Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством „Райффайзен Банк Аваль", назва якого змінена на Публічне акціонерне товариство „Райффайзен Банк Азаль", що підтверджується витягом зі Статуту та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/2080/81/73229, відповідно до пункту 1.1. якого, Позичальнику було надано кредит за програмою "Кредит на будівництво власного житла" у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 495 000,00 USD (чотириста дев'яносто п'ять тис. дол. США 00 центів). Відповідно до пункту 1.1. кредитного договору кредит надано на термін 108 місяців з 18.06.2008 року по 18.06.2017 рік. Процентна ставка - 13,5% річних згідно п. 1.2 кредитного договору. Факт надання кредитних коштів Позичальнику підтверджується заявою на видачу готівки № 0JGН84877 від 18.06.2008 року Відповідно до п. 7.1 Позичальник зобов'язується здійснюватися погашення кредиту та процентів рівними щомісячними платежами в розмірі згідно з графіком погашення кредиту та інших платежів. У разі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором Кредитор має право. вимагати дострокового погашення Кредиту Позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред'явлення вимоги, включаючи проценти за Кредитом, в тому числі, прострочені проценти, пеню та штрафи відповідно до кредитного договору. Для забезпечення вимог Кредитора 18 червня 2008 року до кредитного договору було укладено договір іпотеки між Банком, [PERSON] та [PERSON]. Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: земельна ділянка площею 0,5 га, що розташована на території Української міської ради, [ADDRESS] кадастровий номер 3223151001:02:039:0087 та належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 764517, виданого на підставі договору дарування земельної ділянки від 17.09.2007 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010733100568 та розташований на цій земельній ділянці недобудований житловий будинок під [ADDRESS], що належить в рівних частках: [PERSON] - на підставі договору дарування, посвідченого 11.06.2008 року [PERSON], приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу за реєстровим № 108; [PERSON] - на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства Київської обласної ради "Обухівське бюро технічної інвентаризації" за № 17174122 від 24.12.2007 року. Вартість предмета іпотеки визначена згодою між Іпотекодавцем і іпотекодержателем становила 12 727 517 (дванадцять мільйонів сімсот двадцять сім тисяч п'ятсот сімнадцять) гривень, що за курсом НБУ на дату укладання говору становило 2 524 230 (два мільйони шістсот двадцять чотири тисячі двісті тридцять)доларів США. 15 травня 2009 року за заявою Позичальниці було проведено реструктуризацію кредиту. Відповідно на термін з 15 травня 2009 року до 15 грудня 2009 року було надано кредитні канікули та прострочену заборгованість за відсотками було додано до тіла кредиту, а також здійснено пролонгацію боргу на 120 місяців, що означає збільшення строку погашення кредиту на відповідний термін, що підтверджується додатковою угодою № 1 до кредитного договору № 014/2080/81/73229 від 18.06.2008 року. У зв'язку зі зміною строку погашення кредиту остаточною датою погашення кредиту стало 18 червня 2027 року. Позичальник з жовтня 2010 року не виконує належним чином зобов'язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту та не сплачує відсотки у розмірах і в строки, передбачені договором. У зв'язку з цим, Позичальниці [PERSON] та майновому поручителю [PERSON] були надіслані претензії з вимогою про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором № СІ 1-114-1- 256 від 22.02.2011р. та № СІ 1-114-1-1/255 від 22.02.2011р. відповідно. Зазначені вимоги були вручені: [PERSON] - 30.03.2011 року, та [PERSON] - 09.03.2011 року. Однак, у встановлений 30-денний термін заборгованість погашена не була. Сума боргу є значною та щомісячно збільшується внаслідок нарахування відсотків за користування кредитом. Загальна сума заборгованості станом на 16.09.2013 року за кредитним договором складає 25 020 430, 16 грн., із них: заборгованість за кредитом - 519 570, 17 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 4 152 924, 37 грн.; заборгованість за відсотками - 185 876, 14 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1 485 707, 96 грн..; пеня за прострочення кредиту та відсотків -19 381 797, 83 грн. За прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим Договором позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 1 % від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення (п. 16.3 кредитного договору). Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились надіслали на адресу суду телеграму, в якій просили про відкладення судового засідання в зв'язку з хворобою. Суд визнав причину неявки відповідачів неповажною та ухвалив про розгляд справи у їх відсутність, оскільки справа перебуває в проваджені суду з 26 вересня 2013 року, за клопотанням відповідачів судові засідання неодноразово відкладались, а також справа направлялась неодноразово до суду апеляційної інстанції за скаргами відповідачів на ухвалу про відкриття провадження, що свідчить про намагання відповідачів до затягування розгляду справи та зловживання своїми процесуальними правами, що стало наслідком порушення розумних строків розгляду справи встановлених ст. 157 ЦПК України. Відповідач [PERSON] також надала письмові заперечення проти позову, в яких просила відмовити у задоволенні позову за безпідставністю та в зв'язку з пропущенням позивачем строку позовної давності. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. 18 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством „Райффайзен Банк Аваль", назва якого змінена на Публічне акціонерне товариство „Райффайзен Банк Азаль", що підтверджується витягом зі Статуту та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/2080/81/73229, відповідно до пункту 1.1. якого, Позичальнику було надано кредит за програмою "Кредит на будівництво власного житла" у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 495 000,00 USD (чотириста дев'яносто п'ять тис. дол. США 00 центів). Відповідно до пункту 1.1. кредитного договору кредит надано на термін 108 місяців з 18.06.2008 року по 18.06.2017 року. Процентна ставка - 13,5% річних згідно п. 1.2 кредитного договору. Факт надання кредитних коштів Позичальнику підтверджується заявою на видачу готівки № 0JGН84877 від 18.06.2008 року 18 червня 2008 року до кредитного договору було укладено договір іпотеки між Банком та [PERSON] та [PERSON]. Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: земельна ділянка площею 0,5 га, що розташована на території Української міської ради, [ADDRESS] кадастровий номер 3223151001:02:039:0087 та належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 764517, виданого на підставі договору дарування земельної ділянки від 17.09.2007 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010733100568 та розташований на цій земельній ділянці недобудований житловий будинок під [ADDRESS], що належить в рівних частках: [PERSON] - на підставі договору дарування, посвідченого 11.06.2008 року [PERSON], приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу за реєстровим № 108; [PERSON] - на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства Київської обласної ради "Обухівське бюро технічної інвентаризації" за № 17174122 від 24.12.2007 року. Позичальник з жовтня 2010 року не виконує належним чином зобов'язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту та не сплачує відсотки у розмірах і в строки, передбачені договором. Загальна сума заборгованості станом на 16.09.2013 року за кредитним договором складає 25 020 430, 16 грн. Позивач просив в рахунок погашення заборгованості основного боргу за кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження». За ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Судом встановлено, що відповідачу було направлено вимогу , про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або зміна його умов не допускається. Згідно до статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 статті 575 Цивільного кодексу України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно до ст. 572 Цивільного кодексу України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником заставодавцем зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з ч. 1 статті 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 статті 590 Цивільного кодексу України передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель. Майновим поручителем є особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно ст. 33 Закону України „Про іпотеку" вказано, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно до ст. 39 Закону України, "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя, заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні, спосіб реалізації предмета шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього закону, пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ст. 38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Ціна продажу предметів іпотеки визначається, виходячи з положень ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», в силу якої, ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Отже, позовні вимоги щодо продажу предмета іпотеки підлягають задоволенню. В силу ч. 10 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки. У відповідності до ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. Згідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки (пені, штрафу) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. До істотних обставин суд відносить значне знецінення гривні у відношенні до долара США в період з моменту отримання кредиту до фактичного звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості. Таким чином суд вважає за можливе зменшити розмір пені, яку потрібно сплатити відповідачам до суми основної заборгованості за кредитом, що становить 4 152 924, 37 гривень.. Сума пені відповідно становитиме 4 152 924, 37 гривень. Вимога відповідача [PERSON] щодо застосування строків позовної давності до позовних вимог на думку суду є безпідставною, оскільки остаточною датою погашення кредиту сторонами визначено 18 червня 2027 року. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, тому підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, суд частково задовольняє позовні вимоги, то з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню 3 441, 00 грн. у відшкодування понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат (а.с. 1). На підставі ст. ст. 258, 267, 509, 525, 526, 530, 538, 546, 554, 549 - 552, 610, 611, 651 - 653, 1049, 1050, 1054 ЦК, ст. ст. 10, 60, 79, 88, 179, 213, 224 ЦПК України, Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року, Законом України "Про іпотеку", суд -

Outcome: partial