Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON].(відповідач 1), [PERSON] (відповідач 2) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.02.2012 року між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 93347/07/к. За вказаним кредитним договором [PERSON] був виданий кредит на споживчі цілі в розмірі 25 тисяч гривень строком на 36 місяців, з 02.02.2012 року по 02.02.2015 року. Кредит був наданий на умовах його забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Сплата відсотків за користування кредитом сторонами визначена в розмірі 24% річних, згідно з п. 1.4 кредитного договору. Згідно умов договору [PERSON] зобов'язався погашати кредит шляхом внесення готівкою в касу кредитодавця грошових коштів в сумах та в терміни, визначені у Додатку № 1, а саме щомісячними платежами, які складаються з частини суми заборгованості та процентів за користування кредитом. Але, свої зобов»язання належним чином не виконував, а тому станом на 15.06.2016 року за [PERSON] рахується заборгованість в загальному розмірі 3781,53 гривні, яка складається з: заборгованості за кредитом - 2065,00 грн., заборгованості за процентами - 915,31 грн. інфляційних нарахувань на суму простроченого кредиту відповідно до ст.625 ЦК України - 801,22 грн. З метою забезпечення належного виконання зобов»язання [PERSON].(боржник), між позивачем (кредитор), [PERSON].(поручитель) та [PERSON].(боржник) був укладений договір поруки №93347/07/пр1 від 02.02.2012 року, відповідно до якого [PERSON] зобов'язався нести солідарну відповідальність перед банком за виконання у повному обсязі зобов'язань відповідача 1 - [PERSON] за кредитним договором № 93347/07/к від 02.02.2012 року. Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості в розмірі 3781,53 грн, яка виникла станом на 15.06.2016 року, суму судового збору, яка була сплачена позивачем при зверненні до суду в розмірі 1378,00 гривня та суму витрат, пов»язаних з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 630,00 грн. В судове засідання позивач не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. З клопотання представника позивача - [PERSON] вбачається, що вона просить суд розглянути справу у відсутність представника позивача та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з"явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені через оголошення в газеті "Урядовий кур"єр" № 128 від 12 липня 2016року. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Між сторонами склалися кредитні правовідносини. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір 93347/07/к від 02.02.2012 року(а.с38-42). Відповідно до розділу 1 вказаного кредитного договору банк, надав Відповідачу-1 кредит у розмірі 25000,00 грн. на строк 36 місяців, з 02.02.2012 року по 02.02.2015 року, зі сплатою 24 % річних. Кредит [PERSON] надано на споживчі цілі. Відповідно до п.2.4. кредитного договору, кредит наданий позичальнику шляхом перерахування кредиту на відкритий у кредитодавця поточний (картковий) рахунок позичальника [NUMBER] МФО 335838, ідентифікаційний номер [NUMBER]. Для обліку кредитної заборгованості у кредитодавця, відповідно до п.2.3. кредитного договору, відкрито рахунок [NUMBER] МФО 335838, ідентифікаційний номер [NUMBER]. Відповідно до п. 2.5 кредитного договору погашення кредиту позичальником здійснюється щомісяця шляхом безготівкового перерахування на рахунок, вказаний в п.2.3 договору, та/або шляхом внесення готівкою в касу кредитодавця для зарахування на зазначений рахунок грошових коштів в сумах та в терміни, визначених у Додатку №1 , що є невід"ємною частиною договору. Згідно умов, які передбачені пунктами 6.2, 6.3 Кредитного договору, за прострочення Позичальником визначеного Кредитним договором строку сплати процентів за користування кредитом, повернення кредиту, Позичальник сплачує Кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діял в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого невиконанням зобов"язання за кожний день прострочення. Відповідно до п. 6.4 кредитного договору, за невиконання або неналежне виконання Позичальником будь-якої умови кредитного договору, зазначеної в п. 5.2.5, 5.2.6 кредитного договору, Позичальник сплачує кредитодавцю штраф у розмірі 10% від суми отриманого кредиту за кожен випадок такого невиконання або неналежного виконання. Судом встановлено, що відповідач [PERSON]отримав кредит у сумі 25 000грн., а зобовязання щодо своєчасного погашення кредиту та процентів по ньому належним чином (відповідно графіку погашення кредиту, визначеному в додатку № 1 до кредитного договору) не виконував. Останнє погашення по кредиту Відповідачем-1 було 06.11.2014 року в розмірі 695,00 грн та по відсоткам 59,91 грн. Вказане підтверджується випискою по рахунку № 22036009334703 (а.с.12-21) У звязку з неналежним виконання обов»язків за кредитним договором виникла заборгованість, яка станом на 15.06.2016 року становить 2980,03 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 2065,00 грн., заборгованості за процентами - 915,31 грн. Вказана заборгованість підтверджується її розрахунком (а.с.9-10), який судом перевірений і є вірним. Оскільки відповідач [PERSON] добровільно не сплачує суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 2980,03 грн, то вона підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку. Що стосується вимог позивача щодо стягнення з [PERSON] суми інфляційних нарахувань, відповідно до вимог ст..625 ЦК України, в розмірі 801,22 грн. за період з 01.03.2015 по 31.05.2016 року, то суд вважає, вказані вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню виходячи з такого. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частина 2 вказаної статті передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наведене існують всі підстави для стягнення з [PERSON] інфляційних нарахувань, за період з 01.03.2015 по 31.05.2016 року, на суму простроченого кредиту в розмірі 2065,00 грн., оскільки відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Розрахунок інфляційних нарахувань наведений позивачем (а.с.7), судом перевірений і суд вважає його правильним. Що стосується вимог позивача, які пред»явлені до [PERSON], то ці вимоги задоволенню не підлягають виходячи з такого. Судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором № 93347/07/к від 02.02.2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № 93347/07пр1 від 02.02.2012 року (а.с.47-48). Пунктом 1.2 договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед кредитодавцем за виконання боржником [PERSON] своїх зобов"язань за кредитним договором як солідарний боржник в повному обсязі, включаючи повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом, платежів за надані кредитодавцем послуги по обслуговуванню кредиту, неустойку (пеня, штраф) та відшкодування збитків у випадках , передбачених кредитним договором. Згідно п. 5.1 договору поруки цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання позичальником своїх зобов,"язань за кредитним договором та поручителем своїх зобов"язань по цьому договору. З розрахунку заборгованості по кредитному договору вбачається, що [PERSON] останній раз здійснював оплату на погашення кредиту 06.11.2014 року, на погашення нарахованих процентів - 06.11.2014 року. За вимогами кредитного договору 93347/07/к від 02.02.2012 року [PERSON] мав повернути кредит не пізніше 02 лютого 2015 року. Відповідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як зазначено в правовому висновку Верховного Суду України від 19.09.2014 року у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред»явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. При цьому зазначене положення не виключає можливості предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов»язання за договором повинно бути пред»явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов»язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. У звязку з тим, що в договорі поруки № 93347/07пр1 від 02.02.2012 року не зазначено строк його дії відповідно до ст.252 ЦК України, а кредитним договором передбачено погашення кредиту періодичними платежами, банк мав право предявити вимогу до поручителя протягом шести місяців з моменту коли у нього виникло право на звернення до поручителя з такою вимогою, тобто з 02.02.2015 року. Суд вважає, що оскільки договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦПК, і тому вважає, що договір поруки на час звернення банку до суду 01.07.2016 року з даними вимогами є припиненим. Тому, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог до [PERSON] необхідно відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON]. на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1378,00 грн (а.с.1), також витрати, пов"язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачів в розмірі 630,00 грн (а.с. 68-69).

Outcome: partial