Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з цивільним позовом до Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач), треті особи - [PERSON], [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] помер його рідний брат [PERSON], який постійно проживав у [ADDRESS]. Заповіту не складав. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, до складу якого входить земельна частка (пай) у землях КСП "Богодухівське" розміром 2,98 умовних кадастрових гектарів. Спадщину [PERSON] прийняла його мати - [PERSON], яка вступила у фактичне володіння та управління спадковим майном, неоформивши спадкові права на спадщину. [INFO] померла мати позивача [PERSON], яка постійно проживала у [ADDRESS]. Відповідно до заповіту [PERSON] від 4 грудня 1997 року позивач є спадкоємцем її земельної частки (паю). Позивач у визначений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини не подав, так як вважав, що при наявності заповіту все майно і так належить йому. Документи на земельну ділянку були втрачені ще при житті матері, тому поивач не знав, що їй належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі викладеного, посилаючись на приписи ч. 3 ст. 1272 ЦК України, позивач просив визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, а справу розглядати за його відсутності. У судове засідання позивач, відповідач і треті особи не з'явилися. Від відповідача на адресу суду надійшов лист від 24 липня 2017 року (вих. № 243) (а.с. 20), відповідно до змісту якого останній не заперечував проти задоволення позову в частині прийняття спадщини позивачем після смерті його брата [PERSON], та не погоджувався з позовом в частині прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON], у зв'язку з наявністю заповіту останньої на інших осіб. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] позов визнав, просив слухати справу без участі довірителя у зв'язку з проживання її за межами України (а.с. 33). Третя особа [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом поміщення оголошення в газеті "Урядовий кур'єр" від 12 вересня 2017 року № 169, але в судове засідання з невідомих причин не з'явився. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 2 жовтня 2006 року серії [NUMBER] (а.с. 6). Згідно з довідкою Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 14 червня 2017 року № 753, виданої на підставі погосподарської книги № 6 (особовий рахунок № 482), [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). З наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження позивача від 14 червня 2017 року, виданого повторно (а.с. 5), де у графі "мати" зазначено "[PERSON]", видно, що останній є сином померлої [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Позивач своєчасно у визначений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини у нотаріальну контору не подав, так як вважав, що при наявності заповіту все майно і так належить йому. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто [INFO]. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що померла [PERSON] склала заповіт, яким заповіла позивачу належне їй право на земельну частку (пай), що належав їй на підставі сертифікату серії [NUMBER] виданого Чорнобаївською районною державною адміністрацією 24 жовтня 1996 року (а.с. 7). Крім того, під час розгляду справи, виходячи зі змісту позову та доданих до нього документів, судом встановлено наявність інших спадкоємців, які претендують на спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON], а саме [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 7 вересня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 142 (а.с. 21). При цьому з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб від 30 червня 2010 року (а.с. 35), видно, що [PERSON] 30 червня 2010 року зареєструвала шлюб з [PERSON] і її прізвище після реєстрації шлюбу стало "[PERSON]". Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. Отже строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився 1 квітня 2007 року. Позивач та інші спадкоємці до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, що підтверджуються листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 22 липня 2017 року (вих. № 968/01-16) (а.с. 19), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 14), відповідно до змісту якого після смерті [PERSON] заяв про прийняття спадщини та відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходило, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Відповідно до абз. 2 цього пункту суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Абзацем 4 п. 24 постанови встановлено, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", суд вважає, що причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, на які посилається позивач, не пов'язані з об'єктивними, непереборними, або істотними труднощами, але заслуговують на увагу. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлення поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини здебільшого є оціночним, адже одні і ті самі причини, виходячи з обставин справи, можуть визнаватися як поважними, так і навпаки. За таких обставин, оцінивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що позивач є спадкоємцем за заповітом, який бажає прийняти спадщину, вказана спадщина після смерті [PERSON] до цього часу ніким не прийнята, відумерлою у встановленому законом порядку не визнана, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю 3 (три) місяці. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved