Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

У вересні 2016 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив суду, що 07.03.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №11312208000, згідно умов якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позивальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту та договором. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 07.03.2008 р. між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений договір іпотеки №1332, відповідно до умов якого в іпотеку було передано нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить відповідачу. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18.12.2012 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ "Укрсиббанк" 243932,92 дол.США та судові витрати. Поскільки [PERSON] умови договору належним чином не виконуються, внаслідок чого за ним рахується заборгованість за кредитним договором, позивач, відповідно до Закону України «Про іпотеку» просить в рахунок погашення цієї заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки. Окрім того, представник позивача зазначив, що договір купівлі-продажу спірної квартири, який був укладений 06.05.2016 між [PERSON] та [PERSON] є недійсним в силу вимог закону (нікчемним), оскільки [PERSON] продав квартиру всупереч забороні відчуження предмета іпотеки без згоди іпотекодержателя - ПАТ "Укрсиббанк". Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явились. Представник відповідача Усенко М.М. подав заяву про відкладення розгляду справи, призначену на 09 год. 15 хв. 30.01.2020 у зв`язку з тим, що приймає участь у справі у Броварському міськрайонному суді Київської області. Враховуючи те, що розгляд справи за участю [PERSON] у Броварському міськрайонному суді Київської області призначений на 12 год. 30 хв. 30.01.2020, суд прийшов до висновку, що представник відповідача мав можливість бути присутнім у даному провадженні і причини його неявки визнав неповажними (а.с. 226). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та його представника за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, судом встановлено, що 07.03.2008 р. між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №11312208000, згідно умов якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті в сумі 195000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 984750,00 грн. на курсом НБУ на день укладенні договору, а позивальник зобов`язувався повернути кошти строком не пізніше 07.03.2029 р. та сплатити 11,90 % річних (а.с. 12-28). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 07.03.2008 р. між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М., реєстраційний номер 1332, відповідно до умов якого в іпотеку було передано нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить відповідачу. Цього ж дня за № 1333 приватним нотаріусом була зареєстрована заборона відчуження вказаної в договорі квартири до припинення чи розірвання договору іпотеки (а.с. 29-32). Відповідно до п. 4.1.1. вищевказаного договору іпотеки у разі порушення будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за договором іпотеки, банк має право на звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, при цьому зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Частиною 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Приписами статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом, що встановлено ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Рішенням Подільського районного суду м. Києва по справі № 2607/10752/12 від 18.12.2012 стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" заборгованість за договором споживчого кредиту № 11312208000 від 07.03.2008 в розмірі 243932,92 долари США, що станом на 22.04.2010 становить 1948560,56 грн., судовий збір у розмірі 3219,00 грн., витрати пов`язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачів у розмірі 420,00 грн. Рішення набрало законної сили та підлягає виконанню (а.с. 34-37). Відповідно до постанови державного виконавця державної виконавчої служби Дпрницького районного управління юстиції у м. Києві на підставі виконавчого листа, виданого по цивільній справі № 2607/10752/12, стосовно [PERSON] відкрито виконавче провадження № 42136163 (а.с. 38). Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири серії НАС № 783104 від 06.05.2016, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солошенко мА.В., [PERSON] продав та передав у власність, а [PERSON] купив та прийняв у власність квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 201-203). Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 67477650 від 07.09.2016 [PERSON] є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 06.05.2016 (а.с. 51). У зв`язку з неналежним виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань утворилась заборгованість, розмір якої станом на 07.09.2016 р. становить: заборгованість по основній сумі кредиту 194463,93 доларів США, заборгованості по процентам - 203169,18 доларів США, пеня за прострочення сплати кредиту - 292143,22 грн., пеня за прострочення сплати процентів - 2032998,04 грн. Відповідно до ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст.575 ЦК України). Частинами 1, 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або належного виконання боржником основного зобов`язання iпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог iпотекодержателя. Відповідно до вимог ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: зокрема, опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Окрім того, ст. 38 цього Закону передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, у частині 6 визначає, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Оцінюючи належність, допустимість а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що відповідач [PERSON] порушив зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо звернення стягнення на предметі іпотеки, встановивши спосіб реалізації нерухомого заставного майна в межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України „Про іпотеку" за ціною, яка буде встановлена в період прилюдних торгів на підставі оцінки предмету іпотеки, є цілком законними та такими, що підлягають задоволенню. Частиною другою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку та відчужувати предмет іпотеки. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. Окрім того, проаналізувавши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що договір купівлі-продажу спірної заставної квартири від 06.05.2016, укладений між [PERSON] продав та [PERSON] (а.с. 201-203), є нікчемним, оскільки на момент укладення даного договору існувала заборона на відчуження іпотечного майна (а.с. 32). На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволені, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з судового збору у розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved