Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Звернувшись до суду з даним позовом та уточнивши свої вимоги, ПАТ КБ "ПриватБанк" зазначає, що 19 вересня 2006 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого ліміту в сумі 2500 грн. на платіжну картку строком дії до 09/12. Відповідач особистим підписом у заяві позичальника підтвердила свою згоду на те, що ознайомлена та погодилася з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, отримала повну інформацію про умови кредитування та підписана нею заява про отримання кредиту разом із запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між нею і банком кредитний договір. Відповідно до умов укладеного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені Тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом. Відповідач взяті на себе зобов'язання в повному обсязі не виконала, внаслідок чого станом на 22 січня 2016 року розмір простроченої заборгованості за кредитом складає 2478,06 грн. За цих підстав ПАТ КБ "ПриватБанк" просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитом, нараховані на прострочену заборгованість, за період з 22.01.2013 року по 22.01.2016 року в розмірі 4835,26 грн. У судовому засіданні представник позивача Сеннов О.А. позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що в травні 2008 року за заявою ЗАТ КБ "ПриватБанк" Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська був виданий судовий наказ про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором від 19.09.2006 року. Строк дії картки становив два роки. Списання банком у 2013-2014 році з її зарплатної картки грошових коштів у рахунок погашення заборгованості здійснені без її дозволу. Вважали, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності. У зв'язку з чим просили в задоволенні позову відмовити. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволенню не підлягають з огляду на наступне: Судом встановлено, що 19 вересня 2006 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 2500 грн. на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 3% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписанням заяви позичальника відповідач підтвердила свою згоду на те, що дана заява разом із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою і Тарифами складає між нею і банком договір про надання банківських послуг. Із заяви позичальника вбачається, що відповідач ознайомилася та згодна з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку. Як вбачається з вказаної заяви строк дії картки складає два роки. Згідно з п. 6.5 Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. При цьому в п. 4.6 Умов і правил надання банківських послуг клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з його рахунків, які відкриті в валюті кредитного ліміту, в межах сум, що підлягають сплаті банку за цим договором при настанні строків платежів. З матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим судовим наказом, виданим 19 вересня 2008 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, з неї на користь ЗАТ КБ "ПриватБанк" було стягнуто заборгованість в розмірі 3368 грн. 62 коп., з яких: 2478,07 грн. - заборгованість за кредитом та 890,55 грн. - заборгованість за процентами. Згідно з рахунком заборгованості, наданим ПАТ КБ "ПриватБанк", на прострочену заборгованість за кредитом відповідачу за період з 22.01.2013 року по 22.01.2016 року нараховані відсотки за користування кредитом в розмірі 4835,26 грн. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статей 526, 530 ЦК України визначено, що зобов'язання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк. Разом із тим, статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, тобто строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з частиною 1 статті 260 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Частинами 3 та 4 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як встановлено судом, кредит був наданий відповідачу 19 вересня 2006 року. Останній платіж за кредитним договором зроблений відповідачем 4 вересня 2007 року. Судовий наказ про стягнення з відповідача заборгованості за заявою позивача був виданий судом 19 вересня 2008 року, а з дійсним позовом банк звернувся до суду лише 27 січня 2016 року. Виходячи з наведеного, суд вважає, що ПАТ КБ "ПриватБанк" пропущено строк позовної давності щодо вимог про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом за період з 22 січня 2013 року по 22 січня 2016 року. Доводи позивача про здійснення банком договірного списання грошових коштів у рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором 26.07.2013 року в сумі 31,55 грн., 05.08.2013 року в сумі 222,65 грн., 06.08.2013 року в сумі 222,65 грн., 27.08.2013 року в сумі 14 грн., 26.09.2013 року в сумі 24,30 грн., 28.10.2013 року в сумі 9,30 грн., 26.11.2013 року в сумі 26,75 грн., 07.03.2014 року в сумі 0,84 грн. суд не може прийняти до уваги, оскільки воно здійснено поза межами строку позовної давності. Крім того, доводи позивача, що строк дії банківської картки відповідача до вересня 2012 року жодними належними доказами не підтверджені. Враховуючи, що відповідачем заявлено про застосування позовної давності до вимог ПАТ КБ "ПриватБанк", у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed