Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

В липні 2014 року позивач - ПАТ "[PERSON] Аваль" звернувся до суду із даним позовом до відповідачів - ПП "Нива-ВШ", [PERSON] та Корабельного ВДВС Миколаївського МУЮ, в обгрунтування якого вказав наступне. На примусовому виконанні у Корабельному ВДВС Миколаївського МУЮ знаходився виконавчий лист № 2-1166/2011 від 29.02.2012 р., виданий Корабельним районним судом м. Миколаєва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "[PERSON] Аваль" заборгованості у сумі - 871 004,15 грн. В ході виконавчого провадження було описано та арештовано майно боржника - автомобіль "АUDI А5", 2008 року випуску, р/н [NUMBER], яке в подальшому було передано на реалізацію до спеціалізованої торгівельної організації філія 15 ПП "Нива-ВШ". При цьому державний виконавець не ознайомив позивача як стягувача у виконавчому провадженні, з експертним висновком ринокової вартості арештованого майна, внаслідок чого він був позбавлений можливості подати свої заперечення. 22.07.2013 р. відбулися торги з реалізації вказаного майна, при цьому стартова ціна продажу становила - 169 750 грн., і переможцем цих торгів став - [PERSON] Позивач стверджує, що діями відповідачів порушено його інтереси і завдана матеріальна шкода через те, що сума, що була виручена від реалізації майна боржника є недостатньою для повного задоволення вимог стягувача у виконавчому провадженні. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати недійсним аукціон з продажу автомобіля "АUDI А5", 2008 року випуску, р/н [NUMBER] який був проведений 22.07.2013 р. У судове засідання по справі представник позивача не з"явився та подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав у повному обсязі. Представник відповідача - ПП "Нива-ВШ" у судове засідання по справі не з"явився, про час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, причини його неявки суду невідомі. Представник відповідача - Корабельного ВДВС Миколаївського МУЮ у судове засідання не з"явився, подав свої письмові заперечення, в яких заперечував проти задоволення позову і вказав, що виконавче провадження відносно [PERSON] у 2013 році було передано для подальшого виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у Миколаївській області, і Корабельний ВДВС не здійснював реалізацію майна цього боржника, а через це він не може бути належним відповідачем по даній справі. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з"явився, подав свої письмові заперечення проти позову, у яких просив відмовити у задоволенні позову через його безпідставність. Ознайомившись із доволами сторін та дослідивши зібрані по справі письмові докази, в межах заявлених позовних вимог, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи із такого. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що 29.02.2012 року Корабельним районним судом м. Миколаєва був виданий виконавчий лист № 2-1166/2011 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "[PERSON] Аваль" заборгованості за кредитним договором № 014/08 112/80407 від 19.06.2008 р. у розмірі 82\~ 915.89 євро, що еквівалентно 871 1004,15 грн., державне мито у розмірі 1\~ 708,50 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. В подальшому Корабельним ВДВС Миколаївського МУЮ було відкрито відповідне виконавче провадження, в процесі виконання якого державним виконавцем було описано та арештовано належне боржникові майно - автомобіль марки "АUDI А5", 2008 року випуску, р/н [NUMBER]. Судовим розглядом встановлено, що в 2013 році виконавче провадження Корабельним ВДВС Миколаївського МУЮ було передано для подальшого виконання до відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у Миколаївській області, який здійснював реалізацію майна боржника. За таких обставин, суд вважає, що Корабельний ВДВС Миколаївського МУЮ не є належним відповідачем по справі. Клопотань щодо його заміни на належного відповідача - Відділ примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у Миколаївській області позивач суду не заявляв, а суд в силу положень ст. 33 ЦПК України таким правом не наділений. Із копії протоколу № 1513118 проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна, затвердженого директором філії 15 ПП Нива-В.Ш. вбачається, що 22.07.2013 р. відбувся аукціон з реалізації належного [PERSON] автомобіля марки "АUDI А5", 2008 року випуску, р/н [NUMBER]. У цьому аукціоні приймало участь два покупці [PERSON] та [PERSON], і останній був визнаний переможцем так як запропонував найвищу ціну за лот 169\~ 780 грн. Вказаний протокол був затверджений директором філії спеціалізованої торговельної організації. Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються\~ Законом України "Про виконавче провадження", Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2013 року № 512/5 (далі - Інструкція), а також Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим\~ наказом Міністерства юстиції України від 15 липня 1999 року № 42/5. Цим Законом визначено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхнє права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження (статті 1, 2, 5, 7, 10, 11, 111, 85 Закону). Разом із тим аналіз положень цього\~ Закону\~ та Інструкції свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення аукціонів, а лише закріплюють такий спосіб реалізації майна, як його продаж на аукціоні, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (стаття 62 Закону та пункт 4.5.1 Інструкції). Відповідно до положень указаних правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (аукціону), а самі прилюдні торги (аукціон) з реалізації майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (пункт 4.5.6 Інструкції). Правила ж проведення аукціонів визначаються Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим\~ наказом Міністерства юстиції України від 15 липня 1999 року № 42/5. Цей Порядок регулює реалізацію арештованого майна, за винятком нерухомого майна, майна, вилученого законом з обігу. Порядком визначаються дії організаторів до проведення аукціону, порядок його проведення, порядок переоцінки майна, розрахунків за придбане на аукціоні майно та оформлення кінцевих результатів торгів. Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на аукціоні, яка полягає в продажу майна боржника, на яке звернено стягнення, та переході права власності до покупця - переможця аукціону, слід зазначити, що має місце правочин, який може визнаватись недійсним в судовому порядку з підстав порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим \~ наказом Міністерства юстиції України від 15 липня 1999 року № 42/5\~ (далі - Порядок). Що ж стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених\~ Законом України "Про виконавче провадження", до призначення аукціону, у тому числі щодо визначення вартості чи оцінки майна тощо, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.\~ \~ Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення аукціону, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання аукціону недійсними. Як вбачається із матеріалів справи, підставою для визнання аукціону недійсним позивачем зазначено незгода з ціною арештованого майна, за якою його було виставлено на продаж та недостатність отриманих від реалізації коштів для погашення заборгованості боржника у виконавчому провадженні [PERSON] При цьому, зазначаючи про свою незгоду із ціною продажу арештованого майна, позивач не надав суду доказів того, що він не був ознайомлений із оцінкою майна, чи оскаржував її. За такого суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, нічим не підтверджуються, а через це не підлягають задоволенню. Враховуючи те, що суд відмовив позивачу у задоволенні його вимог, то понесені ним судові витрати по справі у відповідності до ст. 88 ЦПК України йому не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed