративного та будівельного каменю) та код КВЕД 26.70.0 (оброблення декоративного та будівельного каменю). В матеріалах справи наявний товарний чек №б/н від 11.05.2015 року ФОП [PERSON] , код [NUMBER] на суму 12 000,00 грн., щодо оплати за деталі гранітного надгробного пам`ятника в комплекті. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданої повторно 22.12.2016 року Ширяївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, наявної в матеріалах справи вбачається, що [PERSON] помер [INFO] в с.Червонознам`янка Іванівського району Одеської області. Позивач [PERSON] є батьком померлого [PERSON] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Частинами 2 та 5 статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Пунктом 8 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі- Постанова від 01 березня 2013 року) судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується завдана нею і моральна шкода, у тому числі якщо шкоди завдано ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ч.2 ст.1167 ЦК України). У статті 1201 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. В той час в незалежності від наявності вини у особи, яка завдала шкоди смертю потерпілого виникає обов`язок на відшкодування таких витрат (п. 7 Постанови від 01 березня 2013 року). Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності (п. 4 Постанови від 01 березня 2013 року). Відповідно до ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку зі смертю потерпілого внаслідок ДТП право на відшкодування мають, зокрема у зв`язку з понесеними витратами на поховання - особи, які взяли на себе такі витрати. Відповідно до ст.2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. п.4 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати. Витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож в даній місцевості. Відповідно до ч.4 ст. 12 Закону України "Про поховання та похоронну справу", суб`єкти господарювання можуть самостійно на підставі звернення осіб, які зобов`язалися поховати померлого, виготовляти та реалізовувати предмети ритуальної належності, якщо вони відповідають державним стандартам та затвердженій вартості, де це передбачено законодавством. У відповідності до ст. 36.2 Закону № 1961-IV Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, або у разі невизнання майнових вимог заявника, або з підстав, визначених ст.ст.32,37 цього Закону - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 10 146,00грн., підлягають задоволенню оскільки, позивачем надано всі необхідні документи, що підтверджують такі витрати, а саме товарний чек №б/н від 11.05.2015 року ФОП [PERSON] , код [NUMBER], натомість рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування взагалі не містить посилань на підстави відмови у здійсненні страхового відшкодування, передбачені ст.ст.32, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення пені за прострочення відповідачем сплати страхового відшкодування, інфляційних збитків у зв`язку з порушенням відповідачем встановлених строків виплати страхового відшкодування, 3% річних, за порушення відповідачем встановлених строків виплати страхового відшкодування. Вирішуючи позовні вимоги в цій частині, суд виходить з наступного. Відповідно до п.1 ст.992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Статтею 37.2 Закону №1961-IV передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня. Судом встановлено, що ПрАТ «СК «Євроінс Україна» допущено прострочення виплати позивачу страхового відшкодування у сумі 10 146,00грн. за період з 28.04.2017р. по 25.10.2017р. За підрахунками позивача, сума пені за період з 28.04.2017р. по 25.10.2017р.становить 1 265,61грн. Також відповідно до ст.ст.536, 625 ЦК України відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми. За підрахунками позивача інфляційні втрати становлять 515,82 грн. За підрахунками позивача розмір 3% річних за період 28.04.2017р. по 25.10.2017р. становить 150,94 грн. Суд погоджується з вищенаведеними розрахунками позивача у повному обсязі та вважає вказані суми належним чином обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Що стосується вимог представника відповідача про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині, у зв`язку зі спливом спеціальної позовної давності (ст.257 ЦК України), про застосування якої заявлено стороною у спорі, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки відповідачем заявлено про застосування спеціальної позовної давності, однак не обґрунтовано підстав її застосування та судом таких підстав не виявлено. Ст. 79 ЦПК України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. За надану правову допомогу позивач сплатив 4800,00грн., які підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved