Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Прокурор Шевченківського району м. Львова в інтересах держави в особі Львівської міської Ради, Шевченківської районної адміністрації Львівської міської Ради звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання неправомірною реєстрації права власності за [PERSON] на приміщення магазину в [ADDRESS] площею 49,6кв.м в ОКПЛОР «БТІтаЕО», про визнання недійним договору купівлі-продажу зазначеної будівлі магазину від 10.04.2012р., укладеного між [PERSON] і [PERSON], скасування реєстрації права власності на спірне приміщення за [PERSON] В ході розгляду справи по суті прокурор Шевченківського району м. Львова в порядку ст.31 ЦПК України доповнив позовні вимоги та просить зобов'язати відповідачів [PERSON], [PERSON] звільнити земельну ділянку площею 0,0050га за адресою [ADDRESS] шляхом знесення будівлі магазину пл.49,6кв.м. Свої вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова у справі №2а-2345/12 від 16.03.2012 року за [PERSON] було визнано право власності на будівлю магазину площею 49,6кв.м за адресою [ADDRESS] та зареєстровано 04.04.2012р. за нею це право власності в обласному комунальному підприємстві Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" за №36368961. В подальшому, між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу будівлі магазину від 10.04.2012 року, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до інформації Шевченківського районного суду м. Львова встановлено, що в провадженні суду справа № 2а-2345/12 за позовом [PERSON] до Львівської міської ради, Шевченківської районної адміністрації ЛМР, ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" про визнання права власності на нежитлову будівлю не перебувала, в алфавітних покажчиках суду така не зареєстрована. Крім цього, відповідно до інформації, наданої відділом Держземагенства у м. Львові інформація про наявність зареєстрованих правовстановлюючих документів на власності або користування (оренди) земельною ділянкою в [ADDRESS] пл.0,0050 га (кадастровий №4610137500:05:005:0188) - відсутня. Оскільки реєстрація права власності на нерухоме майно за [PERSON] вчинена на підставі сфальсифікованого рішення суду, прокурор вважає, що таку слід визнати недійсною. Відповідно слід визнати недійсним договір купівлі-продажу майна та скасувати подальшу реєстрацію права власності на вказане майно. Окрім цього, згідно із ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка без відповідної правової підстави заволоділа ним. Оскільки земельна ділянка, на якій розташована будівля магазину, належить Львівській міській Раді, таку слід звільнити від незаконно зведеного спірного майна, шляхом знесення будівлі магазину. Відповідачем [PERSON] подано зустрічний позов, в якому він просить визнати за ним, як добросовісним набувачем, право власності на будівлю магазину площею 49,6кв.м на [ADDRESS]. Зазначає, що укладаючи договір купівлі-продажу спірного приміщення він не знав та не міг знати, що рішення суду, за яким визнано право власності [PERSON], на будівлю, є сфальсифікованим. У судовому засіданні прокурор прокуратури Шевченківського району м. Львова та представники Львівської міської ради, Шевченківської рай адміністрації Львівської міської ради підтримали первісні позовні вимоги та дали пояснення, аналогічні змісту позову, проти задоволення зустрічного позову заперечили. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні первісного та зустрічного позовів не визнав. У задоволенні позовів просить відмовити. Представник відповідача [PERSON] первісний позов заперечив, підтримавши зустрічні позовні вимоги, які просив задовольнити. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися хоча належним чином були повідомлені про дату судового розгляду. Суд вважає за можливе вирішити спір у їх відсутності. Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає до часткового задоволення, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити з таких мотивів. Судом встановлено, що на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16.03.2012р. у справі №2а-2345/12 за [PERSON] зареєстровано в обласному комунальному підприємстві Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" за №36368961 право власності на нежитлове приміщення пл.49,6кв.м на [ADDRESS]. 10.04.2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу будівлі магазину пл.49,6кв.м на [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до цього договору проведена державна реєстрація права власності на спірне приміщення магазину за [PERSON] У відповідності до інформації Шевченківського районного суду м.Львова встановлено, що в провадженні суду справа № 2а-2345/12 за позовом [PERSON] до Львівської міської ради, Шевченківської районної адміністрації ЛМР, ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" про визнання права власності на нежитлову будівлю магазину за адресою [ADDRESS] не перебувала, в алфавітних покажчиках суду така не зареєстрована, рішення суду, яке стало підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно за [PERSON], не виносилось. Крім цього, відповідно до інформації, наданої відділом Держземагенства у м. Львові інформація про наявність зареєстрованих правовстановлюючих документів щодо права власності або права користування (оренди) земельною ділянкою в [ADDRESS] за [PERSON] -відсутня. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності . Оскільки справа №2а-2345/12 за позовом [PERSON] до Львівської міської Ради, Шевченківської районної адміністрації Львівської міської Ради, ОКП ЛОР „БТІ та ЕО" про визнання права власності на будівлю судом не розглядалась, рішення, на підставі якого проведена реєстрація права власності за [PERSON] на нежитлове приміщення на [ADDRESS] судом не приймалось, право власності [PERSON] на це нерухоме майно набуте неправомірно. Прокурор Шевченківського району м. Львова в інтересах держави в особі Львівської міської Ради та Шевченківської районної адміністрації Львівської міської Ради заявляє вимогу про визнання неправомірною реєстрації права власності [PERSON] на нежитлове приміщення магазину на [ADDRESS], визнання недійсним договору купівлі - продажу вказаного приміщення, скасування подальшої реєстрації права власності за набувачем майна за договором [PERSON] та витребування майна . Правочин може бути визнаний недійсним судом лише з підстав, передбачених законом - ч.1-3,5,6 ст.203 ЦК України. Загальним наслідком визнання право чину недійсним є реституція, тобто повернення сторін право чину до первісного стану. Реституція, як спосіб захисту цивільного права згідно ч.1 ст.216 ЦК України застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору,який є нікчемним чи його визнано недійсним. У зв'язку із цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороною недійсного правочину. Держава в особі Львівської міської Ради та Шевченківської районної адміністрації Львівської міської Ради не є власниками спірного майна - нежитлового приміщення на [ADDRESS], не були стороною при укладенні договору купівлі - продажу цього майна, а відтак, не можуть претендувати на витребування вказаного майна. Первинна реєстрація права власності на вказане майно відбулась на підставі неіснуючого рішення Шевченківського районного суду м. Львова , що є предметом кримінального провадження за фактом підроблення документу. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги прокурора в частині визнання недійсною та скасування реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення та витребування майна до задоволення не підлягають. З наведених мотивів суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову про визнання права власності на спірне не житлове приміщення, яке зведене самочинно і реєстрація права власності на яке проведена всупереч вимогам чинного законодавства. Проте, оскільки земельна ділянка на [ADDRESS] перебуває у власності територіальної громади м. Львова, прокурор в інтересах Львівської міської Ради, вправі ставити питання про приведення вказаної ділянки в попередній стан шляхом демонтажу зведеного на ній нежитлового приміщення, а тому в цій частині позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з нормст.391 ЦК України за якою власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Будівля, що є предметом спору, відповідно до ст.376 ЦК України є самочинним будівництвом. За ч.ч.2,3,4 цієї статті особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Оскільки самочинне будівництво здійснено [PERSON], то обов'язок звільнення земельної ділянки шляхом знесення самочинно побудованої будівлі магазину лежить саме на ній. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що первісний позов підлягає частковому задоволенню. Зустрічний позов до задоволення не підлягає.

Outcome: partial