Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

03.11.2015 року [PERSON], правоноступником якого є [PERSON], звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа : Давидівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області. В своїх позовних вимогах просить суд визнати за ним, [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, право власності на 1/2 частину житлового будинку в [ADDRESS]; виділити у власність [PERSON] 1/2 частини житлового будинку в [ADDRESS] з приміщеннями, господарськими будівлями та спорудами за поштовою адресою : [ADDRESS]; Провести реальний розподіл житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] ) між його співвласниками; встановити порядок користування присадибною земельною ділянкою; стягнути з [PERSON] в його користь понесені судові витрати. 23.05.2016 року провадження у справі відкрито. Ухвалою суду від 23.05.2016 року провадження у справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступників позивача, [PERSON]. Ухвалою суду від 28.12.2016 року провадження у справі відновлено та замінено первісного позивача [PERSON], який помер [INFO] року на правонаступника [PERSON]. В обгрунтування своїх вимог позивач [PERSON] покликається на такі обставини : в 1946 року її дід [PERSON] отримав у власність будинок по [ADDRESS], в який переселився з членами своєї сім'ї. Рішенням народного суду Винниківського району Львівської області від 15.10.1958 року та ухвалою Львівського обласного суду від 29.11.1958 року був встановлений порядок користування будинком власником та членами його сім'ї. По смерті [PERSON] [INFO] року будинок в рівних долях по 1/2 його частині був успадкований його дітьми, а саме [PERSON], яка являється матір'ю позивачки та [PERSON], шляхом вступу у фактичне управління спадковим майном. Після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року спадщину у виді 1/2 частини будинку по [ADDRESS], шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном успадкував її чоловік, а її батько [PERSON], який до дня смерті проживав у ньому. Позивачка вказує, що рішенням Чишківської сільської ради № 63 від 20.12.2013 року спільному будинку по [ADDRESS] було визначено дві різні поштові адреси: Частині будинку яка має окремий вхід та перебувала в її з батьком володінні та користуванні, присвоєно адресу [ADDRESS], а частині будинку відповідача [PERSON], яку успадкувала після смерті чоловіка [PERSON], іншу ідеальну 1/2 частину будинку, яка також має окремий вхід адресу - [ADDRESS]. Позивачка вказує, що відповідачка не визнає права її батька на 1/2 частину успадкованого ним після смерті дружини частини будинку, перешкоджала оформленню спадкових документів та здійснення державної реєстрації нерухомого майна, а також після смерті батька, не визнає її спадкових прав на 1/2 частину спірного будинку. Позивачка вказує, що за життя її батьком на випадок своєї смерті своїм майном розпорядився на власний розсуд, склавши 17.03.2000 року заповіт, згідно якого все своє майно заповів своїй дочці, тобто їй, [PERSON]. Позивачка вказує, що вона являється єдиним спадкоємцем майна свого батька, спадкоємці які мають право на обов'язкову часту у спадщині [PERSON], його діти, а її рідний брат [PERSON] та сестра [PERSON] від своїх часток у спадщині, в тому числі обов'язкової частки відмовились, про що подали до нотаріуса відповідну заяву. Позивачка вказує, що за життя батька постійно була зареєстрована та проживала разом з ним в належній йому частині житлового будинку під [ADDRESS] та після його смерті у встановлений законом термін звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину, однак у зв'язку з невизнанням відповідачкою [PERSON], її спадкових прав на 1/2 частину спірного будинку та спору щодо майнових прав та порядку користування спірним майном у неї відсутні можливості на оформлення своїх майнових прав в позасудовому порядку. На підставі наведеного позивачка просить суд захисти її порушені майнові прав, шляхом задоволення позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача за дорученням [PERSON] та адвокат [PERSON] позовні вимоги позивачки підтримали та просять задоволити. В судове засідання відповідачка [PERSON] та її представник не з'явилися, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час та місце слухання справи були належним чином повідомлені. Представник третьої особи : Давидівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області не з'явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно архівної довідки виданої 25.01.2001 року Державним архівом Львівської області, родина у складі : голови родини - [PERSON], 1889 р.н., членів родини -[PERSON], 1857 р.н., [PERSON], 1924 р.н., [PERSON], 1926 р.н., [PERSON], 1929 р.н., [PERSON], 1935 р.н. у 1945 - 1946 роках була переселена у Львівську область з Перемишлянського повіту (Польща). Судом встановлено, що Рішенням народного суду Винниківського району Львівської області від 15.10.1958 року, яке змінене рішенням Львівського обласного суду від 29.11.1958 року, було встановлено порядок користування сільськогосподарського двору в с. Чишки, головою якого був [PERSON], між головою двору та членами його сім'ї, в результаті якого житловий будинок був поділений на дві частини, одна частина передана у користування сім'ї [PERSON] та [PERSON], а інша частина передана у користування [PERSON] та його сина [PERSON]. Судом встановлено, що [INFO] року голова двору [PERSON] помер. Відповідно до ст. 418 ЦК УРСР 1922 року, в редакції яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, спадкоємцями за законом є діти (в тому числі усиновлені), дружина та непрацездатні батьки померлого, а також інші непрацездатні, які перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. Відповідно до ст. 420 ЦК УРСР 1922 року, в редакції яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, при одержуванні спадщини за законом спадкове майно ділиться поголовно на рівні частки між усіма особами, вказаними у ст. 418. Як вище встановлено судом, станом на час смерті в житловому будинку в с. Чишки, головою двору яким був спадкодавець, [PERSON], разом з ним проживали його діти, а саме : донька, а позивачки матір - [PERSON] та син, а відповідачки чоловік - [PERSON]. За вказаних обставин, у відповідності до положень ст. 429 ЦК УРСР 1922 року, в редакції яка діяла на відкриття спадщини, згідно якої : якщо спадкоємець, присутній в місці відкриття спадщини, на протязі трьох місяців з дня її відкриття не заявить належному нотаріальному органу про відмовлення від спадщини, він вважається таким, що прийняв її, діти спадкодавця : [PERSON] та [PERSON] вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті батька в рівних частках, тобто прийняли у спадок по 1/2 частині належного спадкодавцю сільськогосподарського двору в с. Чишки. Судом встановлено, що [INFO] року померла позивачки матір - [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 01.02.1997року Чишківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, до складу спадщини після смерті якої увійшла 1/2 частина успадкованого після смерті батька [PERSON] домогосподарства. Враховуючи те, що спадщина відкрилася після смерті спадкодавця у 1989 році, відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7 до вказаних правовідносин застосовуються положення норм Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] з 01.02.1979 року [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], які згідно рішення Рішення народного суду Винниківського району Львівської області від 15.10.1958 року та ухвали Львівського обласного суду від 29.11.1958 року проживали в успадкованій [PERSON] після смерті [PERSON] частині домогосподарстві по вул. Шевченка, в с. Чишки Пустомитівського району Львівської області, що сторонами не заперечується, а тому не потребує окремому доказуванню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 Цивільного кодексу РСР, котрий діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику розгляду судами України справ про спадкування від 24.06.1983 р. (у редакції, що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), вказано, що якщо у вказаний в ст.549 Цивільного кодексу Української РСР шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не продовження пропущеного строку. Згідно з п.3.3. методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, повязаних із вжиттям заходів, щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтва про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, затверджених рішенням Міністерства юстиції України 29.01.2009 року, під фактом вступу у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтримання його в належному стані. Згідно довідки Виконавчого комітету Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 222 від 18.05.2013 року, відповідно до погосподарської книги №5 за 2006 - 2010 роки домогосподарство за особовим рахунком № [NUMBER], яке знаходиться за адресою : с. сЧишки [ADDRESS] належить [PERSON], 1929 р.н. Враховуючи зазначене та встановлені судом обставини на підставі представлених суду доказів можна зробити висновок про те, що [PERSON] були вчинені саме такі дії, які свідчать про прийняття ним спадщини після смерті дружини [PERSON], шляхом вступну в володіння та управління спадковим майном, що в свою чергу стали підставою для внесення відповідних даних в книгу погосподарського обліку сільської ради. Судом встановлено, що [PERSON] року помер, позивачки батько - [PERSON], що стверджується свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] увійшла успадкована ним після смерті дружини [PERSON] 1/2 частина успадкованого нею після смерті батька [PERSON] домогосподарства під [ADDRESS] Рішенням № 63 виконавчого комітету Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 20.12.2013 року, внесено зміни в поштову адресу частини житлового будинку, який належить гр. [PERSON], колишня [ADDRESS] та присвоєно адресу [ADDRESS] а другій частині даного будинку присвоєно адресу [ADDRESS]. Судом встановлено, що за життя [PERSON] не проведено оформлення та реєстрацію права власності успадкованого ним половини успадкованого після смерті дружини [PERSON] житлового будинку під [ADDRESS] та за життя [PERSON] своїм майном на випадок смерті розпорядився на власний розсуд склавши 17.03.2000 року заповіт посвідчений секретарем виконкому Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області за р № 22, згідно якого все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на десь смерті і на, що за законом матиме право, заповів своїй доньці, тобто позивачці [PERSON]. Відповідно до ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.1241ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно спадкової справи №22/2016 заведеної після смерті [PERSON] незалежно від змісту заповіту право на спадкування майно померлого мають його повнолітні непрацездатні діти [PERSON] та [PERSON], які від своїх часток у спадщини, в тому числі обов'язкової частки після смерті батька [PERSON] відмовились. Таким чином, позивачка [PERSON] являється єдиним спадкоємцем за заповітом майна після смерті батька [PERSON] який помер [INFO] року. Відповідно до глави 87 ЦК України, право на спадкування здійснюється шляхом подання заяви про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України), та у разі постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини ( ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1270 ч. 1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Ст. 1272 ЦК України передбачає, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Як вбачається з довідки довідкою №466 від [INFO] року виданою виконавчим комітетом Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, позивачка [PERSON] на момент смерті спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] року, проживала разом з ним та згідно відмітки в паспорті громадянина України виданого на ім'я [PERSON] була зареєстрована та проживала разом з ним, вели спільне господарство по [ADDRESS] та після його смерті займалась його похованням. За вказаних обставин, надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], в тому числі на успадковану ним в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року 1/2 частину житлового будинку в [ADDRESS] Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Приписами ст.. 328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набути правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного та встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що майнові права позивачки щодо спадкового майна підлягають захисту, а тому позовні вимоги позивачки [PERSON] в частині визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку в [ADDRESS], є підставним та підлягають задоволенню. Як вище встановлено судом після смерті [PERSON] спадщина у виді 1/2 частини належного спадкодавцю сільськогосподарського двору в с. Чишки, була прийнята його сином, а відповідачки чоловіком - [PERSON] Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 41 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи диспозитивність судового процесу, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивачки в частині виділення у власність [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] 1/2 частини житлового будинку в [ADDRESS] з приміщеннями, господарськими будівлями та спорудами за поштовою адресою : [ADDRESS] Пустомитівський район Львівська область, так як остання не позбавлена права на звернення до суду за захистом своїх майнових прав та інтересів у разі їх невизнання чи порушення, а також вправі розпоряджатися своїми майновими права на власний розсуд. Відповідно до положень глави 87 ЦК України, реалізація спадкових прав є право спадкоємця, а не обов'язком. Відповідно до ст. 354 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч. 1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно ч. 3 ст. 358 ЦК України кожний із співвласників має право на надання йому в окреме володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У відповідності до ст. 367 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно з підпунктом б) абз. 1 п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" за № 7 від 04.10.1991 року судам підвідомчі спори, пов'язані з правом приватної власності на жилий будинок, зокрема: про виділ частки з будинку (поділ будинку), що є спільною власністю (частковою чи сумісною). Згідно з абз. 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" за № 7 від 04.10.1991 року при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно довідки Виконавчого комітету Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 222від 18.05.2013 року, відповідно до погосподарської книги №5 за 2006 - 2010 роки домогосподарство за особовим рахунком № [NUMBER], яке знаходиться за адресою : с. сЧишки [ADDRESS] належить [PERSON], 1929 р.н. За господарством числиться земельна ділянка площею 0,25га. Також, згідно довідки Виконавчого комітету Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 222 від 18.05.2013 року, відповідно до погосподарської книги №5 за 2006 - 2010 роки домогосподарство за особовим рахунком № [NUMBER], яке знаходиться за адресою : с. сЧишки [ADDRESS] належить [PERSON],1937 р.н. за господарством числиться земельна ділянка площею 1,09 га. Як вбачається з технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок [ADDRESS] до складу будинковолодіння входить : житловий будинок під літ. «А-1» підвал під літерою «Пд/А-1» східці під літ. «а1»; літня кухня /сарай під літерою «Б»; вбиральня під літерою «У»; літня кухня під літерою «В», веранда під літерою «в-1»; вбиральня під літерою «У»; погріб під літ. «Д»; колодязь під літ. «К»; колодязь під літ. «К»; огородження під літерами № 1 - № 14. До складу приміщення входять наступні приміщення : підвальний поверх : підвал під літ. «І» площею 8,1 кв.м.; підвал під літерою «ІІ» площею 5,9 кв.м.; перший поверх : коридор під літ. «1-1» площею 3,5 кв.м.; коридор під літ.»1-2» площею 7,9 кв.м.; житлова кімната під літ. «1-3» площею 17,0кв.м.; житлова кімната під літ. «1-4» площею 10,0 кв.м.; коридор під літ. «2-1»площею 3,5 кв.м.; житлова кімната під літ. «2-2» площею 8,2 кв.м.; житлова кімната під літ. «2-3» площею 13,5 кв.м.; житлова кімната під літ. «2-4» площею 17.6 кв.м. Загальна площа будинку становить 95,2 кв.м. Також до спірного будинковолодіння належить прибулинкова земельна ділянка, яка згідно плану земельної ділянки за результатами геодезичної зйомки проведеної ПП «Геокапітал» становить площею 0,4098 га. Судом встановлено, що фактично житловий будинок розділено на дві відокремлені квартири, які є ізольованими, мають окремі входи та відокремлені інженерні мережі. Мають різні особові рахунки. Рішенням № 63 виконавчого комітету Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 20.12.2013 року, внесено зміни в поштову адресу частини житлового будинку, який належить гр. [PERSON], колишня [ADDRESS] та присвоєно адресу [ADDRESS], а другій частині даного будинку присвоєно адресу [ADDRESS]. Згідно з абз. 1 п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" за № 7 від 04.10.1991 року в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Згідно з абз. 3 п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" за № 7 від 04.10.1991 року при поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Судом встановлено, що між сторонами встановлений наступний порядок користування житловим будинку : позивачка [PERSON] користується приміщеннями першого поверху : коридор під літ. «1-1» площею 3,5 кв.м.; коридор під літ.»1-2» площею 7,9 кв.м.; житлова кімната під літ. «1-3» площею 17,0кв.м.; житлова кімната під літ. «1-4» площею 10,0 кв.м.; відповідачка [PERSON] користується підвальними приміщення під літ. «І» площею 8,1 кв.м.; під літерою «ІІ» площею 5,9 кв.м.; перший поверх : коридор під літ. «2-1»площею 3,5 кв.м.; житлова кімната під літ. «2-2» площею 8,2 кв.м.; житлова кімната під літ. «2-3» площею 13,5 кв.м.; житлова кімната під літ. «2-4» площею 17.6 кв.м. Також судом встановлено, що між сторонами встановлений наступний порядок користування прибудинковою земельною ділянкою : позивачка [PERSON] користується літньою кухнею під літ. «В», верандою під літ. «в-1» вбиральнею під літ. «У», погребом під літ. «Д», колодязем під літ. «К», а відповідачка [PERSON] користується літнею кухнею/сараєм під літ. «Б», вбиральнею під літ. «У», колодязем під літ. «К». З метою визначення можливого варіанту поділу спірного будинковолодіння по 1/2 його частині експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз проведено судово-будівельно технічну експертизу та земельно - технічну експертизу на підставі якої складено висновок № 1406/4526 від 15.03.2018 року, яким запропонованою єдиний варіант виділу частки позивачки у спірному будинковолодінні та три варіанти порядку користування прибудинковою земельною ділянкою. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги інтереси кожної із сторін та наявний порядок користування житловому приміщення та господарськими спорудами, суд приходить до висновку, що запропонований експертом варіант є прийнятним і справедливим варіантом реального розподілу житлового будинку та господарських споруд, так як такий відповідає інтересах сторін, та відповідає існуючому порядку користування житловими приміщеннями та господарськими спорудами, що в свою чергу не передбачає жодних перепланувань, переобладнань та встановлення інженерних мереж, та не порушить ізоляції частин будинку. З урахуванням розташування житлового будинку і господарських споруд на земельній ділянці, існуючого порядку користування житлового будинку та земельною ділянкою, який склався з урахуванням забезпечення власнику доступу їх квартир та господарських будівель, споруд, а також можливість догляду за житловим будинком, здійснення перепланувань та добудов, суд вважає найбільш прийнятним та доцільним запропонований варіант № 2 згідно схеми №3 додатку 2 до висновку експерта, згідно якого позивачці [PERSON] пропонується надати у користування частину земельної ділянки з наступними геометричними розмірами по периметру, в метрах по ходу годинникової стрілки : 47,41; 1,5; 8,12; 0,23; 3,42; 1,5; 11,0; 2,0; 46,74; 13,89; 57,12; 8,03; 30,06; 7,19; 4,91; 24,3, площею 0,2049 га. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: partial