Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 17.11.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за № 11785, на договорі б/н від 07.12.2005 року, укладеному між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк", про стягнення заборгованості за договором в сумі 26 110,49 грн., з урахуванням заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2 940,06 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 21 450,88 грн., заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн. та заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1 219,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у нотаріуса на час вчинення виконавчого напису не було доказів безспірності заборгованості, зокрема через сплив строку позовної давності та наявність з приводу вказаного боргу рішення суду про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк". Також позивач вказує на неможливість вчинення виконавчого напису нотаріусом на кредитному договорі, оскільки станом на 17.11.2017 року їх було виключено з переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів згідно постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Представник відповідача надав відзив в якому виклав свої заперечення проти позову посилаючись на те, що згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). Вказав, що вчинений нотаріусом напис був здійснений у відповідності до чинного законодавства, підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії у нотаріуса не було, а подані для вчинення нотаріальної дії документи відповідали вимогам законодавства України і тому за відсутності у позивача довідки від банку про погашення кредиту, виконавчий напис нотаріуса не може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням викладеного, просив відмовити в задоволенні позову повністю. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2018 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову, якою було зупинено стягнення у виконавчому провадженні ВП № 55615792, яке здійснюється Вознесенівським відділом державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на підставі виконавчого напису, вчиненого 17.11.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за № 11785 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" загальної суми боргу у розмірі 27 910,49 грн., виконавчого збору у розмірі 2 791,04 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 151,00 грн., до розгляду справи по суті. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2018 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 11.09.2018 року, яке було відкладено на 04.10.2018 року через неявку відповідача та відсутність відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання. Учасники справи в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі. За таких обставин, враховуючи положення ч.3 ст.211 та ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 17.11.2017 року за зверненням ПАТ КБ «Приватбанк» приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 11785, про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», що є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору від 07.12.2005 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 31.07.2017 року, грошових коштів у сумі 26 110 грн. 49 коп., з урахуванням: - заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2\~940 грн. 06 коп.; заборгованості за відсотками у розмірі 21\~450 грн. 88 коп.; заборгованості з комісії та пені у розмірі 0 грн. 00 коп.; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн. 00 коп.; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1\~219 грн. 55 коп. Вказано, що стягнення здійснюється за період з 07.12.2005 року по 31.07.2017 року. Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800 грн. 00 коп. Виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення і може бути предявлений до примусового виконання протягом трьох років (а.с.16). 11.07.2018 року за вказаним виконавчим написом відкрито виконавче провадження № 55615792, головним державним виконавцем Святченко Є.В. видано постанову про звернення стягнення на заробітну плат, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою постановлено звернути стягнення на доходи боржника [PERSON]; здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства, у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу у розмірі 27\~910,49 грн., виконавчого збору у розмірі 2791,04 грн., та витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 151,00 грн. (а.с.17-18). Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до положень цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п.п.1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Дії нотаріуса щодо посвідчення права стягувача на стягнення з боржника грошових сум не повязані зі встановленням прав або обов'язків учасників правовідносин, тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також має бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17. Відповідно до п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачено, що для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як вбачається з виконавчого напису нотаріуса та розрахунку заборгованості стягнення заборгованості відбулося за період з 07.12.2005 року по 31.07.2017 року. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Судом встановлено, що 12.05.2014 року Орджонікідзевським районним судом с. Запоріжжя було ухвалено заочне рішення, яким задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 07.12.2005 року у розмірі 18\~226 грн. 13 коп., та судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с.8-10). Вказане заочне рішення було скасоване ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.10.2015 року (а.с.11-12). 15.04.2016 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя по вказаній справі було ухвалено рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без задоволення через пропуск строку позовної давності, який сплив 11.07.2009 року. Таким чином, в порушення вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис було вчинено з урахуванням заборгованості за межами трьох років з дня виникнення права вимоги в банку, що свідчить про спірність розміру кредитної заборгованості. Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вказані обставини справи, те що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved