Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

21.06.2018 р. позивач звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з вказаним позовом, відповідно до якого прохав суд стягнути з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державної казначейської служби України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на його користь 112\~715 грн. 46 коп. матеріальної шкоди в порядку ст. 1175 ЦК України. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він є суддею у відставці, перебуває на обліку в Полтавському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області та отримує щомісячне довічне грошове утримання. Вказував, що рішенням №1-р/2018 від 27.02.2018 Конституційним Судом України\~визнано положення абз. 1 пп.\~164.2.19 п.\~164.2\~ст.\~164 Податкового кодексу\~України щодо оподаткування щомісячного довічного грошового утримання суддів таким, що не відповідає ч. 1 ст. 126 [PERSON] України, тобто неконституційними. Оскільки на підставі пп.\~164.2.19 п.\~164.2\~ст.\~164 Податкового кодексу\~України,\~що визнані\~неконституційними з\~27.02.2018\~р.,\~відповідачем (Полтавським\~обєднанимуправлінням Пенсійного фонду України Полтавської області) у період з 01 липня 2014 року по лютий 2018 року з його щомісячного довічного грошового утримання здійснювалось утримання податку на доходи фізичних осіб та військовий збір, позивач вважає, що має право на відшкодування шкоди у розмірі здійснених утримань за спірний період - 112 715,46 грн., які підлягають відшкодуванню державою. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 22.06.2018 р. відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання. До початку підготовчого засідання у справі, в межах встановленого судом строку, відповідача 12.07.2018 р. від Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечував проти позову в повному обсязі, вказував на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. У відзиві зазначено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.06.2018 р. № 816/1595/18 в задоволенні позову [PERSON] до Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій незаконними щодо відрахування податку з щомісячного довічного\~грошового утримання,\~зобовязання вчинення\~певних дій\~та стягнення\~заборгованості в\~розмірі 112715,46\~грн.,\~-\~відмовлено в\~повному обсязі.\~Рішення не\~набрало законної\~сили.\~Вобґрунтування заперечень зазначено, що дійсно позивач [PERSON] перебуває на обліку в Полтавському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Щомісячне довічне грошове утримання [PERSON] встановлено в розмірі, що перевищує 10 розмірів неоподаткованого мінімуму. Сума, в розмірі що перевищувала, оподатковувалась на загальних підставах відповідно до пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 розділу ІV Податкового кодексу України. Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2018 р. № 1-р/2018, положення абз. 1 пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 розділу ІV Податкового кодексу України визнані неконституційними, і втратили чинність з дня його ухвалення, тобто з 27.02.2018 р. Таким чином, відповідач вважає, що у спірний період (з липня 2014 р. по березень 2018 р.) вказані положення, визнані у подальшому неконституційними з 27.02.2018 р., - були чинними і підлягали застосуванню ПФУ, як податковим агентом, а тому ПФУ діяв відповідно до чинного законодавства на спірний період і правомірно здійснював оподаткування. За відсутності відповідного порушення прав та інтересів позивача, відповідач прохав суд відмовити в задоволенні позову. Відповідно до письмових пояснень на відзив від 18.07.2018 р., позивачем зазначено, що дійсно в провадженні Полтавського окружного адміністративного суду перебувала справа за його позовом до Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України оскільки, на його думку, існував між сторонами публічно-правовий спір щодо дій управління з оподаткування щомісячного довічного грошового утримання відповідача в порядку пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 розділу ІV Податкового кодексу України. Однак, з визнанням неконституційними вказаних норм Податкового кодексу України, згідно з рішенням Конституційного Суду України №1-р/2018 від 27.02.2018 р. управління припинило зазначене утримання податків з березня 2018 р., а тому спір набув цивільно-правого характеру, у звязку з чим позивач прохав суд відшкодувати за рахунок держави шкоду, завдану йому внаслідок прийняття Верховною Радою України закону, який у подальшому визнаний неконституційним. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, 18.07.2018 р. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, прохав суд їх задовольнити. Представник відповідача - Державної казначейської\~служби України\~ [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала в повному обсязі, прохала суд відмовити в задоволені. Представник відповідача\~-Полтавського\~обєднаного управління\~Пенсійного фонду\~України Полтавської\~області -\~[PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала в повному обсязі, прохала суд відмовити в задоволені. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши зібрані по справі докази, надавши їм оцінку в сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є суддею у відставці, перебуває на обліку в Полтавському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області та отримує щомісячне довічне грошове утримання, що призначене відповідно до Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій та статус суддів". Зазначені обставини сторонами визнаються та не заперечується, а тому, в силу положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що \~03.03.2018 року [PERSON] звертався до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді, у якій просив провести перерахування щомісячного довічного грошового утримання з 1 липня 2014 року по лютий 2018 року і перерахувати незаконно утримані грошові кошти на його рахунок, у звязку з визнанням неконституційними положення абзацу першого пп.\~164.2.19\~п.\~164.2\~ст.\~164\~Податкового кодексу України (а.с. 8). За результатами розгляду вищевказаної заяви листом від 29.03.2018 р. №169/Ч-14 Полтавським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області надано відповідь, що ставка податку, зокрема, визначається за нормами\~ст. 167 Податкового кодексу України, яка становить 18% бази оподаткування щодо перевищення суми пенсії (включаючи суму її індексації, нараховану відповідно до закону), щомісячного довічного грошового утримання, визначеної у пп. 164.2.19. п. 164.2 ст. 164, які отримуються платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом. Згідно з підпунктом 16-1\~Податкового кодексу України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування. Законом України від 02.06.2016р. № 1411-УІН "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування пенсій", який набрав чинності з 01.07.2016р., внесено зміни, зокрема, до пп.\~164.2.19\~п.\~164.2\~ст.\~164 Податкового кодексу України, згідно якого суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати. В ході розгляду звернення [PERSON] порушень чинного законодавства не виявлено, а перерахунок буде здійснено в порядку встановленому чинним законодавством після подання відповідних документів (а.с. 9). [PERSON] Полтавського\~ об?єднаного\~ управління Пенсійного Фонду України Полтавської області від 22.09.2017 р. № 497/ч-14/2 вбачається, що за період з 1 липня 2014 року по серпень 2017 року із щомісячного довічного грошового утримання [PERSON] утримано податку з доходів фізичних осіб у розмірі - 90510,15 грн. та військовий збір 7121,67 грн. (а.с. 10-12). Таким чином,\~судом встановлено\~та підтверджено\~документально,\~і сторонами\~у справі\~не заперечувалось,\~що зщомісячного довічного грошового утримання [PERSON] у частині, що перевищувала десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), оподатковувалась на загальних підставах відповідно до пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 розділу ІV Податкового кодексу України. Згідно з розрахунком відрахувань, наданим позивачем, вбачається, що загальна сума утримань із щомісячного довічного грошового утримання \~[PERSON] за період з 1 липня 2014 року по серпень 2018 рік становить 112\~715,46 грн. Також, судом встановлено, що в провадженні Полтавського окружного адміністративного суду перебувала справа № 816/1595/18 за позовом [PERSON] до Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій незаконними щодо відрахування податку з щомісячного довічного грошового утримання, зобовязання вчинення певних дій та стягнення заборгованості в розмірі 112 715,46 грн., по якій 14.06.2018 р. винесено рішення суду, яким відмовлено в задоволенні позову в повному обсязі. Предметом розгляду було оскарження правомірності дій Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо здійснення утримань з щомісячного довічного грошового утримання [PERSON] за період з 1 липня 2014 року по серпень 2017 року відповідно до пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 розділу ІV Податкового кодексу України та стягнення заборгованості. (публічно-правовий спір). Вказане рішення, згідно з відміткою у ньому, не набрало законної сили, а тому, відповідно до ст. 82 ЦПК України, встановлені ним обставини, не є такими, що не підлягають доказуванню. Предметом спору, що розглядається у даному позові є відшкодування шкоди, відповідно до ст. 1175 ЦК України, за рахунок держави, заподіяної позивачу внаслідок прийняття органом державної влади нормативно-правового акту, який у подальшому був визнаний неконституційним за рішенням (цивільно-правовий спір). Таким чином, посилання представника Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на те, що вимоги позивача вже були предметом розгляду у вказаній вище адміністративній справі є безпідставними. Також, судом встановлено, що 27.02.2018 року Конституційним судом України прийнято рішення №1-р/2018 у справі №1-6/2018 за конституційними поданнями 48 народних депутатів України щодо відповідності\~[PERSON] України\~(конституційності) положень абзаців тринадцятого, чотирнадцятого пункту 32 розділу І Закону України «Про внесення змін до\~Податкового кодексу України\~та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» та Верховного Суду України щодо відповідності\~[PERSON] України\~(конституційності) положення абзацу першого підпункту\~164.2.19\~пункту\~164.2\~статті\~164 Податкового кодексу України. Цим Рішенням визнано таким, що не відповідає\~[PERSON] України\~(є неконституційним), положення абзацу першого підпункту\~164.2.19\~пункту\~164.2\~статті\~164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються\~\~суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати. Відповідно до\~ст.\~91\~Закону України\~"Про\~Конституційний Суд\~України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Відповідно до рішення положення абзацу першого підпункту\~164.2.19\~пункту\~164.2\~статті\~164 Податкового кодексу України, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня\~ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Таким чином, положення абз. 1 пп.\~164.2.19\~п.\~164.2\~ст.\~164 Податкового кодексу України\~втратили чинність з 27 лютого 2018 року. Спеціальна підстава відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади в результаті прийняття нею нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований визначена статтею 1175 Цивільного кодексу України. Відповідно до вказаної статті у випадку прийняття нормативно-правового акта органом державної влади, що був визнаний незаконним, фізичні або юридичні особи мають право на відшкодування шкоди, завданої прийняттям такого акту, при цьому відповідальність органу державної влади настає незалежно від вини посадових і службових осіб. Шкода, завдана в результаті прийняття органом державної влади нормативно-правового акта відшкодовується державою. Таким чином, посилання сторони відповідача про відсутність вини посадових і службових осіб не мають правового підґрунтя. Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (пункт восьмий частина друга статті 16 ЦК України). Відповідно до статті 56 [PERSON] України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкода, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Із припису частини третьої статті 152 [PERSON] України вбачається, що матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку. Внаслідок дії норми Податкового кодексу України (абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Кодексу щодо оподаткування щомісячного довічного грошового утримання суддів ), які визнані неконституційними порушено право на мирне володіння своїм майном. Європейська Комісія з прав людини при розгляді справи по заяві №5849/72 Мюллер проти Австрії (1975г.) «вирішила, що обов?язкові внески в пенсійний фонд можуть створити право власності, яке може бути порушено тим, як розподіляються кошти фонду». Отже, визнавши неконституційними положення Податкового кодексу України, Конституційний Суд України припинив незаконне обмеження права на отримання щомісячного довічного грошового утримання, призначеного у відповідності до вимог статті 130 [PERSON] України та Закону України «Про судоустрій та статус суддів». За викладених обставин утримані з щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] кошти є збитками в сенсі положення пункту два частини другої статті 22 Цивільного кодексу України, а саме, що ?збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Такий висновок підтвердив і Верховний Суд України в Постанові №6-237цс16 від 16 травня 2016 року, зазначивши, що «збитки позивача полягають не в його реальних втратах, яких він зазнав або зазнає, а в тих доходах, які позивач недоотримав або недоотримає внаслідок порушення його цивільного права». Європейською соціальною хартією переглянутою в Страсбурзі 3 травня 1996 (Хартія ратифікована Верховною Радою України із заявами Законом №137-V від 14.09.2006, ВВР, 2006, №43, ст. 418) року передбачено, що держави-сторони зобов?язані вживати заходів для підтримання системи соціального забезпечення на задовільному рівні; докладати зусиль для поступового піднесення системи соціального забезпечення на більш високий рівень (стаття 12). Право на мирне володіння своїм майном, передбачене статтею першою 1 Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з частини першої статті 8 [PERSON] України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. [PERSON] України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі [PERSON] України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 [PERSON]). [PERSON] України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі [PERSON] України гарантується ( частина третя статті 8 [PERSON]). Відповідно до вимог частини першої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд \~розглядає \~справи \~відповідно \~до \~[PERSON] \~України,\~ законів\~ України,\~ міжнародних\~ договорів,\~ згода\~ на\~ обов?язковість\~ яких\~ надана\~ Верховною\~ Радою\~ України.\~ Суд\~ застосовує\~ при\~ розгляді\~ справ\~ Конвенцію\~ про\~ захист\~ прав\~ людини\~ і\~ основоположних\~ свобод\~ 1950\~року \~і \~протоколи \~до \~неї,\~ згоду\~ на\~ обов?язковість\~ яких\~ надано\~ Верховною\~ Радою\~ України,\~ та\~ практику\~ Європейського\~ суду\~ з\~ прав\~ людини\~ як\~ джерело\~ права\~(частини\~ друга\~ і\~ четверта\~статті 10). Результат системного аналізу вказаних норм матеріального права дозволяє дійти висновку, що шкода завдана утриманням податку з щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] відшкодовується державою незалежно від вини Полтавського об?єднаного управління Пенсійного Фонду України Полтавської області. Статтею 25 Бюджетного кодексу України\~ передбачено, що казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Згідно з абзацом другим пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011, реалізацію державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів здійснює Державне казначейство України. Відповідно до покладених завдань Державне Казначейство України здійснює списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду (підпункт п?ятий пункту четвертого цього Положення). Частиною другою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено «Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845. Згідно з пунктом 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів. Такі висновки узгоджуються з висновком Верховного Суду України у справі №6-440цс16 від 25 травня 2016 року; у справі №6-3014цс16 від 12 квітня 2016 року; у справі №6-501цс17 від 22 червня 2017 року. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved