Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною заявою, в якій зазначив, що 19.09.2013 року ним було укладено договір купівлі-продажу будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. за реєстровим номером № 907, у якому, у зв`язку із невірним перекладом, його прізвище зазначено як „ [PERSON] ". Посилаючись на те, що розбіжності у написанні його прізвища перешкоджають заявнику у реалізації його права власності на нерухоме майно, заявник просить суд встановити факт належності йому правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , посвідченого 19.09.2013 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. за реєстровим номером № 907. Ухвалою суду від 12.07.2021 року відкрито провадження у справі за вказаною заявою та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні. Представник заявника - адвокат Степанова Н.Г. підтримала подану заяву, про що надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, відповідно до якої просить заяву задовольнити у повному обсязі з наведених у ній підстав. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, суду наддала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, відповідно до якої проти задоволення заяви не заперечує. Дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно із ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що відповідно до паспорта тип Р код [NUMBER] , переклад якого вчинено перекладачем Єрмоленко М.М. та посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. за реєстровим № 28, заявник іменується як [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). 21.09.2018 року заявником [PERSON] , громадянином Італійської Республіки, було отримано посвідку на постійне проживання [NUMBER] , органом видач 2301, відповідно до якої він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , (а.с.7) та 12.12.2018 року отримано картку платника податків на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, 09.10.2013 року було зареєстровано шлюб між гр. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 628 (а.с. 11), які є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 275 (а.с. 12). З наданих суду матеріалів вбачається, що під час вчинення 12.08.2013 року перекладу паспорта заявника [PERSON] перекладачем Задорожним А.Я., який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леонтьєвою Н.Й. за реєстровим номером 773, його прізвище викладено як „ [PERSON] " (а.с. 9-10). На підставі зазначеного перекладу у договорі купівлі-продажу, посвідченому 19.09.2013 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. за реєстровим номером № 907, на підставі якого заявник набув права власності на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 9651088 від 19.09.2013 року, він іменується як „ [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] " (а.с. 13-14). Оцінивши обставини справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що зазначені у досліджених судом документах прізвища „ [PERSON] " та „ [PERSON] " між собою є ідентичними, а встановлені розбіжності у їх написанні є наслідком помилки. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали документи не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не саме одержання документа, а оформлення особистих чи майнових прав, які випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючий. Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі „Ятрідіс проти Греції" зазначив, що володіння майном повинно бути законним. Таким чином, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що викладені заявником факти знайшли своє підтвердження щодо належності заявникові [PERSON] правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , посвідченого 19.09.2013 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. за реєстровим номером № 907, та, оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, суд вважає необхідним його встановити, у зв`язку з чим, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved