Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом та заявленою в ньому вимогою про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса за №17774 в реєстрі реєстрації нотаріальних дій, який вчинений 02.10.2016р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., свідоцтво № 7425, за яким пропонується стягнути з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] , на користь АТ «Альфа-Банк», код ЄДРПОУ 234947147, заборгованість за кредитним договором №490053037 від 04 грудня 2007 року та витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису та основної винагороди приватного виконавця, всього 39 753,40 дол. США. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що влипні 2019 року він звернув увагу, що його банківську картку, на яку він отримує заробітну плату, було заблоковано, та після звернення до АТ КБ "Приватбанк" дізнався, що його картку заблоковано на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева Ігоря В`ячеславовича від 24.07.2019 р., виконавче провадження ВП № 59629225 про арешт коштів боржника [PERSON] . Для з`ясування обставин позивач звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева Ігоря В`ячеславовича, де йому повідомили про те, що 24.07.2019 р. приватним виконавцем Щигарцевим І.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59629225 на підставі виконавчого напису нотаріуса за №17774 в реєстрі реєстрації нотаріальних дій, який виданий 02.10.2016 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., свідоцтво № 7425, за яким пропонується стягнути з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] , на користь АТ «Альфа-Банк», код ЄДРПОУ 234947147, заборгованість за кредитним договором №490053037 від 04 грудня 2007 року та витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису, складаються з: заборгованості за кредитом - 23088,14 (двадцять три тисячі вісімдесят вісім доларів США 14 центів), заборгованість за відсотками за користування кредитом - 13051,32 (тринадцять тисяч п`ятдесят один долар США 32 центи). Загальна сума заборгованості становить 36 139,46 (тридцять шість тисяч сто тридцять дев`ять доларів США 46 центів) та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису, основна винагорода на користь приватного виконавця Щигарцева І.В. у сумі 3613,94 дол. США. Також 24.07.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцевим І.В. у даному виконавчому провадженні ВП № 59629225 було винесено постанову про арешт майна боржника, постанову про арешт коштів боржника та постанову про розшук майна боржника [PERSON] у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, 39 753,40 дол. США. На початку серпня позивач отримав поштою копії відповідних документів, у тому числі, копію виконавчого напису нотаріуса за №17774 від 02.10.2016 р., який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А, на підставі якого здійснюється виконавче провадження. Позивач також з`ясував, що виконавчий напис вчинено нотаріусом на підставі поданих АТ «Альфа-Банк» документів, а саме: кредитним договором позичальника [PERSON] № 490053037 від 04 грудня 2007 року . На переконання позивача, виконавчий напис вчинений з порушенням норм законодавства, оскільки він вчинений на підставі документів, які не свідчать про безспірність заборгованості; документи, які надані представником відповідача для виконання виконавчого напису не відповідають Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Крім того, позивач не погоджується з розміром заборгованості за кредитним договором, також заявляє про сплив позовної давності з наступних підстав. 04 грудня 2007 року позивачем було отримано кредит в розмірі 30574,25 доларів США на придбання автомобіля "Subaru Legasy" д\\н [NUMBER] , зобов`язавшись повернути кредит в порядку та на умовах, визначених договором, але не пізніше 04 грудня 2014 року, сплативши 13% річних за користування кредитом та інші обов`язкові платежі. Умовою забезпечення виконання [PERSON] своїх кредитних зобов`язань перед АТ "Альфа-банк" є застава транспортного засобу " Subaru Legasy " д/н [NUMBER] . За змістом п.4.9.1 вказаного кредитного договору предмет застави підлягає обов`язковому страхуванню позичальником на користь кредитодавця пакетом від ризиків "Повне КАСКО" на термін дії кредитного договору. 04 грудня 2007 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на підставі договору від 04 грудня 2007 року №490053037 зареєстроване за № 6163254 приватне обтяження застави рухомого майна боржника [PERSON] - автомобіля " Subaru Legasy " д/н [NUMBER] . Як зазначається позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом, він справно сплачував кредит, поки не стався страховий випадок, коли автомобіль був викрадений. 12 грудня 2010 року позивач звернувся до правоохоронних органів із заявою про злочин, повідомивши про викрадення 12 грудня 2010 року належного йому автомобіля "Subaru Legasy " д/н [NUMBER] , та результатами такої заяви 13 грудня 2010 року було порушено кримінальну справу за ч. 1 ст.289 КК України. 13 грудня 2010 р. [PERSON] звернувся до АТ "СК "АХА Страхування" із заявою про незаконне заволодіння 12 грудня 2010 року транспортним засобом " Subaru Legasy " д/н [NUMBER] за договором добровільного страхування наземного транспорту №2870-а/09дз від 14 грудня 2009 року. Після страхового випадку позивачем було повідомлено відповідача про викрадення автомобіля зверненням від 15.12.2010 р. з проханням зупинити нарахування за кредитом та не нараховувати штрафні санкції. Позивач звертався до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення страхового відшкодування з АТ "Страхова компанія "АХА Страхування", але рішенням суду від 02.04.2012 у справі № 2-9691/11, яке залишено без змін ухвалою від апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.12.2012 позивачу було відмовлено. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач також зазначає, що на його переконання виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню через те, що в порушення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, він не отримував від відповідача жодного повідомлення щодо порушення умов кредитного договору та будь-які докази отримання позивачем такого повідомлення відсутні. Також наданий відповідачем приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чуловському В.А. розрахунок кредитної заборгованості позивача станом на 26.07.2016 не відповідає реальній заборгованості по кредиту, оскільки відповідно до п. 6.1 кредитного договору № 490053037 від 04.12.2007 банк має право вимагати (у тому числі і в судовому порядку) дострокового виконання зобов`язань з повернення кредиту у разі затримання оплати частини кредиту та/або процентів за його користування щонайменше на 1 календарний місяць. Позивач після викрадення автомобіля повідомив письмово 15.12.2010 відповідача про всі обставини справи та просив зупинити нарахування по кредиту та не нараховувати штрафні санкції. У подальшому позивач починаючи з грудня 2010 року оплату за кредитом не здійснював. Таким чином, на переконання позивача, відповідно до умов п.6.1 кредитного договору перебіг строку позовної давності для звернення відповідача для повернення кредитних коштів розпочався 04 січня 2011 року та сплив 04 січня 2014 року. З оспорюваного виконавчого напису від 02.10.2016 року вбачається, що стягненню підлягає сума заборгованості за період з 04 грудня 2014 року по 26 липня 2016 року в розмірі 36 139,46 дол. США, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 23088,14 дол. США; заборгованості за відсотками за користування кредитом 13051,32 дол. США. Відповідність розрахунків заборгованості, з урахування строків позовної давності, нотаріусом не перевірялася. Виконавчий напис видано саме на ту суму, яка була вказана стягувачем, але яка, не відповідає дійсності. Позивачу невідомо яким чином відповідач розрахував суму заборгованості за кредитом, але згідно платіжних квитанцій позивачем було сплачено кредит станом на 01.12.2010 на суму 9513 дол. США та відсотки на суму 9954 дол. США. Таким чином, на момент викрадення згідно додатку №1 графіку платежів позивачу залишалось сплатити банку 18 728 дол. США. Позивач переконаний, що розрахунок, наданий відповідачем нотаріусу та зазначений у виконавчому написі, не відповідає дійсній сумі заборгованості, а отже не є безспірним. Відповідно до поданого відповідачем відзиву на позовну заяву, останній зазначив, що під час вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було додержано норми чинного законодавства. У відзиві зазначається, що АТ «Альфа-Банк» на підтвердження безспірної заборгованості [PERSON] на дату вчинення виконавчого напису, а саме 02.10.2016 рік, надає суду детальний розрахунок заборгованості, який надавався приватному нотаріусу на вчинення виконавчого напису. Відповідно до даного розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 490053037 від 04.12.2007 року, станом на 26.07.2016 рік, становить 36 139,46 дол. США, що складається з:сума заборгованості за кредитом - 23 088,14 дол. США; сума заборгованості за відсотками за користування кредитом - 13 051,32 дол. США. Також відповідачем звертається увага на те, що розрахунок заборгованості надається станом на 26.07.2016 рік, а сам оскаржуваний виконавчий напис вчинявся нотаріусом 02.10.2016 року, це пов`язано з тим, що на підготовку документів нотаріусу та банку необхідний був час. На переконання відповідача, враховуючи вищевикладені обставини та вимоги законодавства України, які діяли станом на 02.10.2016 рік, банк надав приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чуловському В.А. для вчинення виконавчого напису усі необхідні документи, які закріпленні переліком Кабінету Міністрів України. В свою чергу, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. діяв в рамках чинного законодавства, та встановив безспірну заборгованість позивача без АТ «Альфа-Банк» на день вчинення виконавчого напису, а тому зі сторони приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. та зі сторони банку було додержано усі істотні умови для вчинення виконавчого напису, а тому вимоги позивача про визнання даного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є безпідставними. Щодо тверджень позивача, що АТ «Альфа-Банк» було пропущено трьох річний строк на право вчинення виконавчого напису, відповідач у відзиві зазначає, що з даним твердженням не можна погодитись, оскільки дата останнього повернення кредиту за кредитним договором №490053037 є 04.12.2014. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві . Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, наддавши пояснення аналогічні, викладеним у відзиві на позовну заяву. Третя особа не скористалася правом брати участь у судових засіданнях; в окремо поданій заяві просив розглядати справу у його відсутність Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 - 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, встановлено, що 04.12.2007 між сторонами було укладено кредитний договір № 490053037, датою остаточного повернення кредиту є 04.12.2014 (а.с.99-111). 02.10.2016 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №17774, яким пропонується стягнути з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] , на користь АТ «Альфа-Банк», код ЄДРПОУ 234947147, заборгованість за кредитним договором №490053037 від 04 грудня 2007 року та витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису, складаються з: заборгованості за кредитом - 23088,14 (двадцять три тисячі вісімдесят вісім доларів США 14 центів), заборгованість за відсотками за користування кредитом - 13051,32 (тринадцять тисяч п`ятдесят один долар США 32 центи). Загальна сума заборгованості становить 36 139,46 (тридцять шість тисяч сто тридцять дев`ять доларів США 46 центів) (а.с. 98). Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №59629225 від 24.07.2019, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцевим І.В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №17774 від 02.10.2016, а також винесено ряд постанов в межах вказаного виконавчого провадження (про розшук боржника, про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника) (а.с.86-88, 89-90, 91-92, 93-94, 95-97). Правовідносини між учасниками справи виникли із захисту прав позивача, шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Дослідив докази, надані у порядку ст.ст. 76 - 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріуса регулюються Законом України "Про нотаріат", наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій), постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса" (далі - Перелік документів). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону України "Про нотаріат",для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1 та 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підп. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підп. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Так, згідно п. 2 Переліку документів, стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та в Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому ст. 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Аналізуючи вказані норми, слід дійти висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання банком письмової вимоги боржнику про усунення порушень. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене, з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16 та 18 ЦК України та ст.ст. 50, 87 та 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Таким чином, боржник, який так само має право на захист свого цивільногоправа, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів (вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі від 05.07.2017 р. № 6-887цс17 та в постанові Верховного Суду у справі від 19.09.2018 р. № 207/1587/16 (провадження № 14-12559св18). Відповідно до п. 2.3. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Отже, виконавчий напис може бути виданий лише за умови, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, та за наявності доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Втім, за судового розгляду суду не довелося можливим встановити, які саме документи були подані відповідачем нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису, оскільки жодна із сторін не заявляла про забезпечення доказів шляхом їх витребування (зокрема, про витребування нотаріальної справи з вчинення виконавчого напису від 02.10.2016 за реєстровим №17774). Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ч. 2 ст. 13 ЦПК України). Підстави для збирання судом доказів в даній справі відсутні (ч. 2 ст. 13 ЦПК України). Відтак, суд не бере до уваги доводи позивача та заперечення відповідача на вказані доводи щодо недотримання нотаріусом Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, в частині неотримання позивачем від відповідача жодного повідомлення щодо порушення умов кредитного договору та відсутності будь-яких доказів отримання позивачем такого повідомлення, за їх недоведеністю. Разом з тим, за судового розгляду встановлено, що виконавчий напис приватного нотаріуса оспорюється, зокрема, з мотивів його вчинення з порушенням строку, встановленого статтею 88 Закону України «Про нотаріат» та підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, відповідно до п. 2.8 кредитного договору №490053037 від 04.12.2007 платежі з повернення кредиту та сплати процентів за його користування здійснюються щомісячно рівними частинами відповідно до Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всі супутніх послуг в порядку та на умовах. Визначених цим Договором: у разі сплати у валюті кредиту - до 4 числа кожного місяця рівними частинами в сумі 556 доларів США; у разі погашення кредиту в національній валюті - не пізніше 3 числа кожного місяця. Позивач припинив вносити платежі за вказаним кредитним договором в грудні 2010 року, що встановлено матеріалами справи та не заперечується сторонами. Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже, сторони кредитного договору встановили строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі цього договору. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п`ята статті 261 ЦК України). Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Таким чином, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті. У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про те, що відповідач пропустив передбачений законом трирічний строк для звернення до нотаріусу для вчинення виконавчого напису, оскільки він набув право дострокової вимоги та дострокового повернення кредиту за кредитним договором з грудня 2010 року (позивач припинив вносити щомісячні платежі за кредитним договором), тоді як виконавчий напис вчинено 02.10.2016, а тому позов в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягає задоволенню саме із зазначених підстав. Інші доводи та заперечення суд відхиляє, оскільки вони не спростовують наведених вище висновків суду. Разом з тим, поданий позов підлягає задоволенню частково: не підлягає задоволенню вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в частині основної винагороди приватного виконавця, оскільки така винагорода не пропонувалася до стягнення виконавчим написом нотаріуса з боржника на користь стягувача, а виникає виключно в межах Закону України «Про виконавче провадження» під час примусового виконання поданого на виконання приватному виконавцю виконавчого документа. Питання щодо розподілу судових витрат вирішено у відповідності з ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України).

Outcome: partial