Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення пені за договором купівлі-продажу об"єкту незавершеного будівництва житлового будинку від 02 грудня 2013 року та за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 02 грудня 2013 року в сумі 22 798 грн. 80 коп., посилаючись на те, що цієї дати між сторонами було укладено відповідні договори купівлі-продажу згідно з умовами яких розрахунок за них проводиться з відстрочкою платежу. Зокрема, за договором купівлі-продажу об"єкту незавершеного будівництва житлового будинку його ціну 44700 грн. покупець зобов"язався повністю виплатити до 20.00 години 01 жовтня 2014 року і у разі несплати цих грошових коштів у встановлений термін, продавець має право на стягнення з покупця пені в розмірі 1 відсотка за кожен день прострочення платежу. Що відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки сторони домовились про ціну продажу, яка становить 24070 грн. і покупець сплатив продавцю до підписання договору 5 тисяч 440 грн., а решту в сумі 18630 грн. він зобов"язався сплатити до 20.00 години 01 жовтня 2014 року і у разі несплати вказаної суми покупцем, продавець згідно з п.5 цього Договору має право на стягнення з відповідача у справі пені в розмірі 1 відсотка за кожен день прострочення розрахунку. Тому посилаючись на ці обставини позивач просив суд стягнути з відповідача в користь позивача за його розрахунком 22 тисячі 798 грн. 80 коп. пені за період з 01 жовтня по 07 грудня 2014 року та судові витрати по справі. Рішенням Ічнянського районного суду від 16 грудня 2015 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за договором купівлі-продажу об"єкту незавершеного будівництва житлового будинку та договором купівлі-продажу земельної ділянки було задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 22 тисячі 798 грн. 80 коп. пені за прострочення сплати грошових коштів за договорами купівлі-продажу об"єкту незавершеного будівництва житлового будинку та земельної ділянки від 02 грудня 2013 року за період з 02 жовтня по 06 листопада 2014 року та стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] 487 грн. 20 коп. судових витрат по справі. В іншій частині вимог суд відмовив. У апеляційній скарзі [PERSON] ставить питання про скасування оскаржуваного рішення суду і про постановлення нового рішення про відмову у задоволенні вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що він взяті на себе зобов"язання за договорами намагався виконати в повному обсязі і у встановлений у договорах строк, однак і позивач [PERSON] взяв на себе зобов"язання прийняти від нього виконання у встановлений строк договором і не уникати зустрічей з ним. Вказав, що напередодні 01.10.2014 року і після цієї дати він неодноразово просив позивача прийняти грошові кошти на виконання зобов"язань за договорами, однак останній відмовився від прийняття грошових коштів. Що суд неповно врахував пояснення нотаріуса Варзагера Л.Ф. про те, що до 01 жовтня 2014 року у неї не було відкрито рахунку для сплати грошових коштів та що тільки 29.10.2014 року такий депозитний рахунок було відкрито і тому він зразу ж 07.11.2014 року вніс на нього окремими платежами 44700 грн. і 18630 грн. в рахунок повної оплати [PERSON] за договорами купівлі-продажу від 02 грудня 2013 року. Заслухавши доповідача, пояснення [PERSON], дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Постановивши рішення, місцевий суд виходив з того, що 02 грудня 2013 року сторони уклали договори купівлі-продажу об"єкту незавершеного будівництва житлового будинку з належними спорудами, готовністю 59% за № 41 по пров.Радгоспному в м.Ічні Чернігівської області та земельної ділянки, площею 0,08007 га за цією ж адресою. Що покупець за цими договорами відповідач у даній справі [PERSON] зобов"язався до 20.00 години 01 жовтня 2014 року сплатити позивачу у справі [PERSON], як продавцю, 44 700 грн. та 18 630 грн.; що згідно з умовами цих договорів у разі несплати цих коштів у встановлений термін [PERSON] має право стягнути з [PERSON] пеню в розмірі 1 відсотка за кожен день прострочення розрахунку. Суд послався на те, що з листів приватного нотаріуса Ічнянського районного нотаріального округу Варзагер Л.Ф. від 07.11.2014 року вбачається, що [PERSON] вніс на депозит цього числа на ім"я [PERSON] відповідно 44 700 грн. та 18 630 грн. з метою виконання зобов"язань перед [PERSON] за договорами купівлі-продажу об"єкту незавершеного будівництва житлового будинку та земельної ділянки; що з копій заяв [PERSON] від 13 та 17 жовтня 2014 року видно, що останній звертався до приватного нотаріуса з проханням вручити [PERSON] відповідну заяву щодо передачі йому грошових коштів за договорами купівлі-продажу та що [PERSON] отримав від нотаріуса 18.10.2014 року одну з цих заяв [PERSON] Суд також послався на те, що у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про бажання відповідача сплатити борг до 01.10.2014 року та що 24.10.2014 року у нотаріуса [PERSON] намагався розрахуватися з [PERSON] Крім того, суд вважав, що [PERSON] міг внести борг на депозит нотаріуса, як до 01.10.2014 року, так і 24.10.2014 року, однак виконав свої зобов"язання лише 07.11.2014 року. Тому, суд врахувавши наведене в сукупності, вважав, що позов підлягає частковому задоволенню і стягнув з відповідача в користь позивача 22 798 грн. 80 коп пені за період з 02 жовтня по 06 листопада 2014 року. Проте апеляційний суд вважає, що місцевий суд правильно встановивши обставини справи, не врахував правил, визначених ст.22 та частиною 3 ст.551 ЦК України і прийшов до необгрунтованого висновку при визначенні розміру пені, що підлягає стягненню і що зазначене потягло неправильне визначення розміру судового збору. З матеріалів справи вбачається, що позивач в розумінні правил ст.22 ЦК України не надав суду належні і допустимі докази про збитки та їх розмір, отримані ним внаслідок дій відповідача по несвоєчасному виконанню зобов"язань за договорами купівлі-продажу незавершеного будівництва житлового будинку та земельної ділянки, що були укладені між сторонами 02 грудня 2013 року та в чому саме вони полягають. Згідно з положеннями частини три статті 551 ЦК України розмір неустойки (пені, штрафу) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З матеріалів справи слідує, що відповідач у справі є молодою людиною без достатнього життєвого досвіду та необізнаний в галузі права; що він впродовж жовтня 2014 року неодноразово намагався виконати взяті зобов"язання за спірними договорами, чого не заперечував у місцевому суді і позивач. Враховуючи наведені обставини в сукупності, які, на думку апеляційного суду мають істотне значення, суд вважає, що визначений місцевим судом до стягнення розмір пені необхідно зменшити до трьох тисяч гривень, що є співмірним до допущеного відповідачем порушення умов договорів та його тривалості. За таких обставин рішення місцевого суду підлягає зміні в частині суми стягнутої пені та розміру судового збору, а доводи апеляційної скарги про зазначене підлягають задоволенню.

Outcome: partial