Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості з відповідача в сумі 117219 грн. 76 коп. та судових витрат в розмірі 1762 грн. 00 коп. судового збору. Позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 12.04.2013 р., укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , останній отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил надання банківських послуг та тарифів банку додає до позовної заяви. Відповідач в порушення умов договору несвоєчасно сплачував заборгованість по кредитному договору, тому виникла прострочена заборгованість. 11.03.2016 р. заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з [PERSON] було стягнуто на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість в розмірі 22449 грн. 16 коп. по кредитному договору б/н від 12.04.2013 р. станом на 30.06.2015 року, яка складається з заборгованості: за кредитом - 14579 грн. 73 коп., заборгованості по процентам - 5826 грн. 20коп., пені та комісії - 498 грн. 03 коп., 500 грн. 00 коп. штрафу (фіксована частина), 1045грн. 20 коп. штрафу (процентна складова) та судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. судового збору. У зв`язку невиконанням зобов`язань за кредитним договором станом на 31. 12.2017 року за відповідачем утворилася заборгованість - 149995,00 грн., яка складається з наступного: - 14579,73 грн. - заборгованість за кредитом; - 131917,24 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3498,03 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, яка була задоволена рішенням Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області від 11.03.2016 р. про стягнення з відповідача [PERSON] на користь Позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", яка складала 22449,16 грн., з яких: ( 14579,73 грн. - заборгованість за кредитом; 5826,20 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 498,03 грн. - заборгованість по комісії та пені за користуванням кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1045,20 грн. - штраф (процентна складова ). Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, позивач в позовній заяві просить стягнути заборгованість в сумі 117219,76 грн., яка складається з 117219,76 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, нарахованими за період з 30.12.2015 р. по 31.12.2017 р. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, в позовній заяві зазначено прохання розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача позовні вимоги не визнав., зазначивши, що з урахуванням сталої судової практики Верховного Суду, після винесення судового рішення про стягнення кредитної заборгованості, нарахування відсотків не здійснюється.Крім того, на виконанні у відділі ДВС перебуває виконавчий лист про стягнення кредитної заборгованості за рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.03.2016 року . Відповідачем було сплачено 07.02.2018 року борг в сумі 14900 грн. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника відповідача , суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 12.04.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Як вбачається із анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 12.04.2013 року, вона містить пункт наступного змісту : «Я згоден (на), що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між мною та Банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомився/лась/ та згоден/на/ з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення у письмовому вигляді.». Відповідно до п. 2.1.1.2.1. «Умов та правил надання банківських послуг» банк видає клієнту карту, її вид визначено в Пам`ятці клієнта (довідці про умови кредитування) і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата отримання картки, яка вказана в заяві. Пунктом 1.1.7.42 Умов та правил надання банківських послуг сторони визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/депозиту Клієнта, відкритого в рамках Договору або підпадаючого під дію Договору, а також при закінченні використання послуг Банка, передбачених договором. За наявної у Клієнта в момент закриття останнього рахунку Клієнта непогашеної заборгованості перед Банком по Договору, в тому числі по овердрафу, а також заборгованості по сплаті комісії перед Банком, дія договору закінчується після повного погашення заборгованості. Кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення). Порядок погашення заборгованості визначено щомісячними платежами. 11.03.2016 р. заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з [PERSON] було стягнуто на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість в розмірі 22449 грн. 16 коп. по кредитному договору б/н від 12.04.2013 р. станом на 30.06.2015 року, яка складається з заборгованості: за кредитом - 14579 грн. 73 коп., заборгованості по процентам - 5826 грн. 20коп., пені та комісії - 498 грн. 03 коп., 500 грн. 00 коп. штрафу (фіксована частина), 1045грн. 20 коп. штрафу (процентна складова) та судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. судового збору. Як зазначає позивач в позовній заяві станом на 31. 12.2017 року за відповідачем утворилася заборгованість в сумі 149995,00 грн., яка складається з наступного: - 14579,73 грн. - заборгованість за кредитом; - 131917,24 гри. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3498,03 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Від цієї суми заборгованості позивач віднімає суму, яка була задоволена рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.03.2016 р. Таким чином позивач просить стягнути з відповідача частину суми заборгованості за кредитом - 117 219,76 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, нарахованими за період з 30.12.2015 р. по 31.12.2017 р. Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Так, за рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.03.2016 року заборгованість у повному обсязі за тим самим кредитним договором вже стягнута, а тому повторне стягнення кредиту всупереч положень статті 61 Конституції України призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те ж саме зобов`язання. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, вимоги банку про стягнення процентів не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Такий висновок узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 28 березня 2018 року у справі N 14-10цс18. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у даній справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог банк не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів є необґрунтованими. За таких обставин, оскільки у позивача було відсутнє право стягувати проценти після пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, а вимог про застосування наслідків, передбачених статтею 625 ЦК України, банк не заявляв, то у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі за його безпідставністю. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: dismissed