Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що у період з 04.01.1992 по 11.01.2021 вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем Відділом освіти Диканської районної державної адміністрації. 11 січня 2021 року її було звільнено з посади бухгалтера централізованої бухгалтерії Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Диканської районної державної адміністрації у зв`язку з реорганізацією вказаного відділу, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Позивач вказує, що у день її звільнення - 11.01.2021, відповідач Відділ освіти Диканської районної державної адміністрації не повідомив її письмово про нараховані суми, належні їй при звільненні, та не здійснив виплату всіх належних їй коштів по заробітній платі, за невикористану відпустку та вихідної допомоги при звільненні в розмірі 29 087,03 грн. Посилаючись на вказані обставини та те, що з моменту її звільнення -11.01.2021, до моменту проведення повного розрахунку-19.03.2021, минуло 46 робочих днів, а її середноденна заробітна плата складає 537,07 грн, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача Відділу освіти Диканської районної державної адміністрації середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні у розмірі 25 242,29 грн та судові витрати у справі у розмірі 908,00 грн. Відповідно до ухвали судді Диканського районного суду Полтавської області від 15.04.2021 вказаний позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача - Відділу освіти Диканської районної державної адміністрації, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Ніяких клопотань, заяв чи відзиву на позов вказаним відповідачем не було надано суду. Представник відповідача - Полтавської районної державної адміністрації, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. У визначений судом строк, відзиву, заперечень на позов або інших клопотань чи заяв відповідачем суду не подано. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 04 січня 1992 року була прийнята на роботу на посаду бухгалтера централізованої бухгалтерії Відділу освіти Диканської районної державної адміністрації /далі - Відділ освіти Диканської РДА/. На підставі розпорядження голови Диканської районної державної адміністрації № 50-к від 30.10.2012 Відділ освіти Диканської РДА було перейменовано у Відділ освіти, сім`ї, молоді та спорту Диканської районної державної адміністрації /а.с. 4-5/. Відповідно до наказу № 6 від 11 січня 2021 року позивача [PERSON] було звільнено з посади бухгалтера централізованої бухгалтерії Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Диканської РДА у зв`язку з реорганізацією вказаного Відділу, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, про що внесено відповідний запис у трудову книжку позивача /а.с. 4-5, 13/. З наявної у матеріалах справи довідки Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Диканської РДА № 94/04-17 від 12.04.2021 вбачається, що позивачу [PERSON] були нараховані, але не виплачені кошти по заробітній платі, за невикористану відпустку та по вихідній допомозі при звільненні в загальному розмірі 29 087 грн 03 коп /а.с. 10/. Відповідно до довідки Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Диканської РДА № 88/01-25 від 12.04.2021 /а.с. 12/, позивача [PERSON] було звільнено 11 січня 2021 року, повний розрахунок з нею проведено 19 березня 2021 року. Згідно розпорядження голови Диканської районної державної адміністрації від 05.01.2021 № 3 Відділ освіти, сім`ї, молоді та спорту Диканської РДА реорганізовано, шляхом приєднання до Полтавської районної державної адміністрації, яка стала правонаступником вказаного Відділу. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, розміщеної на порталі Міністерства Юстиції України, на день розгляду справи судом Відділ освіти, сім`ї, молоді та спорту Диканської РДА перебуває в стані припинення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Судом встановлено, що Відділ освіти, сім`ї, молоді та спорту Диканської РДА вимоги статтей 47, 116 КЗпП України не виконав, повного розрахунку в день звільнення позивача 11.01.2021 не провів, належні їй кошти були виплачені лише 19 березня 2021 року. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Суд зазначає, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Таким чином, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі не проведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Вказаний висновок суду взаємоузгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України у справі № 6-15цс13 від 27.03.2013, у справі № 6-64цс13 від 03.07.2013, у справі № 6-195цс14 від 21.01.2015. У відповідності до роз`яснень, викладених у абз. 3 пункту 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" № 9 від 06 листопада 1992 року, у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку у зв`язку з затримкою розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Згідно абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати. З наявної у матеріалах справи довідки голови ліквідаційної комісії з припинення діяльності Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Диканської РДА від 12.04.2021 № 88/01-25 вбачається, що позивачу [PERSON] були нараховані наступні кошти: за листопад 2020 року (21 робочий день) - 9622,50 грн, за грудень 2020 року (22 робочих дні) - 13471,50 грн. Всього 23094,00 грн, середньоденний заробіток - 537,07 грн /а.с. 12/. Враховуючи, що розмір середньоденного заробітку позивача [PERSON] визначив сам Відділ освіти, сім`ї, молоді та спорту Диканської РДА, як роботодавець позивача, вказаний розмір середньоденного заробітку ні позивачем, ні співвідповідачами по справі не оспорювався, тобто у суду на час розгляду справи по суті відсутні підстави для сумніву у правильності його розрахунку та розміру, суд вважає за необхідне застосувати вищевказані дані щодо розміру середньоденного заробітку позивача при здійсненні розрахунків розміру середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні позивача. Враховуючи, що в день звільнення 11.01.2021 позивачу [PERSON] , в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, не були виплачені в повному обсязі належні суми заробітної плати, кошти за невикористану відпустку та по вихідній допомозі при звільненні, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку, з урахуванням вимог ст. 117 КЗпП України, за період з 12 січня 2021 року (наступний робочий день після звільнення) по 19 березня 2021 року (по день проведення фактичного розрахунку), що складає 49 робочих днів, у розмірі 26 316,43 грн (49 днів * розмір середньоденного заробітку 537,07 грн = 26 316,43 грн). Виходячи з вищевказаного, суд дійшов висновку, що зазначені позивачем у мотивувальній частині позовної заяви розрахунки середнього заробітку за період затримки розрахунку, а саме за 46 робочих днів у розмірі 25 242,29 грн, були вказані помилково, а тому не підлягають задоволенню. Враховуючи, що хоч на час розгляду справи в суді до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ще і не внесені відомості про остаточне припинення Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Диканської РДА, однак його діяльність фактично вже припинена внаслідок реорганізації, шляхом приєднання до Полтавської районної державної адміністрації, яка є його правонаступником, з метою ефективного захисту прав позивача в частині реального та оперативного виконання рішення суду, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача [PERSON] середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 26 316,43 грн саме з відповідача Полтавської районної державної адміністрації. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в абз. 5 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в рішенні. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, не зважаючи на частковість задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у справі у розмірі 908,00 грн підлягають стягненню з відповідача Полтавської районної державної адміністрації у повному розмірі, оскільки судом встановлено факт порушення трудових прав позивача, проте змінено суб`єкт, з якого підлягають стягненню компенсаційні виплати, в зв`язку з реорганізацією останнього. На підставі викладеного,

Outcome: partial