Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

23.04.2015 р. позивач звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON], в якому просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором надати правопозивачу продажу від свого імені будь-якій особі-покупцю на умовах та в порядку, передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на час продажу, встановленої на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності житлового будинку з надвірними будівлями у наступному складі: житловий будинок літ. "Б-1", загальною площею 46,2 кв. метрів, житловою площею 34,8 кв. метрів; навіс літ. "Р"; огорожа № 1-2,8-9, розташований на земельній ділянці площею 709 кв. метрів за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне: Між позивачем та [PERSON] 06 грудня 2007 року було укладено договір № 475 про надання споживчого кредиту, за умовами якого [PERSON] надано грошові кошти (кредит) у розмірі 300 000,00 грн. зі строком повернення не пізніше 05 грудня 2014 року зі сплатою процентів відповідно до умов п.1.1 Кредитного договору. У забезпечення виконання всіх вимог Банку за Кредитним договором між Банком та [PERSON] було укладено Іпотечний договір від 06.12.2007р., та 15.02.08 р. Договір про зміни до іпотечного договору від 06.12.2007 року. Предметом Іпотечного договору є житловий будинок з надвірними будівлями, розташований на земельній ділянці площею 709 кв. метрів за адресою: [ADDRESS]. Проте, на даний час, умови договору не виконані, що призводить до істотних економічних інтересів Банку, позивача. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання за Кредитним договором заборгованість Відповідача перед Позивачем станом на 16.04.2015 складає 1 022 389, 35 грн. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності. Не заперечує проти розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином,причину своєї неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» та [PERSON] (відповідач по справі) 06 грудня 2007 року було укладено договір № 475 про надання споживчого кредиту (далі за текстом - Кредитний договір), за умовами якого [PERSON] надано грошові кошти (кредит) у розмірі 300 000,00 (триста тисяч) грн. зі строком повернення не пізніше 05 грудня 2014 року зі сплатою процентів відповідно до умов п.1.1 Кредитного договору. У забезпечення виконання всіх вимог Банку за Кредитним договором між Банком та [PERSON] було укладено Іпотечний договір від 06.12.2007р., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Горішнім Є.В., зареєстрований в реєстрі за №3557 та 15.02.08 р. Договір про зміни до іпотечного договору від 06.12.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Горішнім Є.В., зареєстрований в реєстрі за № 362 (далі - Іпотечний договір). Предметом Іпотечного договору є житловий будинок з надвірними будівлями у наступному складі: житловий будинок літ. "Б-1", загальною площею 46,2 кв. метрів, житловою площею 34,8 кв. метрів; навіс літ. "Р"; огорожа № 1-2,8-9, розташований на земельній ділянці площею 709 кв. метрів за адресою: [ADDRESS], (далі за текстом Майно), що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями від 06.12.2007 року, посвідченого Горішнім Є. В., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, р. № 3558, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 06.12.2007 року (номер правочину 2549161, витяг № 5094898), зареєстрованих в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно Комунальним підприємством "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" 28.12.2007 року (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17255584, реєстраційний № 20836031, запис № 29108 в книзі 1). Проте, на даний час, умови договору не виконані, що призводить до істотних економічних інтересів Банку, позивача. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання за Кредитним договором заборгованість Відповідача перед Позивачем станом на 16.04.2015 складає 1 022 389, 35 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦКУ передбачає, що підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що встановлено ст.629 ЦКУ. Відповідно до ст. 3 ЦКУ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Приписами ч.1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частина 1 ст.16 ЦК України передбачає, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 509 ЦКУ вказує, що зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана зробити на користь іншої сторони (кредитора) визначені дії. Зобов'язання виникають відповідно до підстав, зазначених у статті 11 цього Кодексу. Відповідно до ст.526 ЦКУ встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦКУ у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Свої зобов'язання за Кредитним договором Банк виконав вчасно та в повному об'ємі. Натомість, Позичальницею порушені умови Кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати процентів в строки, передбачені Кредитним договором. Відповідно до договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки та його продаж для погашення заборгованості за Кредитним договором здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання, відповідно до статей 36-38 Закону України «Про іпотеку», або іншими способами, які не суперечать чинному законодавству України. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 (з урахуванням змін, внесеними згідно з Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 7 від 07.02.2014) право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві з дотриманням передбаченої цією статтею процедури. Відповідно до п. 37 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 (з урахуванням змін, внесеними згідно з Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 7 від 07.02.2014) невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Відтак надсилання передбаченої ст. 35 Закону України «Про іпотеку» письмової вимоги про усунення порушення забезпеченого іпотекою зобов'язання при обраному способі захисту є необов`язковим. Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Отже, невиконанням Позичальницею зобов'язань за Кредитним договором, порушені законні права Позивача, як кредитора у вказаних зобов'язаннях, на отримання належних останньому за Кредитним договором коштів. В той же час, предмет іпотеки не підпадає під критерії заборони на примусове стягнення (відчуження без згоди власника), встановлені Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2014, № 28, ст.940). Приписами ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, зокрема шляхом звернення до суду (ст. 3 ЦПК України). Таким чином, відповідач має відповідати перед позивачем за порушення договірних зобов'язань. При подачі позовної заяви, відповідно до п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачем судовий збір не сплачено, в зв'язку з чим суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved