Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що 15.10.1994 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 08.07.2020 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітнього сина залишено на проживання з позивачкою. На даний час вона проживає разом з сином, який знаходиться на її утриманні. Працює продавцем продовольчих товарів у ТзОВ "Овація", отримує мінімальну заробітну плату, а тому її заробітної плати не вистачає, щоб в повному обсязі забезпечити всім необхідним сина. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає та фінансово не допомагає. Зазначає, що відповідач є фізично здоровий, працює на будівництві, тому добре заробляє та має стабільний дохід. Інших осіб, окрім спільного сина на утриманні не має, а тому просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 3000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до повноліття дитини. 13.10.2020 року відповадачем подано до суду відзив на позовну заяву, обгрунтувуючи його тим, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина визнає частково, а саме погоджується сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в сумі 1150 грн., щомісячно, оскільки не працює та з осені 2019 року не може знайти стабільну роботу. Крім того зазначає, що він повністю оплачує комунальні витрати за спільну квартиру за адресою: [ADDRESS] , купує необхідні речі та продукти. Позивачка має стабільний заробіток, здорова та не має інших осіб (крім спільної дитини), які потребують утримання. 26.10.2020 року представником позивача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначається, що спільному сину сторін чотирнадцять років, він швидко росте, постійно необхідно купувати нову одежу і взуття, що дорого коштує. До початку крантину син ходив на комп`ютерні курси, за які треба платити. Враховуючи те, що позивачка отримує мінімальну заробітну плату, та те, що батько зобов`язаний брати участь в утриманні своєї дитини, є фізично здоровий та має можливість працювати, вважає, що відповідач має можливість спачувати аліменти на утримання дитиини в твердій грошовій сумі, в розмірі 3000 грн. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити. Позивач суду пояснила, що на утримання дитини витрачає 4000 гривень щомісячно. Крім того, відповідач дає дитині гроші на особисті потреби у розмірі 100 гривень в тиждень. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, посилаючись на поданий відзив. Відповідач суду пояснив, що постійної роботи на має, працює в приватному порядку. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER] . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 08.07.2020 року розірвано, визначено юридичне місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , місцем проживання матері. Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. З копії довідки про доходи, виданої ТзОВ "Овація" вбачається, що [PERSON] працює на посаді продавця продовольчих товарів у ТзОВ "Овація", загальна сума доходу за період з 10.06.2020 року по 31.07.2020 року становить 7970,07 грн. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць становить для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 02 вересня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. з відповідача в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 4, 5, 12, 13, 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial