Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

18 серпня 2020 року позивач звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк». На її ім`я відповідачем було відкрито рахунок і видано золоту картку для виплат [NUMBER] , на цю картку УПФУ перераховувало їй пенсію. Багато років вона користуюся послугами банку та є сумлінним споживачем фінансових послуг. Станом на 14:59 год, 25 червня 2020 року на вказаній картці знаходились її особисті кошти в сумі 38667,60 грн. 27 червня 2020 року у месенджер Вайбер на її смартфон (номер телефону [NUMBER] ) з АТ КБ ПриватБанк надійшло повідомлення з текстом «Для підтвердження операції протягом години зробіть фото на pb.ua/photo або зателефонуйте 3700 …». Також вона побачила повідомлення від 26.06.20 р. за часом 23:19, в якому було зазначено «Для підтвердження операції протягом години зателефонуйте 3700 …». В зв`язку з надходженням вказаних повідомлень вона негайно, о 14-00 год. 27.06.2020 р. зателефонувала за номером [NUMBER] , після чого повідомила оператору про сумнівні смс-повідомлення та незрозумілі дії по картці. Представник банку прийняв від неї заявку, сказав, що картку буде заблоковано. Після цього, о 14:36 год. 27.06.2020 р. на її смартфон надійшло повідомлення з pb.ua/4660 про блокування картки 4*58. О 14:49 год. вона знову зателефонувала на номер 3700 та запитала, чому їй надходили вищевказані повідомлення та що з її коштами, на що оператор відповів, що її заява прийнята, буде проводитися перевірка, з її рахунком були шахрайські дії та здійснені трансакції. Потім їй надійшли повідомлення про начебто подану заявку на поповнення 2531,37 грн., про «Вашу заявку 27563917 передано на більш високий рівень опрацювання…», в зв`язку з цим вона знову зателефонувала на номер 3700: о 19:22 год.; 19:24 год; 29.06.20 р. о 11:55 год.; 14:29 год., і у банку їй сказали, що картка заблокована, були здійснені транзакції, з цього питання проводиться перевірка. Оскільки 27,28,29 червня 2020 року були вихідними та святковими днями, відділення банку не працювали. При вході у інтернет банк «Приват 24» вона побачила, що з її картки списувалися гроші, в зв`язку з чим 28.06.20 р. вона звернулася до Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про шахрайські дії та крадіжку коштів з її картки. 07.07.20 р. слідчим Боровик В.Р. їй було видано витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження 12020040330000040 та реєстрації її заяви. Тільки 30.06.2020 р. (перший робочий день) вона мала змогу звернутися до Марганецького відділення АТ Приватбанк з приводу списання коштів з її картки та незрозумілих операцій, які вона не здійснювала та не ухвалювала. У відділенні банку у неї було прийнято заяву, її почали звинувачувати у тому, що вона начебто комусь передала свою картку, на що вона відповіла, що це виключено, і що її картка [NUMBER] знаходиться у неї, і надала її представнику банку, який запропонував її негайно замінити, після чого їй була видана картка № [NUMBER] , з терміном дії до березня 2024 року. Представник банку її повідомив, що 24 червня 2020 року на її ім`я було оформлено картку, на яку здійснювалися перекази, а також оплачувалися покупки у Бразилії на, що вона відповіла, що ніяких інших карток не оформляла та не отримувала, у Бразилії не була. Представник банку повідомила, що банком з цього питання проводиться розслідування, видала їй картку № [NUMBER] та зазначила, що на картці знаходяться гроші в сумі 9039,31 грн., які вона може за потреби зняти. Однак при спробі зняти гроші з картки, банкомат операцію не провів, у зв`язку з блокуванням картки, представник банку через щось подивилася та сказала їй, що по картці встановлені обмеження і гроші вона зняти не зможе. Через кілька днів вона знову звернулася до Марганецького відділення АТ КБ ПриватБанк з приводу результатів розслідування та повернення їй коштів, представниками банку їй було повідомлено, що дійсно мало місце шахрайство, 24.06.2020 р. на її ім`я була оформлена картка, що на картку також переводилися гроші, і що вона повинна повернути з цієї картки гроші в банк. Це її обурило, оскільки 24.06.2020 р. вона не зверталася до банку та не отримувала ніяких нових карток. І їй взагалі не були потрібні будь-які картки, оскільки вона жила собі спокійним життям, у неї була одна картка, на ній були її особисті гроші. Гроші в сумі 9039,31 грн., які знаходилися на виданій їй 30.08.2020 р. картці № [NUMBER] , їй не видали, посилаючись на розслідування. Відповіді по її заяві від 30.06.2020 р. у відділенні банку їй також не надали. 14.07.20. р. вона звернулася до відповідача із заявою про повернення безпідставно списаних з її картки коштів, а також просила надати їй інформацію про осіб, причетних до шахрайських дій за її карткою (ПІБ та місце реєстрації, відповідні трансакції, номери рахунків, карток, тощо) для подальшого повідомлення до Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, яким проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №12020040330000040 за її заявою по даному факту шахрайства. 20.07.2020 р. з АТ КБ ПриватБанк на її адресу було направлено відповідь, в якій зазначалося, що банк повертати гроші їй не буде, оскільки для переказу коштів було використано систему «Приват24», і що начебто нею були порушені умови щодо нерозголошення відомостей про логін та пароль входу. Вважає, що відповідачем порушені її права споживача з огляду на наступне. По-перше вона нікому ніколи не повідомляла свої логін та пароль для входу у «Приват24». При виявленні сумнівних операцій по її картці, негайно - протягом однієї хвилини з моменту надходження смс-повідомлення з банку, зателефонувала на номер 3700 та повідомила про це, у зв`язку з чим було заблоковано її картку. Незважаючи на це, банк продовжував проводити якісь операції по картці та направляти їй вищевказані смс-повідомлення. Представники банку самі собі суперечать: одні вказують, що їй начебто було видано нову картку, а коли вона потребувала надати фото видачі їй картки чи підпис про отримання картки, нічого надати не змогли, так як вона не отримувала ніяких карток. Інші зазначають, що вона начебто повідомила третім особам свої логін та пароль входу у «Приват24», чого не було. Крім цього, якщо банк стверджує, що вона начебто комусь розповіла свої логін та пароль від «Приват24», то як же банк провів чисельні транзакції, які вона не схвалювала після отримання смс-повідомлень з pb.ua/…. Чому банк провів транзакції 24,25,26,27 червня 2020 р. без сповіщення її про такі платіжні операції? Що це за перекази грошей на картку, яку вона не отримувала, відправниками [PERSON] 26.06.20 р. о 23:23 год. в сумі 10 300 грн., [PERSON] 27.06.20 р. о 13:42 год в сумі 9950 грн. та [PERSON] 27.06.20 р. о 13:36 год.? Хто ці особи - шахраї, які помилилися рахунком, чи такі ж постраждалі як і вона? Навіщо 30.08.20 р. їй була видана картка № [NUMBER] на яку раніше були переведені невідомими особами гроші? Таким чином, банком не було забезпечено захисту її коштів від шахрайства та зловживань, і не забезпечено захист її персональних даних, що спричинило неправомірне списання її особистих коштів з її картки. Чому протягом трьох днів (24-27 червня 2020 року), за які були здійснені чисельні трансакції, банк жодного разу не повідомив її про такі платіжні операції? Як банк міг провести платіжні операції 24-27 червня 2020 року, якщо вона не отримувала ніяких карток, не здійснювала платежів через «Приват24», не схвалювала ніяких дій по картці, і саме цікаве, що вона не перебувала у Бразилії. І чомусь тільки уночі 26.06.20 р., а саме: о 23:19 год., на вайбер, банком було відправлено повідомлення з текстом «Для підтвердження операції протягом години зателефонуйте 3700 …», і цю операцію вона не схвалювала! Згідно виписки банку, станом на 13:09 год. 27.06.2020 р. залишок коштів на її картці [NUMBER] , яка чомусь вже відображається, як картка № [NUMBER] , складав 379,71 грн., тобто банком без її відома та згоди було списано 38287,89 грн. На картці № [NUMBER] , яку їй видали 30.06.2020 р. у відділенні банку по вул. Лермонтова, 27 в м. Марганці були наявні кошти в сумі 9039,31 грн., і це з урахуванням здійснених транзакцій і «переказів» відправниками [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідач відмовився повернути списані з її рахунку кошти, заблокував видану 30.06.20р. картку № [NUMBER] та ще й вимагав від неї повернути кошти, перераховані на її картку сторонніми особами, що говорить про те, що до цих незаконних трансакцій були безпосередньо причетні банківські працівники. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, відповідачем порушені її права споживача, і є неправомірним списання відповідачем з її картки 38 287,89 грн. за непідтвердженими нею транзакціями, а тому за захистом своїх прав та інтересів вона вимушена звернутися до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача на її користь неправомірно списані в період з 24.06.2020 року по 27.06.2020 року з картки для виплат грошові кошти в сумі 38287,89 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 19 серпня 2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 12.11.2020 року представник відповідача - адвокат Іващенко В.О. надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позовні вимоги [PERSON] не визнає, в їх задоволенні просить відмовити з тих підстав що Марганецьким ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за заявою останньої проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12020040330000040, за фактом шахрайства, та на даний час винна особа не встановлена. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, з підстав викладених у позовній заяві, на їх задоволенні наполягають. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача у судове засідання неодноразово не з`являвся, про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, в яких зазначена дата отримання судової повістки, про причини неявки суд не повідомив. Заяв чи клопотань, не надходило, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв`язку, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, [PERSON] являється клієнтом АТ КБ ПриватБанк, що не заперечується представником відповідача у поданому ним відзиві на позовну заяву. Як зазначає позивач у позові, на її ім`я відповідачем було відкрито рахунок та видано золоту картку для виплат [NUMBER] , на яку УПФУ перераховувало їй пенсію. Багато років вона користується послугами банку та є сумлінним споживачем фінансових послуг. Саном на 14:59 год, 25 червня 2020 року на вказаній картці знаходились її особисті кошти в сумі 38667,60 грн. 27 червня 2020 року у месенджер Вайбер на її смартфон (номер телефону [NUMBER] ) з АТ КБ ПриватБанк надійшло повідомлення з текстом «Для підтвердження операції протягом години зробіть фото на pb.ua/photo або зателефонуйте 3700 …». Вона також побачила повідомлення від 26.06.20 р. за часом 23:19, в якому було зазначено «Для підтвердження операції протягом години зателефонуйте 3700 …». У зв`язку з надходженням вказаних повідомлень вона негайно 27.06.20 р. о 14-00 год. зателефонувала за номером [NUMBER] , після чого повідомила оператору про сумнівні смс-повідомлення та незрозумілі дії по картці. Представник банку прийняв від неї заявку, сказав, що картку буде заблоковано. Після цього, о 14:36 год. 27.06.20 р. на її смартфон надійшло повідомлення з pb.ua/4660 про блокування картки 4*58. О 14:49 год. вона знову зателефонувала на номер 3700 та запитала, чому їй надходили вищевказані повідомлення та що з її коштами, на що оператор відповів, що її заява прийнята, буде проводитися перевірка, з її рахунком були шахрайські дії та здійснені трансакції. Потім їй надійшли повідомлення про начебто подану заявку на поповнення 2531,37 грн., про «Вашу заявку 27563917 передано на більш високий рівень опрацювання…», в зв`язку з цим вона знову зателефонувала на номер 3700: о 19:22 год.; 19:24 год; 29.06.20 р. о 11:55 год.; 14:29 год., і у банку їй сказали, що картка заблокована, були здійснені транзакції, з цього питання проводиться перевірка. Оскільки 27,28,29 червня 2020 року були вихідними та святковими днями, відділення банку не працювали. При вході у інтернет банк «Приват24» вона побачила, що з її картки списувалися гроші, в зв`язку з чим 28.06.20 р. вона звернулася до Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про шахрайські дії та крадіжку коштів з її картки. 07.07.20 р. слідчим Боровик В.Р. їй було видано витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження 12020040330000040 та реєстрації її заяви. В матеріалах справи на а.с. 8 мається копія витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженні № 12020040330000040. Лише 30.06.20 р. (перший робочий день) вона мала змогу звернутися до Марганецького відділення АТ Приватбанк з приводу списання коштів з її картки та незрозумілих операцій, які вона не здійснювала та не ухвалювала. У відділенні банку у неї було прийнято заяву, її почали звинувачувати у тому, що вона начебто комусь передала свою картку, на що вона відповіла, що це виключено, і що її картка [NUMBER] знаходиться у неї, і надала її представнику банку, який запропонував її негайно замінити, після чого їй була видана картка № [NUMBER] , з терміном дії до березня 2024 року. Представник банку її повідомив, що 24 червня 2020 року на її ім`я було оформлено картку, на яку здійснювалися перекази, а також оплачувалися покупки у Бразилії на, що вона відповіла, що ніяких інших карток не оформляла та не отримувала, у Бразилії не була. Представник банку повідомила, що банком з цього питання проводиться розслідування, видала їй картку № [NUMBER] та зазначила, що на картці знаходяться гроші в сумі 9039,31 грн., які вона може за потреби зняти. Однак при спробі зняти гроші з картки, банкомат операцію не провів, у зв`язку з блокуванням картки, представник банку через щось подивилася та сказала їй, що по картці встановлені обмеження і гроші вона зняти не зможе. Через кілька днів вона знову звернулася до Марганецького відділення АТ КБ ПриватБанк з приводу результатів розслідування та повернення їй коштів, представниками банку їй було повідомлено, що дійсно мало місце шахрайство, 24.06.20 р. на її ім`я була оформлена картка, що на картку також переводилися гроші, і що вона повинна повернути з цієї картки гроші в банк. Це її обурило, оскільки 24.06.20 р. вона не зверталася до банку та не отримувала ніяких нових карт. І їй взагалі не були потрібні будь-які картки, оскільки вона жила собі спокійним життям, у неї була одна картка, на ній були її особисті гроші. Гроші в сумі 9039,31 грн., які знаходилися на виданій їй 30.08.20 р. картці № [NUMBER] , їй не видали, посилаючись на розслідування. Відповіді по її заяві від 30.06.20 р. у відділенні банку їй також не надали. 14.07.20. р. вона звернулася до відповідача із заявою про повернення безпідставно списаних з її картки коштів, а також просила надати їй інформацію про осіб, причетних до шахрайських дій за її карткою (ПІБ та місце реєстрації, відповідні трансакції, номери рахунків, карток, тощо) для подальшого повідомлення до Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, яким проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №12020040330000040 за її заявою по даному факту шахрайства. 20.07.20 р. з АТ КБ ПриватБанк на її адресу було направлено відповідь, в якій зазначалося, що банк повертати гроші їй не буде, оскільки для переказу коштів було використано систему Приват24, і що начебто нею були порушені умови щодо нерозголошення відомостей про логін та пароль входу. Вважає, що відповідачем порушені її права споживача з огляду на наступне. По-перше вона нікому ніколи не повідомляла свої логін та пароль для входу у Приват24. При виявленні сумнівних операцій по її картці, негайно - протягом однієї хвилини з моменту надходження смс-повідомлення з банку, зателефонувала на номер 3700 та повідомила про це, у зв`язку з чим було заблоковано її картку. Незважаючи на це, банк продовжував проводити якісь операції по картці та направляти їй вищевказані смс-повідомлення. Представники банку самі собі суперечать: одні вказують, що їй начебто було видано нову картку, а коли вона потребувала надати фото видачі їй картки чи підпис про отримання картки, нічого надати не змогли, так як вона не отримувала ніяких карток. Інші зазначають, що вона начебто повідомила третім особам свої логін та пароль входу у Приват24, чого не було. Крім цього, якщо банк стверджує, що вона начебто комусь розповіла свої логін та пароль від Приват24, то як же банк провів чисельні транзакції, які вона не схвалювала після отримання смс-повідомлень з pb.ua/….? Чому банк провів транзакції 24,25,26,27 червня 2020 р. без сповіщення її про такі платіжні операції? Що це за перекази грошей на картку, яку вона не отримувала, відправниками [PERSON] 26.06.20 р. о 23:23 год. в сумі 10 300 грн., [PERSON] 27.06.20 р. о 13:42 год в сумі 9950 грн. та [PERSON] 27.06.20 р. о 13:36 год.? Хто ці особи - шахраї, які помилилися рахунком, чи такі ж постраждалі як і вона? Навіщо 30.08.20 р. їй була видана картка № [NUMBER] на яку раніше були переведені невідомими особами гроші? Таким чином, банком не було забезпечено захисту її коштів від шахрайства та зловживань, і не забезпечено захист її персональних даних, що спричинило неправомірне списання її особистих коштів з її картки. Чому протягом трьох днів (24-27 червня 2020 року), за які були здійснені чисельні трансакції, банк жодного разу не повідомив її про такі платіжні операції? Як банк міг провести платіжні операції 24-27 червня 2020 року, якщо вона не отримувала ніяких карток, не здійснювала платежів через Приват24, не схвалювала ніяких дій по картці, і вона не перебувала у Бразилії. І чомусь тільки уночі 26.06.20 р., а саме: о 23:19 год., на вайбер, банком було відправлено повідомлення з текстом «Для підтвердження операції протягом години зателефонуйте 3700 …», і цю операцію вона не схвалювала. У зв`язку з чим позивач за захистом своїх прав та інтересів вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування коштів з його рахунку банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з пунктами 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, банк, у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувались або були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції, та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до такого стану, у якому він був перед виконанням такої операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції . За статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Статтею 1067 ЦК України визначено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Банк не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами. За положенням статті 1068 ЦК України, Банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. За правилами статті 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що значаться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Згідно статей 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). За змістом статті 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила віх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Захист інтересів споживачів фінансових послуг є метою державного регулювання ринків фінансових послуг також відповідно до пункту 2 ст. 19 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" від 12 липня 2001 року N 2664-III. Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками регламентуються Положенням «Про порядок емісії електронних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 5 листопада 2014 року №705. Користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень (п. 1 Розділу 6 Положення). Відповідно до пункту 8.2. Умов відкриття та здійснення операцій за банківськими поточними (картковими) рахунками, клієнт несе повну відповідальність за всі операції, здійснені з використанням втрачених/викрадених карток, здійснені після їх втрати/крадіжки, у разі неповідомлення банка про факт втрати/крадіжки банку та впродовж однієї години з моменту надходження повідомлення про це до банку, а також за операції, проведені держателем після розблокування картки, проведеного в порядку визначеному Умовами. Відповідно до пунктів 5, 6, 7, 9 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 5 листопада 2014 року № 705 (далі Положення), користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи. Пунктом 14.16 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення. Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 5 листопада 2014 року N 705 передбачено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: належну якість продукції та обслуговування. Ч. 2 ст. 2 вказаного Закону також визначено, що особливості захисту прав споживачів фінансових послуг визначаються відповідними законами. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" відносини, що виникають у зв`язку із захистом прав споживачів фінансових послуг, регулюються законодавством про захист прав споживачів з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом. Одними із принципів захисту прав споживачів фінансових послуг, визначених ст. 3-1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" є забезпечення захисту коштів та інших активів споживачів фінансових послуг від шахрайства та зловживань; забезпечення захисту персональних даних споживачів фінансових послуг. Згідно виписці банку, станом на 13:09 год. 27.06.2020 р. залишок коштів на картці позивача [NUMBER] , яка вже відображається як картка № [NUMBER] , складав 379,71 грн., тобто банком без відома позивача та її згоди було списано 38287,89 грн. Отже, виходячи з вищенаведеного, відповідачем порушені права позивача, як споживача, і є неправомірним списання відповідачем з її картки 38 287,89 грн. за непідтвердженими позивачем транзакціями. На підставі викладеного та аналізуючи здобуті по справі докази, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь [PERSON] , неправомірно списані в період з 24.06.2020 року по 27.06.2020 року з картки для виплат грошей, кошти у сумі 38 287,89 гривень. Посилання представника відповідача у відзиві, на те, що винна особа не встановлена і по даному факту проводиться досудове розслідування, не є підставою для відмови у задоволенні позову про захист прав споживача, оскільки саме банк не забезпечив захист коштів позивача, у передбачений законом спосіб. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивач, відповідно до ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», звільнена від сплати судового збору, то відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір у розмірі 840,80 гривень необхідно стягнути в дохід держави з відповідача, оскільки позов задоволено. На підставі викладеного,

Outcome: approved