Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем за законом після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Так, позивач успадкувала належне померлій нерухоме майно, а саме: 951/1000 частки нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, 14.05.2008 року між [PERSON] та Сопівською сільською радою укладено договір оренди земельної ділянки, що розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер: 2623286901:01:005:0017, призначену для надання послуг автомобільного транспорту. Після набуття права власності на вказане нерухоме майно позивач виявила бажання використовувати і вказану земельну ділянку, на якій знаходяться успадковані нежитлові приміщення, та стати її орендарем. З цією метою позивач продовжувала сплачувати орендну плату за договором оренди, укладеним зі спадкодавцем, та неодноразово зверталася до відповідача із заявами про надання цієї земельної ділянки їй в оренду, для обслуговування успадкованих нежитлових приміщень. Однак, ці заяви залишені без вирішення з тих підстав, що під час голосування за вказане питання на сесії Печеніжинської селищної ради ОТГ не вистачало необхідної кількості голосів депутатів. Позивач вважає, що таким чином порушено її право на оренду вказаної земельної ділянки, оскільки будь-які правові підстави для відмови в задоволенні її заяв відсутні. Пунктом 35 вказаного договору оренди земельної ділянки передбачено, що право на оренду земельної ділянки у разі смерті фізичної особи-орендаря переходить до спадкоємців. Проте, до закінчення дії вказаного договору оренди позивач не могла реалізувати своє право на оренду, оскільки відповідачем безпідставно не приймалося рішення про передачу земельної ділянки їй в оренду. Тому позивач просить визнати за нею право в порядку спадкування на оренду спірної земельної ділянки. В судове засідання позивач не з`явилася. 25.06.2020 року її представник адвокат Петраш Ю.Л. подав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, розгляд справи проводити в його та позивача відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с. 45). В судове засідання представник відповідача не з`явився, причин своїх неявок суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 і ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач та його представник не заперечують проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 14.05.2008 року між Сопівською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться в [ADDRESS] , площею 1,7474 га, призначену для надання послуг автомобільному транспорту (а.с.9-12). Вказаний договір оренди 15.05.2008 року зареєстрований у Коломийському районному відділі Івано-Франківської регіональної філії ЛП «Центр державного земельного кадастру при держкомземі України по земельних ресурсах» за реєстровим № 040830500005. Рішенням Сопівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області від 28.03.2008 року № 882-17/2008 «Про передачу в оренду земельної ділянки» вказану земельну ділянку передано [PERSON] в оренду терміном на 10 років, та складено акт прийому-передачі земельної ділянки, яка передається в оренду від 15.05.2008 року (а.с. 22-24). Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті єдиним спадкоємцем за законом є позивач, яка на підставі свідоцтва про право на спадщину, успадкувала 951/1000 частки належних позивачу нежитловий приміщень, які складаються із: контрольно-пропускного пункту, позначеного літерою "А", загальною площею 150,3 кв.м.; контрольно-пропускного пункту, позначеного літерою "Б", загальною площею 152,8 кв.м.; навісу, позначеного літерою "З", загальною площею 260,2 кв.м.; приміщення киснево-моторного цеху, позначеного літерою "Д", приміщення складу №6 площею 17,9 кв.м., приміщення коридору № 7 площею 9,7 кв.м., приміщення коридору площею 9,9 кв.м. (а.с. 13). Право власності на вказані нежитлові приміщення зареєстровано за позивачем у встановленому порядку, що підтверджено копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.08.2018 року (а.с. 16). Вказані нежитлові приміщення розташовані на земельній ділянці, що перебуває у комунальній власності Сопівської сільської ради, що підтверджено копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12.10.2018 року (а.с. 17-19). Судом встановлено, що позивач, маючи на меті користуватися вказаною земельною ділянкою, звернулася до відповідача для вирішення питання про надання їй права на оренду земельної ділянки. Однак, відповідачем не прийнято рішення з цього приводу у зв`язку із тим, що під час голосування за це питання не вистачало необхідної кількості голосів депутатів Печеніжинської селищної ради ОТГ (а.с. 14, 15). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 5 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки може відчужуватися, у тому числі продаватися на земельних торгах, а також передаватися у заставу, спадщину, вноситися до статутного капіталу власником земельної ділянки - на строк до 50 років, крім випадків, визначених законом. Статтею 7 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону. Пунктом 4 ч. 1 ст. 31 вказаного Закону визначено, що договір оренди землі припиняється також у разі смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки. Однак, згідно з п. 35 вказаного договору оренди землі від 14.05.2008 року, у разі смерті фізичної особи-орендаря право на орендовану земельну ділянку переходить до спадкоємців. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають до задоволення і за позивачем слід визнати право на оренду спірної земельної ділянки, яке їй належить з часу відкриття спадщини, що мало місце в період дії зазначеного договору. Судом також встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн., що стверджується квитанцією про сплату № 27337 від 21.02.2020 року (а.с. 8). Дані судові витрати підлягають присудженню з відповідача на користь позивача в зв`язку із задоволенням позовних вимог. На підставі наведеного, ст. 1216 ЦК України, ст. 93 Земельного кодексу України, ст.ст. 7, 31 Закону України «Про оренду землі» та,

Outcome: approved