Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивачі ФОП [PERSON] та ТОВ магазин «Качановський» звернулися до суду із зазначеним позовом в обґрунтування заявленого позову посилаються на те, що 05.02.2007р. між ФОП [PERSON] та ПАТ «Банк «Таврика» (далі - Банк) було укладено кредитний договір №2/07-В, згідно якого та додаткових угод до нього позивачу Банком було надано не відновлювальну відзивну кредитну лінію з лімітом 400 тис. дол. США строком до 05.02.2010р. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором від 05.02.2007р. №2/07-В між Банком та ТОВ "Качановський" (далі - Товариство) було укладено договір поруки від 22.08.2008р., відповідно до умов якого Товариство несе перед Банком солідарну відповідальність за виконання зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі. В подальшому між Банком та Товариством були укладені договори іпотеки: 05.02.2007р. договір іпотеки посвідчений ПНХМНО [PERSON], згідно якого Товариство передало в іпотеку Банку основну споруду магазину № 9/6, загальною площею 625,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, буд. 154; 22.08.2008р. договір іпотеки посвідчений ПНХМНО [PERSON] згідно якого Товариство передало в іпотеку банку нежитлову будівлю літ. "А-2", загальною площею 97,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Азербайджанська, буд. 13. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором №2/07-В рішенням Господарського суду Харківської області від 22.02.2010р. у справі №59/311-09 було стягнуто солідарно з ФОП [PERSON] та Товариства на користь Банку суму коштів у загальному розмірі 3623607,28 грн. 12.11.2013р. ФОП [PERSON] уклала з [PERSON] договір про відступлення права вимоги за яким позивач отримала право вимоги, що належало [PERSON] на підставі договору №17386 від 18.01.2012р. на суму 3700000,0 грн. Листом від 22.11.2013р. позивач стверджує, що повідомила Банк про укладення договору про відступлення права вимоги і про припинення зобов'язань з Банком у зв'язку з поєднанням в одній особі боржника і кредитора Банку. Відповідач [PERSON] за договором представництва зобов'язувався у місячний строк отримати від банку підтверджуючі документи щодо припинення зобов'язань ФОП [PERSON] з Банком, для чого, як стверджує позивач, йому були надані оригінали всіх документів, які він не повернув. При цьому, позивачі просять зобов'язати [PERSON] повернути фізичній особі-підприємцю [PERSON] оригінали документів щодо правовідносин фізичної особи-підприємця [PERSON] з Публічним акціонерним товариством «Банк «Таврика», в тому числі оригінал договору про відступлення права вимоги від 12.11.2013р.; Визнати припиненим з 12.11.2013 року, у зв'язку з поєднанням боржника і кредитора в одній особі, зобов'язання фізичної особи - підприємця [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «Банк «Таврика» за кредитним договором №2/07-В від 05.02.2007р. та додаткових угод до нього №1 від 13.08.2007р., №2 від 10.08.2008р., №3 від 03.04.2008р., №4 від 26.06.2008р., від №5 від 22.08.2008р., в частині заборгованості за кредитом у загальному розмірі 3 623 607,28 грн.; Визнати відсутнім у Публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика» права на стягнення з фізичної особи-підприємця [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю магазин "Качановський" заборгованості за кредитним договором №2/07-В від 05.02.2007р. та додаткових угод до нього №1 від 13.08.2007р., №2 від 10.08.2008р., №3 від 03.04.2008р., №4 від 26.06.2008р., від №5 від 22.08.2008р.; Визнати припиненим з 12.11.2013 року договір поруки від 22.08.2008р., укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк «Таврика», фізичною особою-підприємцем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю магазин «Качановський»; Визнати припиненим з 12.11.2013 року договір іпотеки від 05.02.2007р., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1-334 та додаткових угод до нього від 30.08.2007р., від 03.04.2008р. та від 26.08.2008р., укладених між Публічним акціонерним товариством «Банк «Таврика» та Товариством з обмеженою відповідальністю магазин «Качановський»; Визнати відсутнім у Публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика» права на предмет іпотеки за договором іпотеки від 05.02.2007р., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1-334 та додаткових угод до нього від 30.08.2007р., від 03.04.2008р. та від 26.08.2008р., укладених між Публічним акціонерним товариством «Банк «Таврика» та Товариством з обмеженою відповідальністю магазин «Качановський», а саме: основну споруду магазину №9/6, загальною площею 625,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, буд. 154; Визнати припиненим з 12.11.2013 року договір іпотеки від 22.08.2008р., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2933, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк «Таврика» та Товариством з обмеженою відповідальністю магазин «Качановський»; Визнати відсутнім у Публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика» права на предмет іпотеки за договором іпотеки від 22.08.2008р., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2933, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк «Таврика» та Товариством з обмеженою відповідальністю магазин «Качановський», а саме: нежитлову будівлю літ. «А-2» (основна споруда пивного бару), загальною площею 97,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Азербайджанська, буд. 13; Зобов'язати Реєстраційну службу Головного управління юстиції у Харківській області внести Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в порядку, установленому Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703, відомості про зняття заборони відчуження нерухомого майна, а саме: споруду магазину №9/6, загальною площею 625,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, буд. 154 та вилучення запису про іпотеку щодо цього майна з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Зобов'язати Реєстраційну службу Головного управління юстиції у Харківській області внести Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в порядку, установленому Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703, відомості про зняття заборони відчуження нерухомого майна, а саме: нежитлову будівлю літ. «А-2» (основна споруда пивного бару), загальною площею 97,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Азербайджанська, буд. 13 та вилучення запису про іпотеку щодо цього майна з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У судовому засіданні представник позивача ФОП [PERSON], позов підтримав з підстав та доводів, викладених у позовній заяві. При цьому, представник позивача наголосив та тому, що у зв'язку з укладенням 12.11.2013р. ФОП [PERSON] договору про відступлення права вимоги, відбулося поєднання боржника і кредитора Банку в одній особі - позивача ФОП [PERSON] та Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» хоч і не передбачає таку підставу припинення зобов'язань як поєднання боржника і кредитора банку в одній особі, проте не містить у собі прямої заборони щодо цього навіть на стадії ліквідації банку. Представник другого позивача надав до суду заяву в якій повідомив, що підтримує заявлений позов і просив слухати справу за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю магазин «Качановський». Представник відповідача - ПАТ «Банк «Таврика» в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав того, що заява ФОП [PERSON] та її позов за своєю правовою природою є припиненням зобов'язань з підстав зарахування однорідних вимог, що не передбачено законодавством на стадії ліквідації банку та може призвести до порушення права інших кредиторів, вимоги яких підлягають задоволенню в порядку черговості. У своєму відзиві на позовну заяву та поясненнях у судовому засіданні представник відповідача не заперечувала правомірності укладення 12.11.2013р. ФОП [PERSON] з [PERSON] договору про відступлення права вимоги на суму 3700000,0 грн. та повідомила, що відповідна вимога ФОП [PERSON] до Банку зарахована до вимог кредиторів і буде погашена Банком у порядку черговості. Представник відповідача-Реєстраційної служби ГУЮ у Харківській області проти задоволення позову в частині, що стосується реєстраційної служби заперечувала з тих підстав, що Реєстраційна служба ГУЮ у Харківській області не має доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і не може вносити до нього жодних записів, а є лише в цій сфері контролюючою установою. В іншій частині позову покладалася на розсуд суду. Відповідач [PERSON] надав до суду письмову заяву щодо розгляду справи за його відсутності і заперечував проти задоволення позову в його частині посилаючись на те, що оригінали отриманих від ФОП [PERSON] документів він повернув останній ще на початку цього року. Треті особи приватний нотаріус ХМНО [PERSON] та приватний нотаріус ХМНО [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Третя особа [PERSON] надала до суду письмоу заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також повідомила, що між нею та ФОП [PERSON] 12.11.2013р. дійсно було укладено договір про відступлення права вимоги, у зв'язку з чим третя особа проти позову не заперечує. Суд, вислухавши доводи представників сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи положення норм цивільного процесуального законодавства України, щодо обов'язку суду розглядати справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, пред'явлений позов розглядався виключно в межах заявлених вимог. Судом встановлено, що 05.02.2007р. між Акціонерним банком «Таврика» в особі директора Харківської філії, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Таврика» та ФОП [PERSON] був укладений кредитний договір №2/07-В відповідно до п. 1.1. якого позивач надає відповідачеві невідновлювальну кредитну лінію з лімітом у сумі 100000,00 дол. США строком з 05.02.2007р. по 05.02.2009р. на поповнення обігових коштів. Додатковими угодами № 1 від 13.08.2007р., № 2 від 10.08.2008р., № 3 від 03.04.2008р., № 4 від 26.06.2008р. та №5 від 22.08.2008р. розмір ліміту кредитної лінії, розмір сплати відсотків та строк погашення заборгованості неодноразово змінювались. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором від 05.02.2007р. №2/07-В між сторонами було укладено договір поруки від 22.08.2008р., відповідно до умов якого Товариство несе перед Банком солідарну відповідальність за виконання позивачем зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі. Також між Банком та Товариством в забезпечення виконання зобов'язань ФОП [PERSON] за кредитним договором від 05.02.2007р. № 2/07-В були укладені наступні договори іпотеки: 05.02.2007р. договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1-334, відповідно до якого товариство передало в іпотеку належну йому на праві власності основну споруду магазину №9/6, загальною площею 625,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, буд. 154; 22.08.2008р. договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2933, відповідно до якого товариство передало в іпотеку належну йому на праві власності нежитлову будівлю літ. «А-2» (основна споруда пивного бару), загальною площею 97,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Азербайджанська, буд. 13. Досліджуючи у судовому засіданні умови договорів іпотеки від 05.02.2007р. та від 22.08.2008р. суд вважає за необхідне відмітити, що їх зміст незважаючи на відмінність предмета іпотеки є ідентичним в частині прав та обов'язків сторін. Зазначеними договорами передбачалося, що вони забезпечують вимогу Банку, що випливає з кредитного договору №2/07-В від 05.02.2007р., укладеного між Банком та ФОП [PERSON], за умовами якого остання зобов'язана до 05.02.2010р. повернути Банку кредит у розмірі 400000,00 дол. США, сплатити відсотки за користування ним в розмірі 17,5% річних, згідно умов кредитного договору, а також можливу неустойку у розмірі і у випадках, передбачених кредитним та цим договором. У відповідності до даних договорів банк має право у випадку невиконання ФОП [PERSON] та Товариством своїх зобов'язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок майна, заставленого на зазначених в договорі іпотеки умовах. Пунктом 3.1.4. договорів іпотеки від 05.02.2007р. та від 22.08.2008р. №9233 сторони погодили, що у випадку невиконання іпотекодавцем зобов'язань за цим та/або за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п. 6 цього договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, пов'язаних з реалізацією предмета іпотеки. Звернення стягнення відбувається в т.ч. на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання по кредитному договору в прядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору (п. 6.4., 6.5.1. договору). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Зазначені обставини укладання кредитного договору №2/07-В від 05.02.2007р., додаткових угод до нього, договору поруки, договорів іпотеки встановлені рішенням Господарського суду Харківської області від 22.02.2010 року у справі №59/311-09, яке набрало законної сили, за позовом ПАТ «Банк «Таврика» до ФОП [PERSON] та з ТОВ магазин «Качановський» про стягнення 3623607,28 грн. за неналежне виконання умов кредитного договору №2/07-В від 05.02.2007р. Таким чином, зазначені обставини є встановленими і додатковому доведенню не підлягають. Надаючи оцінку подальшим правовідносинам сторін в частині можливості припинення зобов'язань ФОП [PERSON] перед Банком суд приходить до наступних висновків. Відповідно до норм ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 ЦК України). Відповідно до норм статей 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 204 ЦК України передбачено презумцію правомірності правочину, який є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлено законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Як встановлено судом, 12.11.2013р. між ФОП [PERSON] та гр. [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги за яким ФОП [PERSON] отримала право вимоги, що належало третій особі на підставі договору про відкриття та обслуговування карткового рахунку в національній валюті України для зарахування та виплати пенсій та грошової допомоги №17386 від 18.01.2012 року на суму 3700000,00 грн. На підставі ст. 606 ЦК України, зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі. З дослідженого у судовому засіданні листа ФОП [PERSON] до Банку від 22.11.2013р. вбачається, що позивач повідомляв Банк про укладення договору про відступлення права вимоги і про припинення з Банком грошових зобов'язань з підстави поєднання боржника і кредитора Банку в одній особі. У відповіді на заяву позивача Банк не заперечував вимог ФОП [PERSON] до банку на суму 3700000,0 грн., які виникли на підставі договору про відступлення права вимоги від 12.11.2013р. та у своїх поясненнях в судовому засіданні представник Банку зазначав, що такі вимоги ФОП [PERSON] включені до загальної черги вимог кредиторів і будуть погашатися почергово у відповідності до Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб», тобто у четверту чергу. Одночасно ФОП [PERSON] є боржником Банку на суму 3623607,28 грн., що підтверджується рішенням Господарського суду Харківської області. Таким чином, суд приходить до висновку, що у правовідносинах, що виникли між ФОП [PERSON] та Банком, відбулося поєднання в особі ФОП [PERSON] боржника і кредитора Банку в грошовому зобов'язанні, у зв'язку з чим, на підставі встановленій законом, зобов'язання ФОП [PERSON] перед Банком вважаються припиненими з 12.11.2013р. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що законодавство України не ототожнює поняття правочин та зобов'язання, зокрема, один правочин може містити в собі декілька зобов'язань; в розумінні ст. 606 ЦК України припиняється саме зобов'язання, а не правочин, внаслідок поєднання боржника і кредитора в одній особі. Така позиція викладена у постановах ВГСУ від 22.02.2012 у справах №33/206, №33/207. Згідно зі ст. 606 ЦК України, припиняється саме зобов'язання, а не правочин внаслідок поєднання боржника і кредитора в одній особі. Відтак, між ПАТ «Банк «Таврика» та ФОП [PERSON] укладені правочини, в яких є одні і ті ж зобов'язання один щодо одного, а саме грошові зобов'язання, які підлягають припиненню у зв'язку з поєднанням в цьому зобов'язанні боржника і кредитора в одній особі. Судом також встановлено, що постановою Національного банку України від 20.03.2013р. №97 було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Таврика», на підставі чого рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №17 від 20.03.2013р., вирішено розпочати процедуру ліквідації Банку з 21.03.2013р. Рішенням №18 від 20.03.2013р. цього ж Фонду призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Таврика» Соловйову Н.А. Доводи представника Банку щодо неможливості припинення зобов'язань через процедуру ліквідації не заслуговують на увагу, оскільки припинення зобов'язань у розумінні ст. 606 ЦК України є самостійною підставою та не залежить від черговості задоволення вимог кредиторів. В даному випадку, суд погоджується також з доводами представника позивача, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом що визначає процедуру ліквідації банків, хоча і не передбачає, але і не містить у собі заборони на припинення зобов'язань у зв'язку з поєднанням боржника і кредитора банку в одній особі на стадії ліквідації банку. З огляду на вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial