Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" Сафір Ф.О. звернувся до Будьоннівського районного суду м. Донецька із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30 вересня 2005 року, між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н від 30 вересня 2005 року, відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу кредит у сумі 3 100 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач зазначає, що у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, станом на 23 жовтня 2013 року загальна сума заборгованості відповідача перед банком становить 23 223 грн. 24 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 3 090 грн. 00 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 18 551 грн. 18 коп., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1 082 грн. 06 коп. З огляду на вищенаведене, представник позивача просить суд ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 23 223 грн. 24 коп. та судовий збір у сумі 232 грн. 23 коп. Представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" Кочев Д.І., у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судові засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не подавав, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності особи, яка бере участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 30 вересня 2005 року, між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н від 30 вересня 2005 року, відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу кредит у сумі 3 100 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав [PERSON] в день підписання договору грошові кошти у повному розмірі, що відповідачем не оспорюється. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до кредитного договору, відповідач зобов'язаний здійснювати повернення кредиту та відсотків за користування кредитом згідно графіку. Згідно розрахунку заборгованості, наданим позивачем, повернення кредиту та сплата процентів здійснювалися відповідачем нерегулярно з порушенням встановленого графіку. Станом на 23 жовтня 2013 року загальна сума заборгованості відповідача перед банком становить 23 223 грн. 24 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 3 090 грн. 00 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 18 551 грн. 18 коп., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1 082 грн. 06 коп. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Вимогами ч. 2 ст.651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику (з розстроченням), то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, що залишилися за договором. Як вбачається із вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу кредиту, які регулюються параграфами 1, 2 глави 71 ЦК України. Відповідач [PERSON] прострочив виконання грошового зобов'язання в частині сплати чергової частини платежу за кредитним договором, що згідно ч.2 ст.1050, п.3 ч.1 ст.611, ч.1 ст.624 ЦК України спричиняє наслідки: - наявність у банківської установи права вимагати стягнення простроченої заборгованості за кредитом; - наявність у банківської установи права вимагати сплати процентів, належних банку; - наявність у банківської установи права вимагати сплати неустойки (пені) за розстрочення виконання грошового зобов'язання. Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: ... сплата неустойки; Згідно з ч.1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. З огляду на те, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором щодо вчасного погашення кредиту належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку, що заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню в користь позивача з відповідача [PERSON] як позичальника. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved