Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивачі звернулись із позовом до відповідачів із остаточними позовними вимогами: - про визнання недійсним договору кредитної лінії № 185/МК13/2008-840, укладеного 28.02.2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» в особі начальника відділення № 13 філії ВАТ КБ «Надра» ЧРУ [PERSON] - про визнання припиненим договору іпотеки від 28.02.2008 року, що укладений 28.02.2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» в особі начальника відділення № 13 філії ВАТ КБ «Надра» ЧРУ [PERSON] на комплекс нежитлових приміщень, які належать ФГ «Янтар» та розташовані по вул.50 років Радянської влади, м. Ульяновка, Кіровоградської обл. - про визнання припиненим договору поруки від 28.02.2008 року, що укладений між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» в особі начальника відділення № 13 філії ВАТ КБ «Надра» ЧРУ [PERSON]. - про визнання припиненим договору поруки від 28.02.2008 року, що укладений між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» в особі начальника відділення № 13 філії ВАТ КБ «Надра» ЧРУ [PERSON]. - про визнання припиненим договору поруки від 28.02.2008 року, що укладений укладеного між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» в особі начальника відділення № 13 філії ВАТ КБ «Надра» ЧРУ [PERSON]. - про виключення з Державного реєстру іпотек запису за № 6690946, контрольна сума 1Г7В1А75ГБ про реєстрацію договору іпотеки від 28.02.2008 року, що укладений 28.02.2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» в особі начальника відділення № 13 філії ВАТ КБ «Надра» ЧРУ [PERSON] на комплекс нежитлових приміщень, які належать ФГ «Янтар» та розташовані по вул.50 років Радянської влади, м. Ульяновка, Кіровоградської обл.. - про зняття заборони на відчуження комплексу нежитлових приміщень, які належать ФГ «Янтар» та розташовані по вул.50 років Радянської влади, м. Ульяновка, Кіровоградської обл., накладену 28.02.2008 року приватним нотаріусом Ульяновського нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON], відповідно до договору іпотеки від 28.02.2008 року, що укладений 28.02.2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» в особі начальника відділення № 13 філії ВАТ КБ «Надра» ЧРУ [PERSON] На обґрунтування позовних вимог зазначили: 28.02.2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» в особі начальника відділення № 13 філії ВАТ КБ «Надра» ЧРУ [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 185/МК13/2008-840, відповідно до якого банк відкрив [PERSON] кредитну лінію в сумі 185800 дол. США з 28.02.2008 року по 05.03.2015 року зі сплатою 14,4 % річних, котрі можуть бути змінені додатковими угодами до вказаного договору. Кредит надавався на споживчі цілі. На забезпечення вказаного договору кредитної лінії між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» в особі начальника відділення № 13 філії ВАТ КБ «Надра» ЧРУ [PERSON] був укладений посвідчений приватним нотаріусом Ульяновського нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] договір іпотеки від 28.02.2008 року, на комплекс нежитлових приміщень, які належать ФГ «Янтар» та розташовані по вул.50 років Радянської влади, м. Ульяновка, Кіровоградської обл. Крім того вказаний договір кредитної лінії був забезпечений також договорами поруки, укладеними 28.02.2008 року між ВАТ КБ «Надра» в особі начальника відділення № 13 філії ВАТ КБ «Надра» ЧРУ [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позовну вимогу щодо визнання недійсним договору кредитної лінії позивач, посилаючись на частину 1 статті 215 ЦК України обґрунтував тим, що всупереч вимог частини 1 статті 203 ЦК України зміст вказаного договору суперечить: - статті 99 Конституції України, статтям 192, 524, частині 3 статті 533 ЦК України, частині 1 статті 533 ЦК України, так як кредит був наданий у іноземній валюті; - статті 3, пункту 3 статті 13, підпункту «ґ» пункту 4 статті 5, частині 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України № 15-93 від 19.02.1993 року «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» - так як кредит у іноземній валюті був виданий ВАТ КБ «Надра», яке не мало індивідуальної ліцензії НБУ на кредитування в іноземній валюті; - вимогам частини 2 статті 10561 ЦК України, оскільки містить положення про можливість збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом банком в односторонньому порядку; - вимогам статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки предметом вказаного договору є споживчий кредит в іноземній валюті. Також позивачі обґрунтовують позовну вимогу про визнання недійсним зазначеного договору кредитної лінії тим, що при укладенні вказаного договору ВАТ КБ «Надра» застосував щодо [PERSON] засоби омани, які полягали в тому, що: - при укладенні вказаного договору ВАТ КБ «Надра» всупереч вимог статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не надав [PERSON] у письмовій формі інформацію про умови, принципи кредитування та сукупну вартість кредиту, не попередив, що усі валютні ризики під час виконання договору за договором несе він, не надав інформацію щодо методики, використаної для визначення валютного курсу, строків та комісій, повязаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобовязання. - при укладенні вказаного договору ВАТ КБ «Надра» всупереч вимог статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договору включено умови, які є несправедливими, а саме: у договорі детально розписана відповідальність позичальника і не передбачена відповідальність банка. Крім того, позивач, посилаючись на статті 229, 230 ЦК України, підставою визнання недійсним вказаного договору також вказує введення при укладенні договору відповідачами [PERSON] в оману шляхом замовчування факту існування наведених вище обставин, що перешкоджали вчиненню правочину. Також позивачі вказують як на ознаки омани, те, що між сторонами вказаного договору не було досягнуто згоди щодо істотних умов договору: про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або необхідні для договорів даного виду, зокрема про предмет, ціну та строк дії договору. На обґрунтування позовної вимоги щодо визнання недійсним договору іпотеки від 28.02.2008 року, що укладений між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» позивачі наводять вищевикладені обґрунтування недійсності договору кредитної лінії як основного зобовязання та положення статті 17 Закону України «Про іпотеку», відповідно до яких іпотека припиняється у разі припинення основного зобовязання. На обґрунтування позовних вимог щодо визнання недійсними договорів поруки, укладених 28.02.2008 року між ВАТ КБ «Надра» в особі начальника відділення № 13 філії ВАТ КБ «Надра» ЧРУ [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], позивачі наводять вищевикладені обґрунтування недійсності договору кредитної лінії між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» як основного зобовязання та положення частини 1 статті 259 ЦК України, відповідно до яких порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник підтримали позов з наведених у ньому підстав. Позивач [PERSON] належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, в судове засідання не зявився, направив до суду заяву з клопотанням про розгляд справи без його участі та вказав про підтримання позову у повному обсязі. Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», належним чином повідомлене про місце і час розгляду справи представника в судове засідання не направило. Направило до суду заперечення, у якому просить відмовити у задоволенні позову за відсутністю підстав. Третя особа Національний банк України належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи представника в судове засідання не направив. Направив до суду заперечення, у якому у задоволенні позову просить відмовити за відсутністю підстав. Третя особа - приватний нотаріус Ульяновського районного нотаріального округу [PERSON] належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи, в судове засідання не зявилась, направила до суду лист з клопотанням про розгляд справи без її участі. Треті особи - [PERSON], [PERSON] належним чином повідомлені про місце і час розгляду справи, в судове засідання не зявились, направили до суду заяви з клопотанням про розгляд справи без їх участі та висловились за задоволення позову у повному обсязі. З пояснень сторін, їх представників, дослідження матеріалів справи судом встановлені такі обставини та визначені такі правовідносини сторін, що з них випливають. Відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Надра» з 04.02.2011 року після зміни найменування є Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі по тексту Банк) (а.с.62-63). Матеріалами справи встановлено, що 28.02.2008 року між Банком в особі начальника відділення № 13 філії ВАТ КБ «Надра» ЧРУ [PERSON] та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 185/МК13/2008-840 (далі по тексту договір кредитної лінії). Відповідно до договору банк відкрив [PERSON] кредитну лінію в сумі 185800 дол. США терміном на 84 місяці - з 28.02.2008 року по 05.03.2015 року зі сплатою 14,4 % річних, котрі можуть бути змінені додатковими угодами до вказаного договору. Порядок повернення Кредиту та сплати відсотків погоджено здійснювати відповідно до Графіку, що є додатком до договору. Порядок нарахування відсотків за користування кредитом регламентований пунктом 3.1.2 договору кредитної лінії і передбачає, що відсотки нараховуються Банком починаючи з дати надання кредиту, встановлюються у розмірі 14,4 % річних, виходячи з фактичної кількості днів у розрахунковому місяці, рік дорівнює 360 днів. Сплату їх погоджено здійснювати відповідно до Графіку. У випадку прострочення виконання зобовязання щодо строків повернення кредиту договором передбачена сплата позичальником банку відсотків у розмірі 28,8 % річних, виходячи із фактичної кількості днів у розрахунковому місяці, рік дорівнює 360 днів. Договір кредитної лінії підписаний сторонами, про що свідчать відповідно підпис уповноваженої особи банку та печатка банку та підпис позичальника на тексті договору та не заперечується жодною зі сторін (а.с.8 та зворот). Додатковою угодою № 1 до договору кредитної лінії від 28.02.2008 року передбачається надання банком позичальнику траншу у розмірі 185800 дол. США та додатково обумовлюється, що ціль отримання траншу споживчі цілі. Додаткова угода підписана сторонами, про що свідчать відповідно підпис уповноваженої особи банку та печатка банку та підпис позичальника на тексті угоди та не заперечується жодною зі сторін (а.с.9). Додатком № 1 до кредитного договору № 185/МК13/2008-840 від 28.02.2008 року передбачений Графік повернення кредиту та сплати відсотків (далі - Графік). Графік містить у собі положення про те, що він є невідємною частиною Кредитного договору № 185/МК13/2008-840 від 28.02.2008 року та містить зобовязання позичальника сплатити Банку суму кредиту і відсотків по ньому згідно з графіком платежів: кредиту 185800 дол. США, процентної ставки 14,4%, строк кредиту визначений у 84 місяці. Також Графік містить таблицю з колонками, які містять: Дату погашення, залишок кредиту USD, Щомісячна сплата суми кредиту, USD, Щомісячна сплата %%, USD, Сума до сплати, USD. Графік підписаний сторонами, про що свідчать відповідно підпис уповноваженої особи банку та печатка банку та підпис позичальника на тексті угоди, що не заперечується жодною зі сторін (а.с.17, зворот). 28.02.2008 року між Фермерським господарством «Янтар» [PERSON] в особі голови фермерського господарства - [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» в особі начальника відділення № 13 філії ВАТ КБ «Надра» ЧРУ [PERSON] був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Ульяновського нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] 28.02.2008 року та зареєстрований в реєстрі за № 11. Вказаним договором забезпечене виконання Позичальником - [PERSON] Договору кредитної лінії № 185/МК13/2008-840 від 28.02.2008 року. Предметом іпотеки є комплекс нежитлових приміщень, які належать ФГ «Янтар» та розташовані по вул.50 років Радянської влади, м. Ульяновка, Кіровоградської обл. (а.с.10-12, звороти). Договір підписаний сторонами, про що свідчать підписи уповноважених осіб та печатки на текстах договорів та не заперечується жодною зі сторін. 28.02.2008 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» в особі начальника відділення № 13 філії ВАТ КБ «Надра» ЧРУ [PERSON] були укладені ідентичні за змістом договори поруки (відповідно а.с.13,14,15 та їх звороти). Вказаними договорами [PERSON], [PERSON], [PERSON] виступили повними поручителями перед Банком за належне виконання Позичальником - [PERSON] Договору кредитної лінії № 185/МК13/2008-840 від 28.02.2008 року своїх обовязку за договором. Договори підписані сторонами, про що свідчать відповідно підписи уповноваженої особи банку та печатки банку та підписи поручителів на текстах договорів та не заперечується жодною зі сторін. З копії заяви на видачу готівки № 734 від 28.02.2008 року встановлено, що відділення № 13 філії ВАТ КБ «Надра» ЧРУ видало [PERSON] 185800 дол. США в еквіваленті у грн. 938290, 00 грн. у якості коштів кредиту згідно договору кредитної лінії № 185/МК13/2008-840 від 28.02.2008 року (а.с. 25). З копій квитанцій № 348 від 04.04.2008 року, № 588 від 05.05.2008 року, № 112 від 05.06.2008 року, № 251 від 05.07.2008 року, № 854 від 06.08.2008 року, № 97 від 05.09.2008 року, № 441 від 08.12.2008 року встановлено, що [PERSON] здійснював платежі, передбачені кредитним договором № 185/МК13/2008-840 від 28.02.2008 року (а.с.18-24). Вирішуючи позов в частині вимоги про визнання недійсним договору кредитної лінії № 185/МК13/2008-840, укладеного 28.02.2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» у звязку з укладенням його в іноземній валюті без наявності у банку індивідуальної ліцензії, суд керувався слідуючим: Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет КМУ). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому згідно зі статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Відповідно до статті 5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього ж Декрету. Відповідно до пункту 2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою Правління НБУ № 275 від 17.07.2001 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 21 серпня 2001 р. за № 730/5921) за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, серед яких: - неторговельні операції з валютними цінностями; - операції з готівковою іноземною валютою (купівля, продаж, обмін), що здійснюються в пунктах обміну іноземної валюти, які працюють на підставі укладених банками агентських договорів з юридичними особами-резидентами; - ведення рахунків клієнтів (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів-нерезидентів у грошовій одиниці України; - залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України; - залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках; - інші операції з валютними цінностями на валютному ринку України. З вищенаведеного вбачається, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. Відповідачем ПАТ КБ «Надра» разом із запереченням на позов надано суду копію Банківської ліцензії № 21, виданої банку 23.08.2002 року на право здійснювати банківські операції, визначні частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», (а.с.56), копію Дозволу Національного банку України № 21-2 з додатком про надання ПАТ КБ «Надра» права здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Отже, ПАТ КБ «Надра» як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність") банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року N 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання). Щодо вимог підпункту "в" пункту 4 статті 5 цього Декрету, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії Національного банку України на здійснення операцій щодо надання та одержання резидентами кредитів у іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то, оскільки на цей час законодавством України не встановлено термінів і сум кредитів у іноземній валюті як критеріїв їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування, ця норма не підлягає застосовуванню. Щодо отримання сторонами кредитного договору індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави (підпункт "г" пункту 4 статті 5 Декрету про валютне регулювання) суд виходить з того, що Національним банком України на виконання положень статті 11 цього Декрету, статті 44 Закону України "Про Національний банк України" в межах своїх повноважень прийнято Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року N 483 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року N 1429/10028). Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк. Посилання позивачів на порушення ПАТ КБ «Надра» вимог абзацу 3 частини першої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" щодо заборони надання (отримання) споживчих кредитів у іноземній валюті на території України є безпідставним з таких причин: По-перше: вказана заборона стосується договорів споживчого кредиту в іноземній валюті, укладених після набрання чинності Законом України від 22 вересня 2011 року N 3795-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг". Оспорюваний позивачами кредитний договір № 185/МК13/2008-840 був укладений 28.02.2008 року і відповідно до частини 1 статті 5 Цивільного кодексу України вказані норми законодавства до нього не застосовуються. По-друге вказана заборона стосується договорів, предметом яких є споживчий кредит. Договір кредитної лінії № 185/МК13/2008-840, укладений 28.02.2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» в особі начальника відділення № 13 філії ВАТ КБ «Надра» ЧРУ [PERSON] не є договором про надання споживчого кредиту. При цьому суд виходить з таких положень законодавства: Згідно з частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Захист інтересів споживачів фінансових послуг є метою державного регулювання ринків фінансових послуг також відповідно до пункту 2 статті 19 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" від 12 липня 2001 року N 2664-III (далі - Закон про фінансові послуги). Згідно з положеннями пунктів 22, 23 статті 1 Закону споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. За частиною першою статті 11 Закону між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Посилання позивачів на пункт 5 Додаткової угоди до Договору кредитної лінії № 185/МК13/2008-840 від 28.02.2008 року про те, що ціль отримання траншу споживчі цілі не свідчить про те, що отримані [PERSON] 185800 дол. США є споживчим кредитом, так як надані йому не як споживачу для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а як звичайний кредит. З вказаних причин суд вважає наведені доводи позивачів про порушення прав [PERSON] як споживача при укладенні вказаного договору позбавленими юридичного обґрунтування. Вивченням договору кредитної лінії № 185/МК13/2008-840 від 28.02.2008 року судом не виявлено положень про можливість збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом банком в односторонньому порядку. Тому посилання позивачів на цю обставину на обґрунтування позовних вимог щодо визнання договору недійсним є безпідставним. Суд вважає позбавленими підстав обґрунтування позивачами позовних вимог про визнання недійсним зазначеного договору кредитної лінії тим, що при укладенні вказаного договору ВАТ КБ «Надра» застосував щодо [PERSON] засоби омани. При цьому суд виходив з таких міркувань: Відповідно до змісту частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно частини 1 статті 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочинну, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до положень статті 229 ЦК України, істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Пленум Верховного Суду України в пункті 19 постанови від 05 листопада 2009 року № 6 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що обман має місце тоді, коли одна сторона навмисне вводить в оману іншу сторону правочину стосовно природи правочину, заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину. Суд прийшов до висновку про безпідставність тверджень позивачів про те, що при укладенні вказаного договору всупереч вимог статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договору ВАТ КБ «Надра» включило умови, які є несправедливими, а саме: у договорі детально розписана відповідальність позичальника і не передбачена відповідальність банка. При цьому суд виходив із слідуючого: Статтею 627 ЦК України передбачена свобода договору, яка передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Вивченням змісту оспореного договору не виявлено положень, що порушують вимоги Цивільного кодексу України, інших актів законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Наявність підписів [PERSON] на договорі кредитної лінії та усіх додатках до нього суд свідчать про укладення оспореного договору на підставі вільного волевиявлення позивача, яке відповідало його внутрішній волі. Суд не вважає наведені позивачами висновки проведеної по справі судово-економічної експертизи № СЕ2014/044 від 18.08.2014 року доказами обману [PERSON] з боку банку при укладенні вказаного договору з таких причин: Умови оспореного договору були відомі [PERSON] перед укладенням договору, що надавало йому можливість вивчити природу правочину, усі обставини, що мають значення для прийняття рішення про вигідність чи невигідність його укладення у тому числі і з залученням експертів. Тому суд приходить до висновку про те, що всупереч вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України позивачами не доведено факту навмисного введення [PERSON] працівниками ВАТ КБ «Надра» в оману стосовно природи Договору кредитної лінії № 185/МК13/2008-840 від 28.02.2008 року, прав та обов'язків сторін, інших обставин, які можуть перешкодити вчиненню цього правочину. При розгляду вказаних позивачами як на ознаки омани, того, що між сторонами вказаного договору не було досягнуто згоди щодо істотних умов договору: про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або необхідні для договорів даного виду, зокрема про предмет, ціну та строк дії договору суд керується такими міркуваннями. Відповідно до частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Позивачі не надали суду доказів про наявність обставин, які б підтверджували, що волевиявлення [PERSON] при укладенні договору не відповідало його внутрішній волі. З іншої сторони підписи [PERSON] у договорі та додатках до нього, а також його дії, повязані із отриманням коштів кредиту та частковим внесенням чергових платежів свідчать про протилежне. Тому ці доводи позову є безпідставними. Виходячи із викладеного, суд приходить до висновку про недоведення позивачами підстав для визнання недійсним договору кредитної лінії № 185/МК13/2008-840, укладеного 28.02.2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра». Виходячи із недоведеності підстав для визнання недійсним договору кредитної лінії як основного зобовязання, суд вважає позбавленими підстав і доводи позивачів про необхідність визнання припиненими і договорів, укладених на його забезпечення, а саме: - договору іпотеки від 28.02.2008 року, що укладений 28.02.2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» в особі начальника відділення № 13 філії ВАТ КБ «Надра» ЧРУ [PERSON] на комплекс нежитлових приміщень, які належать ФГ «Янтар» та розташовані по вул.50 років Радянської влади, м. Ульяновка, Кіровоградської обл. - договору поруки від 28.02.2008 року, укладеного між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» в особі начальника відділення № 13 філії ВАТ КБ «Надра» ЧРУ [PERSON]. - договору поруки від 28.02.2008 року, укладеного між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» в особі начальника відділення № 13 філії ВАТ КБ «Надра» ЧРУ [PERSON]. Суд також вважає, що позовна вимога про визнання припиненим договору іпотеки від 28.02.2008 року, що укладений 28.02.2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» в особі начальника відділення № 13 філії ВАТ КБ «Надра» ЧРУ [PERSON] на комплекс нежитлових приміщень, які належать ФГ «Янтар» та розташовані по вул.50 років Радянської влади, м. Ульяновка, Кіровоградської обл. не підлягає задоволенню, оскільки позивачами всупереч вимог статей 10,11,60 ЦПК України не доведено факт укладення такого договору. Позивачами не наданий вищевказаний договір, а наданий Іпотечний договір, укладений 28.02.2008 року між Фермерським господарством «Янтар» [PERSON] в особі голови фермерського господарства - [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» в особі начальника відділення № 13 філії ВАТ КБ «Надра» ЧРУ [PERSON] Виходячи із недоведеності підстав для визнання припиненим договору іпотеки від 28.02.2008 року, що укладений 28.02.2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» в особі начальника відділення № 13 філії ВАТ КБ «Надра» ЧРУ [PERSON] на комплекс нежитлових приміщень, які належать ФГ «Янтар» та розташовані по вул.50 років Радянської влади, м. Ульяновка, Кіровоградської обл., суд вважає позбавленими підстав і доводи позивачів про необхідність задоволення позовних вимог щодо: - виключення з Державного реєстру іпотек запису за № 6690946, контрольна сума 1Г7В1А75ГБ про реєстрацію договору іпотеки від 28.02.2008 року, що укладений 28.02.2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» в особі начальника відділення № 13 філії ВАТ КБ «Надра» ЧРУ [PERSON] на комплекс нежитлових приміщень, які належать ФГ «Янтар» та розташовані по вул.50 років Радянської влади, м. Ульяновка, Кіровоградської обл. - зняття заборони на відчуження комплексу нежитлових приміщень, які належать ФГ «Янтар» та розташовані по вул.50 років Радянської влади, м. Ульяновка, Кіровоградської обл., накладену 28.02.2008 року приватним нотаріусом Ульяновського нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON], відповідно до договору іпотеки від 28.02.2008 року, що укладений 28.02.2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» в особі начальника відділення № 13 філії ВАТ КБ «Надра» ЧРУ [PERSON] Виходячи із вищевикладеного суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed