Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

До Корольовського районного суду м. Житомира надійшов позов [PERSON] , в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №339, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області від 19 червня 2020 року щодо звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "ПАРІС" заборгованості в сумі 19 678,09 грн, а також витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису нотаріуса в розмірі 250,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 03.07.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О. відкрито виконавче провадження №62472008 з примусового виконання виконавчого напису №339 від 19.06.2020, вчиненого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С., щодо звернення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "ПАРІС" заборгованості в сумі 19 678,09 грн, а також витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису нотаріуса в розмірі 250,00 грн. Вважає, що на час вчинення виконавчого напису у приватного нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості є безспірним. Спірний виконавчий напис вчинено з порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у зв`язку з чим підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 01.09.2020 у справі відкрито загальне позовне провадження у справі та залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка В.С. та приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкову Євгенію Олегівну. Ухвалою суду від 13.11.2020 у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову відмовлено. Ухвалами суду від 01.09.2020, 22.09.2020 витребувано у приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка Віктора Станіславовича належним чином завірені копії документів, що надавалися ТОВ "Фінансова компанія "ПАРІС" для вчинення виконавчого напису нотаріуса №339 від 19.06.2020. Вказані ухвали повернулись на адресу суду в конвертах з відміткою поштового відділу зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Ухвалами суду від 13.01.2021, постановленими без виходу до нарадчої кімнати, підготовче провадження у справі закрито, суд перейшов до подальшого розгляду справи по суті в порядку письмового провадження. Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позов, не заперечив щодо винесення заочного рішення суду. Відповідач та треті особи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзиву та пояснень на позовну заяву не подали. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведене, судом ухвалено проводити заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та наявні доказі у ній, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 19.06.2020 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем вчинено виконавчий напис №339 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "ПАРІС" (який є правонаступником АТ «РВС БАНК») заборгованості за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб шляхом прийняття ним публічної пропозиції банку та підписання заяви-договору № 0035407 від 11.07.2019 про надання кредиту, за період з 12.08.2019 по 05.03.2020 в сумі 19 678,09 грн, а також витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису нотаріуса в розмірі 450,00 грн. Заборгованість за кредитом складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14317,75 грн, заборгованості зі сплати 18% річних в розмірі 1211,10 грн, за комісією в розмірі 2769,24 грн, пені в розмірі 1380 грн. 26.06.2020 (вх.№ 3102 від 03.07.2020) директор ТОВ "ФК "ПАРІС" звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису від 19.06.2020 №339. До заяви додано: заяву-договір № 0035407 від 11.07.2019 про надання банківської послуги, що є договором про приєднання до публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, укладений між позивачем та АТ «РВС БАНК», про надання споживчого кредиту в розмірі 15384,62 грн; додаток № 1 до цього договору у вигляді графіку платежів та розрахунку загальної вартості споживчого кредиту та реальної річної процентної ставки; виконавчий напис. 03.07.2020 на підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О. відкрито виконавче провадження №62472008. Не погоджуючись із безспірністю заборгованості та винесеним виконавчим написом № 339, позивач звернувся до суду із цим позовом. Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на момент вчинення виконавчого напису) передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5). Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. В постанові Верховного Суду від 11.07.2019 р. у справі №461/4609/16-ц зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України Про нотаріат ). Але характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Варто також зазначити, що як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р. (далі - Постанова). Проте вказана Постанова не відносить кредитний договір до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідні зміни до Постанови та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постанову Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Разом з тим, Постанова Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» відповідно до Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 визнана судом незаконною та нечинною. Так, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, пп. б п. 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, зокрема, подаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З наявного виконавчого напису № 339 вбачається, що його було вчинено, зокрема, на підставі договору про відступлення права вимоги № 05/03/2020-1 від 05.03.2020 на користь ТОВ "ФК "ПАРІС", заяви-договору № 0035407 від 11.07.2019, а пеня стягнута на підставі п.7.3.11 Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Разом з тим, відповідачем та третьої особою - приватним нотаріусом не було подано, а матеріали справи не містять відповідних доказів подання нотаріусу договору про відступлення права вимоги, виписки з рахунку боржника, моменту виникнення заборгованості за споживчим кредитом, розрахунку заборгованості, договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який підписаний позивачем, тощо, які можуть підтвердити безспірність стягнення заборгованості за виконавчим написом. Крім того, стягнення за виконавчим написом пені в сумі 1380 грн на підставі п.7.3.11 договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який був розміщений на сайті банку АТ «РВС БАНК» та до якого, як вбачається із заяви заяви-договору № 0035407, [PERSON] приєднався шляхом її підписання (заяви), не може свідчити про правомірність нарахування та стягнення пені відповідно до цього договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, оскільки відсутні докази того, що на момент винесення виконавчого напису № 339 договір на сайті існував у тому ж вигляді і з тими ж умовами, які були передбачені на момент підписання позивачем заяви-договору № 0035407 і що саме з цими умовами договору був ознайомлений позивач. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази згідно вимог ст.ст.77 - 80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Згідно з ч.ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Отже, для обґрунтування правомірності своїх дій, відповідач повинен був надати суду докази, які стали підставою нотаріусу для видачі оспорюваного виконавчого напису. В порушення зазначених процесуальних норм права, відповідачем не спростовано доводи позивача, що зазначена заборгованість не є безспірною, в зв`язку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved