Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

25 листопада 2020 року позивач звернулась з позовом, який уточнила протягом судового розгляду, до департаменту освіти і науки Запорізької міської ради про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В уточненому позові (а. с. 94-103 т. 1) зазначила, що з 7 серпня 2019 року працювала в Запорізькій гімназії № 17 Запорізької міської ради на посаді директора на підставі строкового трудового договору № 16 від 07.08.2019 року, укладеного між нею та відповідачем. Наказом № 920 к/тр її звільнено з посади на підставі ст. 45 КЗпП України, яка передбачає розірвання трудового договору з керівником на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації. Вважає своє звільнення незаконним, виходячи з такого. В законодавстві про працю зазначено, що власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Разом з тим вимогу про звільнення позивача висунуто профспілковим комітетом Запорізької гімназії № 17 Запорізької міської ради, а виборний орган первинної профспілкової організації та профспілковий комітет Запорізької гімназії № 17 Запорізької міської ради не є тотожними поняттями. З наданої представником відповідача вимоги про звільнення [PERSON] випливає, що на засіданні комітету були присутні чотири особи, які і утворюють профспілковий комітет. Навіть, якщо припустити, що в Запорізькій гімназії № 17 існує профспілковий комітет, то вказана вимога не містить відомостей про виборний орган, який є відмінним від профспілкового комітету. Таким чином, вимогу було пред`явлено неправомочним в розумінні ст. 45 КЗпП України органом, тому вона не повинна була розглядатися власником або уповноваженим ним органом. Є безпідставними посилання у вимозі про звільнення на порушення [PERSON] законодавства про працю з огляду на таке. Зазначені в акті інспекційного відвідування № ЗП 17803/314/АВ від 11.12.2020 року порушення з боку керівника гімназії при звільненні співробітника [PERSON] виявлені у відсутність законних підстав для проведення будь-яких перевірок, оскільки вказане питання на момент інспекційного відвідування було предметом судового розгляду Запорізьким районним судом Запорізької області, який вирішував цивільну справу за позовом [PERSON] про незаконне звільнення та поновлення на роботі. Між тим «Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю», затверджений постановою КМУ від 26.04.2017 року № 295, містить заборону інспекторам праці при проведенні інспекційних відвідувань та організації невиїзних інспектувань розглядати та перевіряти питання, які є предметом судового розгляду. Таким чином, перевірка законності звільнення вказаної особи інспектором праці [PERSON] проводилася незаконно, тому підстав для згадування висновків цієї перевірки у вимозі профспілкової організації не було. Що стосується актів інспекційного відвідування № ЗП14101/566/АВ від 28.08.2020 року, № ЗП3272/314/АВ від 14.08.2020 року, акту перевірки суб`єкта господарювання № 273/4/АВ від 13.08.2020 року, припису головного управління Держпраці у Запорізькій області від 14.08.2020 року № 273/4, акту № ЗП/3272/314/АВ/П від 14.08.2020 року, подання головного управління Держпраці від 25.08.2020 року № 08/03.4-06/7951, ці документи не додані ані до вимоги, ані до відзиву. У зв`язку з викладеним є голослівними твердження відповідача про порушення позивачем законодавства про працю як такі, що не підтверджені жодними фактичними даними. Комісією департаменту освіти і науки Запорізької міської ради від 23.11.2020 року встановлено, що мав місце факт порушення [PERSON] законодавства про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності, зокрема: статтю 12 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» стосовно незалежності профспілки закладу освіти та статтю 42 щодо невиконання зобов`язання у сприянні створенню належних вимог для діяльності профспілкових організацій. Рішення, втілене в протоколі засідання вказаної комісії, на думку позивача і її представника, є неналежним та недопустимим доказом, оскільки: по-перше, засідання відбувалося у відсутність [PERSON] ; по-друге, жодним законом вказана комісія, яка перебрала на себе функції судових органів та перевищила свої повноваження, не уповноважена встановлювати факти порушення. Визнання звільнення незаконним тягне поновлення робітника на попередній роботі з одночасною виплатою йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з дати звільнення до ухвалення судом рішення в цій справі. Окрім середнього заробітку просить стягнути з відповідача на її користь 20000 грн. у відшкодування моральної шкоди, яку пояснює глибокими психологічними переживаннями через незаконне звільнення, яке посягає на її ділову репутацію, що завжди була бездоганною; піддає сумніву її професіоналізм та кваліфікацію; з приводу погіршення фізичного стану через безперервні емоційні страждання. Ухвалою судді від 01.12.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 09.04.2021 року до участі в справі в якості третьої особи за клопотанням представника відповідача залучено первинну профспілкову організацію Запорізької гімназії № 17 Запорізької міської ради. Заходи забезпечення позову, доказів в справі не застосовувались. Ухвалами суду від 01.12.2020 року, від 28.04.2021 року задоволено клопотання позивача, з департаменту освіти і науки Запорізької міської ради витребувано письмові докази. В судовому засіданні позивач підтримала викладені в позові вимоги. Просить про його задоволення. Представник позивача наполягає на задоволенні позову з підстав, викладених в заяві, вважаючи, що звільнення не ґрунтується на фактичному порушенні її довірителькою законодавства, а зумовлене особистим ставленням до неї з боку керівництва департаменту. Безпідставне за своїм змістом, воно ще й здійснено з порушенням процедури звільнення, у відсутність у позивача можливості ознайомитися з вимогою профспілкового органу, надати свої пояснення з приводу порушених у вимозі питань, що свідчить про порушення права [PERSON] на справедливий суд в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Порушенням цього права є і той факт, що на засідання комісії департаменту науки і освіти, яка перевіряла викладені у вимозі обставини, не було запрошено [PERSON] . Представник відповідача проти задоволення позову заперечує, зауваживши на таких обставинах. До департаменту освіти і науки Запорізької міської ради в 2020 році надходили численні скарги на самоправство директора Запорізької гімназії № 17, порушення нею законодавства про працю, незаконні звільнення співробітників, притискання членів профспілкового комітету. По мірі надходження до департаменту вимоги профспілкового комітету про звільнення [PERSON] було створено комісію з розслідування викладених у вимозі фактів. Означені у вимозі факти знайшли своє підтвердження під час роботи комісії, тому в силу вимог ст. 45 КЗпП України, яка приписує власнику або уповноваженому ним органу розірвати трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує законодавство про працю, про колективні договори і угоди, Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», договір з [PERSON] був припинений на підставі наказу № 892 к/тр від 23.11.2020 року. Хибними, за поясненнями представника, є доводи позову про відсутність колективного договору між Запорізькою гімназією № 17 та профспілковим комітетом первинної профспілкової організації Запорізької гімназії № 17, оскільки 3 червня 2020 року директор Запорізької загальноосвітньої школи І-Ш ступенів № 17 [PERSON] особисто підписала колективний договір між адміністрацією та профспілковим комітетом первинної профспілкової організації Запорізької загальноосвітньої школи І-Ш ступенів. На підставі рішень профспілкового комітету, втілених в протоколах засідання, [PERSON] неодноразово отримувала премії, не піддаючи сумніву легітимність вказаного органу, і тільки після висування вимоги про розірвання з нею трудового договору вона почала оспорювати його правомочність. Не ґрунтується на фактичних даних і твердження про невручення [PERSON] вимоги профспілкового комітету, оскільки вона свідомо відмовилась від отримання як вимоги, так і протоколу засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації, про що був складений відповідний акт. Неотримання вимоги, яка в силу ст. 45 КЗпП України може бути предметом судового оскарження, є втіленням волевиявлення особи, яка на власний розсуд розпоряджається своїми правами. Механізмів примусового вручення вимог виборного органу первинної профспілки не встановлено законодавством, насильницьке ж вручення документів суперечило б змісту особистої свободи та недоторканості особи. Що стосується легітимності профспілкового комітету первинної профспілкової організації Запорізької гімназії № 17, він є виборним органом первинної профспілкової організації в структурі Комунарської районної організації профспілки м. Запоріжжя Запорізького обласного комітету Профспілки працівників освіти і науки України, створеної 19 вересня 1990 року на установчому з`їзді. Відомості про порушення законодавства про працю, що зазначені у вимозі профспілкового комітету, знайшли своє підтвердження в акті інспекційного відвідування головного управління Держпраці у Запорізькій області № ЗП17803/314/АВ від 11.12.2020 року, а також в актах № ЗП14101/566/АВ від 28.08.2020 року, № ЗП/3272/314/АВ від 14.08.2020 року, акті перевірки суб`єкта господарювання № 273/4 від 13.08.2020 року, приписах головного управління Держпраці у Запорізькій області від 14.08.2020 року № 273/4 та № ЗП/3272/314/АВ/П. Неспроможними є твердження представника позивача про недопустимість вказаних актів через те, що вони не були долучені до матеріалів справи, оскільки відповідач не володіє оригіналами цих документів, які в силу п. п. 16, 17 «Порядку здійснення державного контролю за додержання законодавства про працю», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1132 від 04.12.2019 року, зберігаються у об`єкта відвідування, тобто в навчальному закладі, та у інспектора праці. Доказом порушення [PERSON] законодавства про професійні спілки, їх права, гарантії діяльності є попередження директора навчального закладу про заборону проводити збори, що є порушенням ст. ст. 12, 42 Закону України «Про професійні спілки, їх права, гарантії діяльності». Хибними є і твердження позову про те, що підстава, на якій припинений трудовий договір з позивачем, не передбачена умовами строкового трудового договору між сторонами, оскільки у відповідності до п. 5.2. вказаного договору однією з підстав для розірвання трудового договору є розірвання за ініціативою роботодавця у випадках, передбачених законодавством про працю. І так як управлінське рішення про розірвання трудових відносин приймає саме роботодавець, а не первинна профспілкова організація, яка лише в особі свого виборного органу вправі висунути вимогу про розірвання трудового договору з керівником, означена підстава цілком підпадає під підстави припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця. Відсутність підстав для визнання незаконним звільнення виключає і задоволення позову в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також моральної шкоди, зумовленої незаконним звільненням. У зв`язку з викладеним представник позивача просить про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Представник третьої особи суду пояснила, що звернення з вимогою про звільнення [PERSON] здійснено у відповідності до вимог законодавства про працю та про професійні спілки. Вимогу було складено під час засідання членів профспілкового комітету, всі з яких були присутні на цих зборах. Зазначені у вимозі порушення встановлені актами інспекційних відвідувань інспекторів праці, рішенням суду про задоволення позову [PERSON] про поновлення на роботі. Викладені у вимозі умовиводи позивач не оспорила у законному порядку у відповідності до приписів ст. 45 КЗпП України. Від отримання вимоги [PERSON] відмовилась, заявивши, що рішення зборів є нелегітимним; факт відмови знайшов відображення у відповідному акті. Представник третьої особи просить про залишення позову без задоволення. Вислухавши учасників справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що [PERSON] прийнята на роботу в Запорізьку загальноосвітню школу І-Ш ступенів № 17 Запорізької міської ради Запорізької області на посаду директора на підставі строкового трудового договору № 16 від 07.08.2019 року, укладеного між [PERSON] та департаментом освіти і науки Запорізької міської ради, на строк з 8 серпня 2019 року по 7 серпня 2021 року (а. с. 4-6 т. 1). Наказом директора департаменту освіти і науки Запорізької міської ради від 23.11.2020 року № 892 к/тр звільнена на підставі ст. 45 КЗпП України (а. с. 3 т. 1). Строковим трудовим договом за змістом ст. 23 КЗпП України є договір, що укладений на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. У відповідності до п. 5.2. договору між сторонами цей договір припиняється після закінчення строку його дії (1); за угодою сторін (2); за ініціативою роботодавця у випадках, передбачених чинним законодавством України (3); за ініціативою керівника у випадках, передбачених чинним законодавством України (4). Статтею \~36\~КЗпП встановлено\~підстави для\~припинення трудового\~договору,\~до яких\~у відповідності\~до пункту\~4\~частини 1\~відносяться \~ розірвання\~трудового договору\~з ініціативи\~власника або\~уповноваженого ним\~органу (статті\~40,\~41)\~або на\~вимогу профспілкового\~чи іншого\~уповноваженого на\~представництво трудовим\~колективом органу\~(стаття\~45). Повноваження виборного органу первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації на прийняття рішення про вимогу до власника або уповноваженого ним органу розірвати трудовий договір (контракт) з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує Закон України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", законодавство про працю, ухиляється від участі в переговорах щодо укладення або зміни колективного договору, не виконує зобов`язань за колективним договором, допускає інші порушення законодавства про колективні договори, встановлено статтею 247 КЗпП України. Право профспілкових органів вимагати розірвання трудового договору (контракту) з керівником підприємства, установи або організації, якщо він порушує Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», законодавство про працю, про колективні договори та угоди, передбачено також частиною 1 статті 33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Згідно з пунктом 9 частини першої статті 38\~Закону України\~"Про\~професійні спілки,\~їх права\~та гарантії\~діяльності" до повноважень виборного органу первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі або організації відноситься прийняття рішення про вимогу до роботодавця розірвати трудовий договір (контракт) з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує цей Закон, законодавство про працю, ухиляється від участі у переговорах щодо укладення, або зміни колективного договору, не виконує зобов`язань за колективним договором, допускає інші порушення законодавства про колективні договори. Статтею 45 КЗпП України встановлено, що на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує законодавство про працю, про колективні договори і угоди, Закон України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності". За змістом вказаної статті власник або уповноважений ним орган зобов`язаний розірвати трудовий договір з керівником на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації, якщо тільки факти порушення керівником законодавства про працю, про колективні договори і угоди, Закону України\~"Про\~професійні спілки,\~їх права\~та гарантії\~діяльності" знаходять своє підтвердження. З семантики дієслова «повинен» випливає, що вимога профспілкових органів про розірвання трудового договору (контракту) є обов`язковою для розгляду і виконання. Інших рішень, окрім, як розірвання трудового договору у випадку встановлення фактів порушення законодавства керівником, власник або уповноважений ним орган приймати не вправі. З наведених положень законодавства про працю слідує, що як у випадках розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, так і на вимогу профспілкового органу рішення про припинення трудових відносин ґрунтується на волевиявленні роботодавця. У зв`язку з викладеним суд не погоджується з твердженнями представника позивача про те, що підстави звільнення позивача не передбачені договором між сторонами, так як зі змісту наведеного пункту 5.2. договору прямо випливає, що роботодавець вправі приймати рішення про припинення трудових відносин у встановлених законом випадках. Що стосується обов`язкової передумови для прийняття рішення про звільнення особи за вказаною підставою, її предметом є встановлення фактів порушення керівником законодавства про працю, про колективні договори і угоди, Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності". При цьому достатньо встановлення порушення законодавства або про працю або про колективні договори і угоди або Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", на що вказує наявність між цими словосполученнями коми, яка припускає вжиття розподільного сполучника «або». Судом встановлено, що 12 листопада 2020 року профспілковий комітет Запорізької гімназії № 17 звернувся до керівництва департаменту освіти і науки Запорізької міської ради з вимогою розірвати трудовий договір з директором Запорізької гімназії № 17 Запорізької міської ради [PERSON] (а. с. 31 -35 т. 1). У вимозі зазначено, що [PERSON] неодноразово допущені порушення вимог ст. 41 КЗпП України про необхідність отримання попередньої згоди виборного профспілкового органу напередодні зміни умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів; порушення положень статті 142 КЗпП України в частині затвердження директором правил внутрішнього трудового розпорядку, які за наведеною нормою затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником); порушення вимог частини 3 статті 32 КЗпП України в частині неповідомлення про зміну істотних умов праці; порушення положень частини 4 статті 97 КЗпП України щодо обмеження права педагогічних працівників на преміювання. Вимога містить посилання на встановлені під час перевірок службовими особами головного управління Держпраці у Запорізькій області порушення законодавства про працю, про охорону праці (акт перевірки суб`єкта господарювання № 273/4 від 13.08.2020 року, припис про усунення встановлених порушень від 14.08.2020 року № 273/4, акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) № ЗП/3272/314/АВ від 14.08.2020 року, припис про усунення виявлених порушень № ЗП/3272/314/АВ/П від 14.08.2020 року (а. с. 38-55 т. 2), подання заступника начальника головного управління Держпраці у Запорізькій області до директора департаменту освіти і науки Запорізької міської ради про притягнення до дисциплінарної відповідальності керівника Запорізької гімназії № 17 (а. с. 147-148 т. 1)). У вимозі також наявні посилання на порушення [PERSON] Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» шляхом втручання в діяльність професійної спілки, вчинення тиску та переслідування членів профкому, заборони проведення зборів профспілкового комітету. Для перевірки викладених у вимозі виборного профспілкового органу обставин департаментом освіти і науки Запорізької міської ради створено комісію, за наслідками роботи якої вирішено вважати вимогу профспілкового комітету Запорізької гімназії № 17 Запорізької міської ради до департаменту освіти і науки Запорізької міської ради про розірвання трудового договору з директором Запорізької гімназії № 17 [PERSON] обґрунтованою і такою, що відповідає ч. 1 ст. 45 КЗпП, п. 9 ч. 1 ст. 247 КЗпП України, ст. 33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» (а. с. 77-82 т. 1). У зв`язку з викладеним суд вважає звільнення таким, що ґрунтується на законі, оскільки припинення трудових відносин з керівником на вимогу виборного профспілкового органу у випадку порушення керівником Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», законодавство про працю, про колективні договори та угоди є обов`язком власника або уповноваженого ним органу. У разі незгоди з вимогою керівник, стосовно якого прийнято рішення, або орган чи особа, від яких залежить звільнення керівника, можуть у двотижневий строк оскаржити рішення профспілкового органу до місцевого суду, як випливає із змісту ч. 2 ст. 45 КЗпП України. За змістом роз`яснень п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ, пов`язаних в вимогами профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу про розірвання трудового договору (контракту) з керівником або усунення його із займаної посади, слід виходити з того, що згідно зі ст. 45 КЗпП (в редакції від 19 січня 1995 року) така вимога може бути заявлена профспілковим чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, який за дорученням трудового колективу підписав колективний договір, і вона може бути оскаржена до суду працівником або власником чи уповноваженим ним органом у двотижневий строк. Відхилення судом скарги на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу не є перешкодою для оспорювання працівником в суді законності звільнення його на підставі ст. 45 КЗпП. Наведене означає, що способом захисту керівника, щодо якого подано вимогу про звільнення, є оскарження до суду цієї вимоги, і лише відмова суду у задоволенні позову є підставою для подання позову про визнання незаконним звільнення. Між тим позивач з таким позовом до суду не зверталась, пояснивши це відсутністю у неї копії вимоги. За таких обставин відповідач, встановивши обґрунтованість вимоги, прийняв рішення, що відповідає вимогам закону. Твердження позивача і представника про те, що відсутність вимоги унеможливила звернення [PERSON] до суду, суд до уваги не приймає, оскільки: по-перше, судом встановлено, що [PERSON] відмовилась отримати цю вимогу; по-друге, за бажання отримати копію вимоги позивач могла це зробити шляхом звернення до профспілкового комітету. Дійшовши висновку про можливість використання відомостей, які наявні в акті перевірки суб`єкта господарювання № 273/4 від 13.08.2020 року, приписі про усунення встановлених порушень від 14.08.2020 року № 273/4, акті інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) № ЗП/3272/314/АВ від 14.08.2020 року, приписі про усунення виявлених порушень № ЗП/3272/314/АВ/П від 14.08.2020 року, поданні заступника начальника головного управління Держпраці у Запорізькій області до директора департаменту освіти і науки Запорізької міської ради про притягнення до дисциплінарної відповідальності керівника Запорізької гімназії № 17, суд не приймає до уваги доводи представника позивача про їх недопустимість через ненадання їх відповідачем в належним чином завірених копіях, оскільки факт здійснення означених перевірок сторонами не оспорюється, як не оспорюється сам факт існування цих актів як наслідків вказаних перевірок, тому означені обставини в силу ст. 82 ЦПК України не потребують доведення. При цьому суд бере до уваги, що два встановлені інспекторами праці порушення [PERSON] законодавства про працю, а саме: неознайомлення робітника з наступною зміною істотних умов праці, а також невидача працівнику премії, не знайшли підтвердження в ході вирішення протоколу про адміністративне правопорушення щодо неї за ознаками ч. 1 ст. 44 КЗпП України. Провадження ж в частині інших інкримінованих їй порушень законодавства про працю закрите у зв`язку з нереабілітуючими обставинами за спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності (а. с. 201-202 т. 1). Оскільки справа за позовом [PERSON] до Запорізької гімназії № 17 Запорізької міської ради про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, предметом якої є порушення законодавства про працю керівництвом Запорізької гімназії № 17 в особі директора Плотникової О.В., розглядається судом апеляційної інстанції, суд не посилається на виявлені під час перевірок та згадані у вимозі профспілкового органу порушення законодавства про працю в ході здійснення звільнення [PERSON] (а. с. 107 т. 1). Що стосується доводів позивача і її представника про порушення процедури звільнення, яке полягає у неврученні [PERSON] вимоги профспілкового органу, неотримання від неї пояснень напередодні звільнення, а також проведення засідання комісії департаменту освіти і науки Запорізької міської ради у її відсутність, оцінюючи їх суд виходить з такого. Твердження про неотримання позивачем вимоги спростовуються наданим суду актом про відмову позивача від ознайомлення з протоколом засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації Запорізької гімназії № 17 та вимогою профспілкового комітету щодо розірвання трудового договору з директором Запорізької гімназії № 17, з якого випливає, що директор в категоричній формі відмовилась від ознайомлення з вказаними документами, заявивши про нелегітимність зборів (а. с. 44 т. 1). Що стосується незапрошення [PERSON] на засідання комісії департаменту освіти і науки Запорізької міської ради, суд виходить з того, що оскільки законодавством не передбачено участь особи, щодо якої висунуто вимогу про розірвання з нею трудового договору, ця особа не входить до складу комісії з перевірки висунутих профспілкою вимог, то запрошення вказаної особи на засідання комісії є правом, а не обов`язком членів комісії. Неотримання письмових пояснень суд також не може розцінювати як порушення процедури звільнення за оспорюваною підставою, враховуючи таке. Питання трудової дисципліни внормовані Главою Х КЗпП України. У відповідності до ст. 139 КЗпП України зміст трудової дисципліни становлять обов`язки працівників працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення (ст. 147 КЗпП України). Статтею 149 КЗпП України визначено порядок застосування стягнень за порушення трудової дисципліни. Зокрема,\~ до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. З наведених положень законодавства про працю випливає, що лише застосування стягнень за порушення трудової дисципліни потребує обов`язкового отримання від порушника дисципліни письмових пояснень. Між тим, як зазначено, звільнення [PERSON] сталося не у зв`язку з порушенням нею трудової дисципліни, а у зв`язку надходженням вимоги профспілкового органу про розірвання трудового договору з керівником, тому таке звільнення не є видом дисциплінарного стягнення і не вимагає дотримання встановленої статтею 149 КЗпП України процедури. З доводами позивача та представника про відсутність у профспілкового комітету права звертатися до власника або уповноваженого ним органу з вимогою в порядку ст. 45 КЗпП України, суд не погоджується виходячи з такого. Закон України України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначає особливості правового регулювання, засади створення, права та гарантії діяльності професійних спілок. За змістом\~статті 1 Закону, яка містить визначення термінів, первинна організація профспілки - добровільне об`єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання У відповідності до статті 11 Закону статус первинних мають профспілки чи організації профспілки, які діють на підприємстві, в установі, організації, закладі освіти або об`єднують членів профспілки, які забезпечують себе роботою самостійно чи працюють на різних підприємствах, в установах, організаціях або у фізичних осіб. Таким чином профспілка працівників Запорізької гімназії № 17 Запорізької міської ради має статус первинної профспілки по відношенню до місцевої - Комунарської районної організації профспілки м. Запоріжжя Запорізького обласного комітету. Діяльність первинних профспілок врегульовано статтею 37 Закону, в силу якої профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Свої повноваження первинні профспілкові організації здійснюють через утворені відповідно до статуту (положення) виборні органи. З наведеного випливає право первинних профспілок створювати виборні органи, які і представляють інтереси професійних спілок в їхніх правовідносинах. Стаття 38 Закону встановлює повноваження виборного органу первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації, до яких у відповідності до пункту 9 частини 1 цієї статті відноситься прийняття рішення про вимогу до роботодавця розірвати трудовий договір (контракт) з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує цей Закон, законодавство про працю, ухиляється від участі у переговорах щодо укладення або зміни колективного договору, не виконує зобов`язань за колективним договором, допускає інші порушення законодавства про колективні договори. Профспілковий комітет Запорізької гімназії № 17 Запорізької міської ради і є виборним органом первинної профспілкової організації, що наділений правом звертатися до власника або уповноваженого ним органу з вимогою у відповідності до ст. 45 КЗпП України, тобто його дії повністю ґрунтуються на законі. Згідно із ч. 2 ст. 33 Закону вимога профспілкових органів про розірвання трудового договору (контракту) є обов`язковою для розгляду і виконання. У разі незгоди з нею керівник, стосовно якого прийнято рішення, або орган чи особа, від яких залежить звільнення керівника, можуть у двотижневий строк оскаржити рішення профспілкового органу до місцевого суду. У цьому разі виконання вимоги про розірвання трудового договору зупиняється до винесення судом рішення. Наведене означає, що суб`єктом оскарження вимоги профспілкового органу може бути як його адресат, тобто особа, від якої залежить звільнення керівника, так і сам керівник. Жодна із сторін правом на оскарження вимоги не скористалася, що означає обов`язок для департаменту її розгляду. Розгляд вимоги відбувся у відповідності до положень закону і увінчався ухваленням рішення про обґрунтованість вимоги, а це не може потягти інших наслідків, окрім як розірвання договору на вказану вимогу. Висновок суду про законність звільнення виключає задоволення вимог про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Outcome: dismissed