Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просила стягнути солідарно з редакції районної газети «Перемишлянський край» та Перемишлянської районної ради Львівської області в її користь 123 325.88 гривень, що складають: - середній заробіток за час затримки заробітної плати у розмірі 99 007 гривень 95 копійок; - компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати, що становить 22 676 гривень 07 копійок; - три проценти річних від простроченої суми невиплаченої заробітної плати у розмірі 1641 гривень 86 копійок Обгрунтовує свої вимоги тим, що 14 лютого 2014 року вона була звільнена з посади редактора районної газети "Перемишлянський край". 24 квітня 2014 року нею було подано до Перемишлянського районного суду Львівської області позовну заяву про стягнення з Редакції районної газети "Перемишлянський край" заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки заробітної плати та грошову допомогу у розмірі 10 місячних посадових окладів як державному службовцю у зв'язку з виходом на пенсію. Дана цивільна справа розглядалась судами апеляційної та касаційної інстанціях та 31 липня 2015 року Перемишлянський районний суд на основі судових рішень видав виконавчий лист про стягнення заборгованості із виплати заробітної плати з Редакції районної газети Перемишлянський край на її користь у розмірі 29247 грн. 46 коп. та 44 606 грн. 46 коп. стягнення середнього заробітку за час затримки заробітної плати. Звертає увагу суду на те, що днем фактичного розрахунку редакції районної газети "Перемишлянський край" є 29 грудня 2015 року, що стверджується виконавчим листом. Вважає, що відповідно до ст. 117 КЗпП України, рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 року у справі №1-5/2012, позиції Верховного Суду України висловлена у постанові Верховного суду України від 24.06.2015р. у справі №6-116цс15 є всі підстави стягнути з Редакції районної газети "Перемишлянський край" на її користь середній заробіток за час затримки заробітної плати. Покликається на розрахунок середнього заробітку, який провела відповідно до Постанови КМУ від 8 лютого 1995 року №100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", що становить 99 007.95 гривень. Окрім цього зазначає, що відповідно до ч.6 ст. 95 КЗпП, ст.ст. 1,2 ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" позивачу підлягає до виплати сума компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати в сумі 22 676.07 гривень. Зазначає, що відповідно до ст. 625 ЦК України слід стягнути з відповідача три проценти річних від простроченої суми, що становить 1641.86 гривень. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі, пояснення надали аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача - редакції районної газети "Перемишлянський край" позов заперечила. Вважає, позовні вимоги необґрунтованими, оскільки несвоєчасна виплата заробітної плати та невиплата сум належних позивачці, мали місце саме з вини позивача, як керівника редакції районної газети "Перемишлянський край" . Покликається на те, що [PERSON], як колишній редактор районної газети, звільнившись з посади, фактично довела газету до стану банкрутства, залишивши борги, спричинені її діями та бездіяльністю на посаді редактора. Вважає, що відповідно до КЗпП, ЗУ "Про оплату праці", саме на позивача було покладено обов'язок забезпечити вчасну виплату заробітної плати та сум, належних при звільненні. Представник відповідача - Перемишлянської районної ради Львівської області позов заперечив та пояснив, що несвоєчасна виплата заробітної плати та невиплата сум належних позивачці, мали місце саме з вини позивача, як керівника редакції районної газети "Перемишлянський край" .Вважає, що заявлення позову щодо солідарної відповідальності Редакції районної газети "Перемишлянський край" та Перемишлянської районної ради є безпідставними, оскільки Редакція районної газети "Перемишлянський край" є юридичною особою та веде самостійну фінансову-господарську діяльність, а Перемишлянська районна рада є лише її засновником, і в даному випадку виступає неналежним відповідачем. Звертає увагу суду на те, що Редакція районної газети "Перемишлянський край" має організаційну правову форму - комунальне підприємство, яке створене Перемишлянською районною радою, що підтверджується Статутом редакції районної газети "Перемишлянський край", який затверджений рішенням ХІІІ сесії V скликання Перемишлянської районної ради №217 від 20.05.2008 р. Крім цього, вважає, що відповідальність боржника за прострочення виконання грошового зобов'язання, передбачена частиною другої ст. 625 ЦК України, не поширюється на трудові відносини, які виникли у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні з роботи та несвоєчасною виплатою їй заробітної плати, оскільки такі відносини врегульовані нормами трудового права. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Районним судом встановлено, що 13 лютого 2014 року рішенням №382 Перемишлянської районної ради звільнено [PERSON] з посади редактора районної газети "Перемишлянський край", відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України, у зв'язку із виходом на пенсію, з 14.02.2014р. (а.с.42). Рішенням Перемишлянського районного суду від 27.10.2014 року позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з Редакції районної газети «Перемишлянський край» на користь [PERSON] 29247грн.46 коп. заборгованості по заробітній платі. У решті позовних вимог відмовлено (а.с.8-11) Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 29.01.2015 року рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 27.10.2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов [PERSON] задоволено повністю. Стягнути з Редакції районної газети «Перемишлянський край» в користь [PERSON] грошову допомогу у розмірі 10 місячних посадових окладів державному службовцю у зв'язку з виходом на пенсію, що становить 28830 грн., а також середній заробіток за час затримки заробітної плати у розмірі 44606 грн. 46 коп. В решті рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 27 жовтня 2014 року залишено без змін (а.с.12-16). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 квітня 2015 року рішення апеляційного суду Львівської області від 29.01.2015 року в частині позову [PERSON] до Редакції районної газети «Перемишлянський край» про стягнення грошової допомоги скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.17-21). Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 07.07.2015 року залишено без змін рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 27.10.2014 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення з районної газети "Перемишлянський край" в користь [PERSON] грошової допомоги у розмірі 10 місячних окладів державного службовця у зв'язку з виходом на пенсію в сумі 28 830 гривень (а.с.22-24). Як вбачається з виконавчого листа про стягнення заборгованості по заробітній платі, днем фактичного розрахунку редакції районної газети "Перемишлянський край" з [PERSON] є 29.12.2015 року (а.с.25-26). Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути йому виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто, виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Статтею 117 КЗпП України встановлено обов»язок власника або уповноваженого ним органу виплатити працівникові у разі затримки по день фактичного розрахунку. Конституційний Суд України в рішенні від 22.02.2012 року №4-рп/2012 роз»яснив, що за ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов»язаний виплатити працівникові при звільнення всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені у ст. 116 Кодексу, а саме - в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП, тобто, виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.8 Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. ( Абзац перший пункту 8 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ N 1398 ( 1398-99-п ) від 30.07.99 ) Відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю. Таким чином, під час обчислення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, необхідно брати до розрахунку кількість робочих, а не календарних днів та заробітну плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні, не враховуючи виплат за час за час, протягом кого зберігається середній заробіток працівника та допомога у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності. Оскільки, на підставі судового рішення 29.12.2015 року [PERSON] виплачено середній заробіток за час затримки заробітної плати за період з 14.02.2014 року по 24.09.2014 року, то вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки заробітної плати підлягає до задоволення саме в рамках періоду з 24.09.2014 року по 29.12.2015 року (день фактичного розрахунку). Згідно матеріалів справи, середньоденна заробітна плата [PERSON] склала 162 гривень 69 копійок (1428 грн. 99 коп. заробітної плати за грудень 2013 року + 1662,04 грн. заробітної плати за січень 2014 року ( за мінусом нарахувань перебування на лікарняному у даний період: 2902 грн.38 коп. - 13 днів грудня 2013 року та 2278 коп. 54 коп. - 11 днів січень 2014р. ) / 19 робочих дні відпрацьованих робочих днів грудня - січня 2013-2014 року, що стверджується відомостями нарахування заробітної плати за грудень-січень 2013-2014 р. та табелями обліку використання робочого часу за вказаний період (а.с.96-99) Кількість робочий днів з 24 вересня 2014 року по 29 грудня 2015 року (день фактичного розрахунку) склала 315 днів. Таким чином, для визначення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати необхідно помоножити середньоденну заробітну плату [PERSON] (162,69 грн.) на кількість робочих днів фактичної затримки (315), що буде дорівнювати 51247 гривень 35 коп. Саме ця сума має бути стягнута з Редакції районної газети "Перемишлянський край" в якості середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати. Відповідно до ст. 34 Закону України "Про оплату праці", Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. №1427 (зі змінами), компенсації втрати частини заробітної плати проводиться підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на 1%. Тому, сума компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати в сумі 29 247 грн. 46 коп. за період затримки з 14 лютого 2014 року по 29 грудня 2015року, з врахуванням місячних індексів приросту споживчих цін опублікованих Державною службою статистики України становить - 22 676 грн. 07 коп. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушенням грошового зобов'язання. За час ч.2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналіз ч. 2 ст. 625 ЦК України дає підстави для висновку, що відповідальність за порушення грошового зобов'язання, встановлена ст.. 625 ЦК України, передбачає насамперед наявність договірних правовідносин, тобто положення зазначеної статті поширюється на порушення грошового зобов'язання. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо стягнення трьох процентів річних від простроченої суми невиплаченої заробітної плати у розмірі 1641 гривень 86 копійок не підлягають до задоволення, положення ч. 2 ст. 625 ЦК України не застосовується до трудових правовідносин, оскільки вони врегульовані положеннями трудового законодавства. Аналогічна позиція висловлена в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі №6-43цс14. Відповідно до ч. 1 ст. 62 ГК України підприємство - самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків та може мати печатки (ч.4 ст. 62 ГК України) Залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть діяти підприємства таких видів, як комунальне підприємство, що діє на основі комунальної власності територіальної громади ст.63 ГК України Відповідно до положень ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном. Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом. Згідно статуту редакції районної газети "Перемишлянський край", затвердженого рішенням ХІІІ сесії V скликання Перемишлянської районної ради за №217 від 20.05.2008 р. Редакція районної газети "Перемишлянський край" має організаційно-правову форму - комунальне підприємство, яке створене Перемишлянською районною радою. Статутом редакції не передбачено відповідальності районної ради за виконання фінансових та інших зобов'язань створеного комунального підприємства (а.с. 77-81) Не заслуговують на увагу суду, покликання позивача щодо стягнення солідарно з Редакції районної газети «Перемишлянський край» та Перемишлянської районної ради Львівської області середнього заробітку за час затримки заробітної плати, компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати та трьох процентів річних, оскільки Редакції районної газети «Перемишлянський край» є юридичною особою, веде самостійну фінансово-господарську діяльність, а Перемишлнська районна рада є лише її засновником. Окрім цього, первинними судовими рішеннями стягнуто з Редакції районної газети «Перемишлянський край» на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі та середній заробіток за час затримки заробітної плати. Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, а саме слід: стягнути з Редакції районної газети «Перемишлянський край» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки заробітної плати у розмірі 51247 гривень 35 коп. та стягнути з Редакції районної газети «Перемишлянський край» на користь [PERSON] компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати у розмірі 22 676 гривень 07 копійок. При цьому, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір.

Outcome: partial