Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

08.08.2013 року [PERSON] звернувся з названим позовом у яком вказує, що з [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.07.1986 року. Шлюб було розірвано 08.11.2005 року ( свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER]), однак і після розірвання шлюбу, продовжували жити однією сім"єю, вести спільне господарство до листопада 2011 року. [INFO] народився син - [PERSON], котрий мешкає разом із матір»ю. Під час перебування у шлюбних відносинах, було придбано майно : житловий будинок із надвірними будівлями [ADDRESS], який був ними проданий у 2012 році за 28000 долларів США, з яких18800 доларів США пішло на сплату боргу по кредиту банка, 9200 долларів США, що становить 9200 х13,00 =119600 гривень відповідач забрала собі, витративши на купівлю житлового будинку [ADDRESS], право власності на який було оформлено на матір відповідачки - [PERSON] У 2003 році було придбане нежитлове приміщення на першому поверсі будинку [ADDRESS] (склад-крамниця) 240,1 кв.м. за 114000 гривень, право власності на який було оформлено на відповідачку. У 2006 році придбаний автомобіль [NUMBER]. за 35 тисяч гривень, право власності на який було оформлено на [PERSON], який знаходиться у користуванні відповідачки коштує 16000 гривень. Загальна вартість 1/2 частини усього набутого у шлюбі майна становить : ( 119600+114000+ 16000): 2= 124800 гривень, що становить його частку. Позивач просить поділити сумісно нажите майно в рівних долях: визнати за ним право власності на ? частину коштів після продажу придбаного у шлюбі житлового будинк [ADDRESS] -59800 гривень(9200 дол.США х 13,00) :2.; ? частину нежитлового приміщення на першому поверсі будинку [ADDRESS] ( склад крамниця) вартістю 114000:2=57000 грн.; ? частину автомобіля „ Таврія” держномер [NUMBER] вартістю 16000: 2 = 8000 грн. всього на суму 124800 грн. [PERSON] позовні вимоги не визнала і звернулась з зустрічною позовною заявою у якій указує, що шлюб між нею і [PERSON] офіційно було розірвано 26.10.2005 року, але фактично шлюбно-сімейні відносини між ними було припинено в червні 2005 року, що підтвержується рішенням Нікопольського міськрайонного суду про розірвання шлюбу. Саме з цього періоду з позивачем разом не проживають, не ведуть спільного господарства. Сумісно нажите майно було ними добровільно поділено , а саме у 2012 році укладено угоду купівлі-продажу (відчуження) житлового будинку із надвірними будівлями [ADDRESS] Дана угода відбулась в присутності відповідача та за його згодою, оскільки даний об»єкт нерухомості мав статус сумісно набутого майна подружжя. Отримані кошти порівну були поділені між ними. Інше зазначене відповідачем майно, а саме житловий будинок із надвірними будівлями [ADDRESS] , не може бути сумісно нажитим майном подружжя, оскільки є власністю іншої людини, і належить їй на законних підставах . Ніякого відношення до купівлі-продажу цього будинку, ні вона ні позивач , не мають. Частина нежитлового вбудованого приміщення на першому поверсі будинку [ADDRESS] (склад -крамниця) було придбано нею в період фактично припинених шлюбно-сімейних відносин з [PERSON] Підтверження зазначеного факту знайшло своє відображення у винесеному судом рішенні від 26.10.2005 року та подана позовна заява про розірвання шлюбу, під час розгляду якої [PERSON] був присутній, поданий позов визнав та проти розірвання шлюбу не заперечував. Частина нежитлового приміщення на першому поверсі будинку [ADDRESS] ( склад-крамниця) була куплена нею для здійснення підприємницької діяльності і за рахунок коштів отриманих за результатами її підприємницької діяльності. Сплата за придбаний об»єкт здійснювалась в серпні та вересні 2005 року, після чого 08.09.2005 року їй було видано свідоцтво про право власності на вищевказане нерухоме майно. У зв»язку з скрутним становищем в 2007 році та не можливістю повністю розрахуватись з боргами, вона була вимушена подарувати 7/170 частин нежитлових будівель, площею 120.7 кв.м. на першому поверсі будинку [ADDRESS], [PERSON], в рахунок свого боргу . На даний час у її власності знаходиться 6/170 частин нежитлових будівель, площею 119,4 кв.м. на першому поверсі будинку [ADDRESS] , вартість якої складає 28 853, 17 грн. Крім того, 02 червня 2011 року нею та відповідачем ( як позичальниками) було отримано кошти в сумі 96 000 (дев»яносто шість тисяч) гривень 00 копійок з терміном повернення 02 вересня 2011 р. від громадянина [PERSON], за договором позики, Договір був посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] зареєстрованим під № 1028. У зв»язку із не виконанням зобов»язань за вказаним договором позикодавцем було ініційовано вчинення виконавчого напису нотаріуса на договорі позики. 20.01.2012 р. приватним нотаріусом Нікопольського міського ноторіального округу Дніпропетровської області [PERSON] було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 207, на договорі позики від 02 червня 2011 р. за реєстрованим № 1028, про стягнення з [PERSON] як солідарного позичальника ( боржника), суми в розмірі 183 740 (сто вісімдесят три тисячі сімсот сорок) гривень 00 копійок на користь громадянина [PERSON]. 05 червня 2012 року нею було виконано зобов»язання перед громадянином [PERSON] за договором позики від 02 червня 2011 року в повному обсязі, тобто сплачена вся сума боргу в розмірі 183 740 ( сто вісімдесят три тисячі сімсот сорок) гривень 00 копійок. [PERSON] просить визнати за нею право особистої приватної власності на 6/170 частининежитлової будівлі, нежитлового вбудованого приміщення (літ А-2), площею 119,4 кв.м. яке складається: з коридору 1-57=5,0 кв.м., кладовки 1-59=8,9 кв.м., складу 1-60=37,4 кв.м., прим 1-60=8,9 кв.м., складу 1-61=13.3 кв.м., шкафу 1-62=0,6 кв.м, коридору 1-63=2.5 кв.м, тамбуру 1-64=1,9 кв.м., складу 1-65=19,3, приміщення 1-65/=8,5 кв.м., шкафу 1-66=0,7 кв.м., складу 1-67=12,4 кв.м. розташованої на першому поверсі будинку № 85 А по вул. Гагаріна у м.Нікополі. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за зворотньою вимогою у сумі 91 870 (дев»яносто одна тисяча вісімсот сімдесят) гривень 00 копійок та судові витрати по справі. [PERSON] зустрічні позовні вимоги не визнав і пояснив, що кошти у [PERSON] були ними взяті для придбання автомобіля Fiat Ducato. Який був зареєстрований на нього та використовувався ним і відповідачем для комерційної діяльності, так як вони проживали на той час однією сім"єю. У зв"язку з неможливістю погасити борг, 05 червня 2012 року автомобіль був ними проданий і борг [PERSON] погашений повністю. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.07.1986 року. Шлюб розірвано рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 26 жовтня 2005 року яке набрало законної сили 06.11.2005 року ( а.с.29). Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Сторони визнали, що їх спільною сумісною власністю був житловий будинок [ADDRESS], який був придбаний по договору купівлі-продажу від 06.12.2001 року і зареєстрований на [PERSON] Будинок ними продано 21 травня 2012 року . З копії договору купівлі-продажу вказаного будинку і з нотаріально завіреної заяви [PERSON] якою він дозволяє [PERSON] продати вказаний будинок видно, що вони оформлені в один день-21.05.2012 року , одним і тим же нотаріусом, що підтверджує пояснення [PERSON], що будинок ними проданий спільно.( а.с.21-23).. [PERSON] не надав доказів, які б спростували твердження [PERSON], що [PERSON] свою частку грошей від проданого будинку отримав, тому суд вважає, що в цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити. Як видно з договору оренди , укладеного 9 вересня 2004 року між Нікопольським комунальним підприємством „ Аварійно-технічна служба" і приватним підприємцем [PERSON] частину приміщення на перщому поверсі будинку [ADDRESS] площею 248 .кв.м. вона орендувала під складське приміщення ( а.с.44-49). [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець12.03.1997 року. 12 липня 2005 року ( а не в 2003 році як вказує позивач) по договору купівлі-продажу укладеного з комітетом по управлінню комунальним майном Нікопольської міської ради [PERSON] придбала частину нежитлового вбудованого приміщення загальною площею 240,1 кв.м., що складає 13/170 частин нежитлової будівлі по [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу їй видано свідоцтво про право власності на вказане приміщення 08.09.2005 року. ( а.с.31). 31 липня 2007 року [PERSON] подарувала [PERSON],7 кв.м. нежитлового вбудованого приміщення що становить 7/ 170 частин нежитлових будівель ( а.с.34). [PERSON] належить 6/170 частин вказаної нежитлової будівлі, які використовуються як оптовий магазин фізичної особи підприємця [PERSON] яка веде торгово-купівельну діяльність. ( а.с. 41-42). В своїй позовній заяві про розірвання шлюбу [PERSON] вказувала, що спільне проживання з [PERSON] ними припинено з червня 2005 року і вона переїхала проживати до своєї матері. Як видно з рішення Нікопольського міськрайонного суду від 26 жовтня 2005 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу [PERSON] у судовому засіданні позов визнав ( а.с.28-29). Таким чином спірне приміщення [PERSON] придбано12 липня 2005 року за час окремого проживання у зв"язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Частина 6 ст.57 Сімейного кодексу України передбачає, що суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв»язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. [PERSON] не спростовані пояснення [PERSON], що спірне приміщення придбано за кошти отримані нею від підприємницької діяльності та не надано доказів, що спірне приміщення придбано за спільні сумісні кошти подружжя. Верховний Суд України по справі № 6-79 цс 13 в постанові від 2 жовтня 2013 року вказав, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Щодо автомобіля ЗАЗ 110557 держномер [NUMBER] придбаний [PERSON] 28.12.2006 року (а.с.13) [PERSON] вказує, що він є спільним майном, оскільки придбаний після розірвання шлюбу , але під час проживання однією сум"єю з [PERSON] Відповідно до ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім"єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно набути ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. [PERSON] не заперечує проти поділу автомобіля. В цій частині позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Щодо позовних вимого [PERSON] про стягнення з [PERSON] сплаченого нею боргу за договором позики і його частки у сумі 91870грн. Як видно з нотаріально посвідченого договору позики від 2 червня 2011 року ( а.с.36) [PERSON] і [PERSON] отримали від [PERSON] грошові кошти в сумі 96000,00 грн. строком на три місяці- до 02.09.2011 року. 20 січня 2012 року нотаріус вчинив виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] з урахуванням пені- 183740 грн.( а.с.37). [PERSON] надала заяву [PERSON] від 05.06.2012 року про виконання [PERSON] зобов"язання по договору від 02 червня 2011 року в повному обсязі. Сума отриманих коштів не вказана ( а.с.38). [PERSON], як видно з відповіді на запит суду, наданої Центром надання послуг, пов"язаних з використанням автотранспортних засобів, 05.06.2012 року знято з обліку в комісійний магазин автомобіль Fiat Ducato який був зареєстрований на [PERSON], що підтверджує його доводи, що борг [PERSON] вони з [PERSON] повернули, продавши автомомбіль Fiat Ducato ( а.с.69). Тому суд вважає, що вимоги [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] сплаченого боргу не підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню зі сторін на користь одне одного відповідност.88 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог. Зважаючи на наведене,

Outcome: partial