Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації. В обгрунтування позову вказав, що [PERSON], будучи посадовою особою - директором КП "ВЖРЕП №4", підготував звернення щодо неправомірної діяльності, на його думку, ПП "ВЖРЕП №4", директором якого є [PERSON], а саме у здійсненні ніби-то неправомірної діяльності, яка суперечить вимогам чинного законодавства та інтересам суспільства, а саме: у несплаті податків, використанні коштів за комунальні платежі для розвитку власного бізнесу, незаконній ореді рухомого і нерухомого майна комунальної власності тощо. Вказане звернення було направлене електронною поштою депутатам Житомирської міської ради, а згодом стало відоме колективу, в якому працює позивач, а також значній спільноті міста. Оскільки позивач вважає, що внаслідок розповсюдження недостовірної інформації йому завдана моральна шкода, яка виражається в моральних стражданнях, оскільки він є публічною людиною, депутатом 3-х скликань, тому також просив стягнути з відповідача на свою користь 50000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представники позов підтримали з тих же підстав та просили його задовольнити. Відповідач позов не визнав та пояснив, що дійсно готував таке звернення, однак, не відправляв його, а залишив на своєму робочому столі на підприємстів. За яких обставин та ким воно було направлене депутатам йому не відомо, оскільки особисто він його не направляв. Суд заслухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, на електронні адреси депутатів Житомирської міської ради 03.04.2014р. було надіслано звернення директора КП "ВЖРЕП №4" Житомирської міської ради [PERSON], в якому висловив свою думку з приводу діяльності ПП "ВЖРЕП №4", директором якого є [PERSON] З досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо розповсюдження цієї інформації саме відповідачем [PERSON], клопотань про їх витребовування, про допит працівників ЖЕКу, в обов"язки яких входить внесення інформації до книги вихідної кореспонденції та її відправки, не заявлено. Окрім того в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що депутати ознайомилися зі зверненням та сприйняли цю інформацію як недостовірну, позивач зняв клопотання про допит свідків в судовому засіданні. Як зазначено у п.п.15, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Оскільки з матеріалів справи не вбачається винних дій відповідача в поширенні інформації, спричинення цим негативних наслідків, а також причинного зв"язку між діями позивача і наслідками, суд вважає позов необгрунтованим. До того ж, позивачем не доведено належними доказами, що інформація, викладена в зверненні, є недостовірною та такою, що принижує його честь і гідність, оскільки зі змісту самого звернення вбачається, що в ньому викладені певні факти з проханням "підняти порушені питання на сесії міської та створити комісію для перевірки фактів викладених у зверненні" (абз.1 Висновку, а.с. 8). Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 50 000, 00 грн., то відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Згідно статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, у тому числі й у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Однак, враховуючи, те що позивачем не надано доказів, які б вказували на винні дії відповідача, що спричинили моральну шкоду, та не надано доказів спричинення такої шкоди, суд приходить до висновку, що підстави для відшкодування моральної шкоди також відсутні. Враховуючи викладене вище, суд відмовляє в задоволенні позову за необгрунтованістю.

Outcome: dismissed