Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: 1) визнати такою, що припинена іпотека за Іпотечним договором №014/5904/3/12444/1 від 04.04.2008 року, що був укладений між [PERSON] та відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», право іпотекодержателя за яким перейшло до товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессест», який був посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Товянським С.Я. і зареєстрований в реєстрі за № 2452; 2) зняти заборону відчуження нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек запис про обтяження нерухомого майна, зареєстрований в реєстрі за №2453. Ухвалою Богунського районного суду від 11.10.2021 позовну заяву залишено без руху. 22.10.2021 представник позивача подала заяву про усунення недоліків. Ухвалою Богунського районного суду від 26.10.2021 відкрито спрощене позовне провадження та призначено до розгляду. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"СПЕКТРУМ\~ЕССЕТС"\~подав відзив\~на позовну\~заяву.\~В обґрунтування\~якого зазначає,\~щопозивач [PERSON] приходить до висновків, що договір іпотеки №014/5904/3/12444/1, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Товянським С.Я. 04.04.2008 р. за р/н 2452 є припиненим, у зв`язку " припиненням основного зобов`язання. Однак і такими висновками позивача [PERSON] ,. відповідач ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» не погоджується на підставі нижче наведеного. 22.02.2011 р. між новим позичальником [PERSON] , первинним позичальником [PERSON] та кредитором ПАТ «Ерсте Банк» укладено Зговір про переведення боргу, внаслідок чого відбулася заміна зобов`язальної сторони (позичальника) за кредитним договором №014/55904/3/12444 від 04.04.2008 року на [PERSON] . Відповідно до умов кредитного договору №014/55904/3/12444 від 04.04.2008 року Банк надав позичальнику кредит в сумі 26000,00 доларів США зі строком користування кредитними коштами до 03.04.2018 року включно зі сплатою 13,5 % річних. Відповідно до постанова Великої Палати Верховного суду від 04.07.2018 року у справі № 761/12665/14-ц. зроблено висновок: Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути І виконане у гривнях; якщо у зобов 'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов 'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувану має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривни. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням. Отже на підставі вище викладеного встановлюється, що стягувачу ПАТ «Фідобанк» по виконавчому провадженню з примусового виконання згідно виконавчого листа, що видавався на виконання додаткового рішення Богунського районного суду м. Житомира від 19 липня 2016 року у справі №295/15856/14-ц, органами ДВС в 2018 році було стягнуто суму в гривневому еквіваленті по курсу НБУ, що був визначений станом на 29.09.2014 року, що не покрила всю заборгованість в іноземній валюті визначену за кредитним договором [PERSON] за кредитним договором №014/55904/3/12444. 25 вересня 2020 року, під час укладення Договору відступлення №GL3N218881 між первинним кредитом ПАТ «Фідобанк» та новим кредитором ТОВ «Спектрум Ессетс», за кредитним договором №014/55904/3/12444 від 04.04.2008 року обліковувалась заборгованість визначена в еквіваленті національної валюти в загальні сумі 494 313,38 грн., з яких заборгованість за основним боргом (тілом кредиту) становила 453 063,76 грн. Тому, зобов`язання за кредитним договором №014/55904/3/12444 позичальника [PERSON] перед новим кредитором ТОВ «Спектрум Ессетс» не виконанні. Даний договір кредиту №014/55904/3/12444, а також вище вказаний договір відступлення права вимоги №GL3N218881 не визнаний в судовому порядку недійсними, а отже забезпечення зобов`язань у вигляді договору іпотеки №014/5904/3/1244/1 від 04.04.2008 року є дійсними та не припиненими та просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Судом встановлено, що 04.04.2008 р. між ПАТ Ерсте Банк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №014/55904/3/12444, за яким остання отримала кредит в сумі 26000,00 доларів СІНА зі строком користування кредитними коштами до 03.04.2018 року включно зі сплатою 13,5 % річних. 22.02.2011 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про переведення боргу внаслідок чого відбулася заміна зобов`язальної сторони кредитного договору на [PERSON] . Строк дії договору (основного зобов`язання) до 03.04.2018 р. (п.1.1 кредитного договору). Для забезпечення виконання умов кредитного договору 04.04.2008 року укладено договір іпотеки №014/5904/3/12444/1, відповідно до пункту 1.2 якого передано в іпотеку трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить іпотекодавцю на праві свідоцтва про право власності, зареєстрованого в відділі приватизації державного житлового фонду від 04.01.2020 р.№34167, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за р.№22624121 та витягу про реєстрації права власності на нерухоме майно, який видано бюро технічної інвентаризації за №18220028. Іпотечний договір посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Товянським С.Я., що було зареєстровано в реєстрі за №2452. 04.04.2008 нотаріусом було накладено заборону на відчуження вказаної квартири, що було зареєстровано в реєстрі за № 2453. 29 лютого 2015 року рішенням Богунського районного суду м.Житомир у цивільній справі №295/15856/14-ц позов Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до [PERSON] , [PERSON] задоволено частково. Стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованість за кредитним договором, яка станом на 29.09.2014 року становить 264062,43 грн., з них 61 987,77 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 180953,39 грн. - строкова заборгованість за кредитом, 16863,24 грн. - прострочена заборгованість за відсотками, 1258,03 грн. - строкова заборгованість за відсотками, 3000,00 грн. - штрафні санкції. Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тому, встановлені вищезазначеними судовими рішеннями обставини не підлягають доказуванню у даній цивільній справі. 19 липня 2016 року Богунським районним судом м. Житомира ухвалено додаткове рішення у справі №295/15856/14-ц щодо стягнення заборгованості у валюті кредиту, стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" заборгованість за кредитним договором №014/55904/3/12444, яка станом на 29.09.2014 року становить 261062,43 грн., яка в еквіваленти за курсом НБУ становить 20224,58 дол. СІЛА, з них: 61987,77 грн., еквівалент 4802,21 дол. СІЛА - прострочена заборгованість за кредитом, 180953,39 грн., еквівалент 14018,51 дол. СІЛА строкова заборгованість за кредитом, 16863,24 грн., еквівалент 1306,40 дол. США прострочена заборгованість за відсотками, 1258,03 грн., еквівалент 97,46 дол. СІЛА строкова заборгованість за відсотками. 26 вересня 2016 року постановою головного державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир відкрито виконавче провадження №52364108 за виконавчим листом №295/15856/14ц від 19.07.2016 р. виданого Богунським районним судом м. Житомира щодо стягнення в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованості за кредитним договором №014/5904/3/12444 у сумі 261062,43 грн., яка в еквіваленті за курсом НБУ становить 20224,58 дол. США. [PERSON] рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29 січня 2015 р. у справі №295/15856/14-ц виконав у повному обсязі. 22 травня 2018 року постановою головного державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир виконавче провадження закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 24.09.2021 р. ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕСТ» є іпотеко держателем об`єкту нерухомого майна: квартири [ADDRESS] за договором іпотеки №014/5904/3/12444/1, виданий 04.04.2008 р, приватним нотаріусом Товянським С.Я. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.3 ст.44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Відповідно до п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме мано та їх обтяження. Відповідно до ст.74 Закону України «Про нотаріат» одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Відповідно до п.5 Глави 15 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (надалі по тексту - Порядок) нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотеко держателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Пунктом 6.1. Глави 15 Розділу ІІ Порядку передбачено, що про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Отже, законодавством передбачено підстави та порядок зняття заборони відчуження нерухомого майна. Після зняття заборони відчуження нерухомого майна нотаріус, який зняв заборону, може провести державну реєстрацію припинення обтяження (заборони), а також припинення іншого речового права (іпотеки) - у разі, коли знімається заборона з предмета іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тобто, у процедурі зняття заборони первинними є дії щодо завершення початої нотаріальної дії з накладення заборони (з проставленням відміток у відповідному реєстрі та алфавітній книзі та проставлення відмітки на правочині) та лише після цього можливе внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо припинення заборони та іпотеки. Отже, виходячи з загальних засад цивільного законодавства та судочинства, право особи на захист в суді порушених або невизнаних прав рівності процесуальних прав і обов`язок сторін, слід дійти висновку про те, що в разі невизнання кредитором права іпотекодавця, передбаченого частиною першою статті 593 ЦК України на припинення зобов`язання таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України. Таким чином, право іпотекодавця підлягає судовому захисту шляхом визнання іпотеки такою, що припинена. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 04 лютого 2015 року у справі №6-243цс14. Як слідує з постанови великої Палати верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №711/4556/16-ц, зокрема пункти 54,68-70, іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 абзаци другий і сьомий частин першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частин першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частковою або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). Оскільки належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, то суди мали ухвалити рішення, яким зняти заборону відчуження нерухомого майна та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, а не зобов`язувати вчинити такі дії нотаріуса. Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Підстави для зобов`язання нотаріуса вчиняти певні дії відсутні, оскільки у випадку одержання відповідної заяви та підтверджуючих документів або за наявності рішення суду нотаріус сам повинен зняти заборону відчуження майна та провести державну реєстрацію припинення обтяження (заборони), а також припинити інше речове право (іпотеку). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оскільки рішення Богунського районного суду м. Житомира щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором №014/5904/3/12444/1 від 04.04.2008 виконано у повному обсязі ще у 2018 році, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження, до даного часу будь-яких вимог від банку (інших фінансових установ) щодо наявності боргу за кредитним договором №014/5904/3/12444/1 від 04.04.2008 на адресу позичальника не надходило, суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, а тому позовні вимог підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн. згідно квитанції №0.0.2311922216.1 від 21.10.2021, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved