Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] (т.1 а.с.3-4) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору виконавчого комітету Іллічівської міської ради та третіх осіб про виселення без надання іншого житлового приміщення. Позивач [PERSON], обґрунтовуючи підстави позову посилається на те, що після смерті наймача квартири [PERSON], який помер у 2002 році та [PERSON], яка померла 14.01.2014 року, квартира [ADDRESS] була переведена в розряд службових та на підставі ордеру вказану квартиру їй надано в якості службової. 28.03.2014 року позивачці видано ордер на службову квартиру [ADDRESS], на підставі якого 28.03.2014 року вона зареєструвалася за вказаною адресою та 01.04.2014 року уклала договір найму вказаної квартири з КП «МУЖКГ» м.Іллічівська. Після смерті [PERSON] працівниками ЖЕД 3 КП «МУЖКГ» двері квартири [ADDRESS] було опечатано. Однак, в кінці березня 2014 року було виявлено, що в квартирі знаходяться відповідачі, які відмовилися виконати письмові вимоги про звільнення квартири. У звязку з цим позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить суд виселити [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. 25 квітня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до виконавчого комітету Іллічівської міської ради, [PERSON] про скасування рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради та визнання недійсним ордеру на житлову площу (т.1 а.с.43-47). [PERSON] мотивує свій позов тим, що 30 березня 1991 року Чорноморське виробниче обєднання рибної промисловості «Антарктика» видало ордер на вселення №188 в квартиру [ADDRESS] [PERSON] та його дружині [PERSON]. 11 листопада 1994 року приватизаційними платіжними дорученнями №440193 та №440194 [PERSON] та [PERSON] переказали організації орендарів ОП «Антарктика» грошову суму у розмірі два мільйони сто тисяч карбованців. [PERSON] помер 29.11.2002 року, [PERSON] померла 14.01.2014 року, дітей у померлих не було, позивач вказує, що він постійно проживав разом з [PERSON] у квартирі [ADDRESS]. Позивач стверджує, що померлі викупили спірну квартиру у Чорноморського виробничого обєднання промисловості «Антарктика» ще до того, як квартира №101 у складі житлового будинку по вул.Г.Сталінграду, 7 в м.Іллічівську була передана на баланс виконавчого комітету Іллічівської міської ради, але не отримали на неї правовстановлюючих документів. Позивач вказує, що з 2008 року по теперішній час постійно проживав у [INFO], але зареєстрований за іншою адресою. За час спільного проживання з [PERSON] він піклувався про неї, купував їй ліки, їжу, сплачував комунальні послуги і т.і. В кінці березня 2014 року, через 2,5 місяців після смерті родички позивача, в двері квартири №101 у житловому будинку №7 по вул.Героїв Сталінграду в м.Іллічівськ стали стукати якісь люди, які повідомили йому (позивачу), що вказана квартира передана відповідно до ордеру новому наймачу, тому він повинен її негайно звільнити. У звязку з цим, позивач, стверджуючи, що видачею ордеру, порушено його права, звернувся до суду з даним позовом та просить суд: - ордер від 28 березня 2014 року серії ІГ, виданий виконавчим комітетом Іллічівської міської ради [PERSON] визнати недійсним; - скасувати рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 27.03.2014 року за №86 «Про переведення в розряд службових квартири [ADDRESS] та надання її [PERSON]. Ухвалою Іллічівського міського суду від 26 вересня 2014 року обєднано в одне провадження з первісним позовом зустрічний позов [PERSON] до виконавчого комітету Іллічівської міської ради, [PERSON] про скасування рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради та визнання недійсним ордеру на житлову площу (т.1 а.с.175-176). Також, ухвалами Іллічівського міського суду від 26 вересня 2014 року (т.1 а.с.173-174) та від 10 листопада 2014 року (т.1 а.с.198-199) до участі у справі у якості третіх осіб із самостійними вимогами на предмет спору залучено [PERSON] та [PERSON]. Так, 25.06.2014 року [PERSON] звернулася до суду з вимогами до [PERSON], [PERSON], третя особа виконавчий комітет Іллічівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, стверджуючи, що 11.01.2014 року померла її рідна тітка [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді кімнати у гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Третя особа із самостійним вимогами [PERSON] вказує в позові, що померлі викупили спірну квартиру у Чорноморського виробничого обєднання промисловості «Антарктика» ще до того, як квартира №101 у складі житлового будинку по вул.Г.Сталінграду, 7 в м.Іллічівську була передана на баланс виконавчого комітету Іллічівської міської ради, але не отримали на неї правовстановлюючі документи. 11 листопада 1994 року приватизаційними платіжними дорученнями №440193 та №440194 [PERSON] та [PERSON] переказали організації орендарів ОП «Антарктика» грошову суму у розмірі два мільйони сто тисяч карбованців, тому викупили спірну квартиру у даного обєднання. Іллічівська міська рада без інвентаризації майна прийняла з балансу ДП «Антарктика» на баланс Іллічівської міської ради будівлі гуртожитку. [PERSON] вказує, що у спірній кімнаті разом з тіткою [PERSON] мешкав її племінник [PERSON]. За життя [PERSON] не встигла завершити оформлення майнових прав на спірну квартиру, тому вона, як спадкоємиця не може належним чином оформити спадщину. У звязку з цим [PERSON] стверджуючи, що вказана квартира була надана іншій особі без належних правових підстав, звернулася до суду з даною заявою та просить суд: - визнати за нею право власності на квартиру №101, розташовану за адресою: м.Іллічівськ, вул.Героїв Сталінграду, 7; - визнати недійсним ордер від 28.03.2014 року №01 серії ІГ, виданий виконавчим комітетом Іллічівської міської ради на імя [PERSON] та скасувати рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 27.03.2014 року за №86 «Про переведення в розряд службових квартири [ADDRESS] та надання її [PERSON]. 25.06.2014 року [PERSON] звернулася до суду із вимогами до виконавчого комітету Іллічівської міської ради Одеської області, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, стверджуючи, що 29 листопада 2002 року помер її рідний брат [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на частину квартири [ADDRESS], яка була придбана [PERSON] та [PERSON] та Чорноморським виробничим обєднанням рибної промисловості «Антарктика» [PERSON] було видано ордер №188 на вселення в цю квартиру. За життя [PERSON] не зареєстрували своє право власності на зазначену квартиру у встановленому порядку. [PERSON] вказує, що вона є спадкоємицею другої черги до майна померлого [PERSON], рішенням Іллічівського міського суду Одеської області їй було продовжено строк для прийняття спадщини, однак спадщину вона не може прийняти через відсутність правовстановлюючих документів. Також, їй стало відомо, що рішенням Іллічівської міської ради Одеської області квартиру [ADDRESS] переведено в розряд службових та [PERSON] видано ордер на дане службове приміщення. У звязку з цим [PERSON], стверджуючи, що таке рішення є незаконним, порушує її права як спадкоємця, звернулася до суду з даною заявою та просить суд: - визнати незаконним та скасувати рішення Іллічівської міської ради Одеської області №86 від 27.03.2014 року про переведення в розряд службових квартиру [ADDRESS] та надання її [PERSON]; - ордер від 28 березня 2014 року серії ІГ, виданий виконавчим комітетом Іллічівської міської ради [PERSON] визнати недійсним; - визнати за нею, як за спадкоємцем другої черги право власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири №101, що розташована в будинку №7 по вул.Героїв Сталінграда м.Іллічівська Одеської області. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 20 лютого 2015 року виділені в самостійне провадження, поєднані в одному провадженні вимоги: - [PERSON] про визнання за нею, як спадкоємцем другої черги право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], померлого 29 листопада 2002 року, а саме на ? частину квартири №101 в будинку №7, розташованого за адресою: Одеська область, м.Іллічівськ, вул.Героїв Сталінграду; - [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа виконавчий комітет Іллічівської міської ради про визнання в порядку спадкування на квартиру №101 в будинку №7, розташованого за адресою: Одеська область, м.Іллічівськ, вул.Героїв Сталінграду. В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] просили позовні вимоги про виселення задовольнити в повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову просили відмовити, надали письмові заперечення проти позову (т.1 а.с.72-73). Також сторони просили відмовити в задоволенні самостійних вимог на предмет спору третіх осіб [PERSON], [PERSON] про скасування рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради та визнання недійсним ордеру на службову житлову площу. Сторони мотивували свою позицію тим, що копії платіжних приватизаційних доручень, на які посилається позивач по зустрічному позову не мають ніякого відношення до спірної квартири, оскільки на їх думку, за вказаними дорученнями перераховані суми майнового сертифікату з метою приватизації підприємства Чорноморського рибовиробничого підприємства «Антарктика». Також сторони посилалися на те, що виданий ордер та рішення виконкому відповідають вимогам закону та підстави для їх скасування відсутні, тощо. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] були належним чином сповіщені про день і час судового розгляду справи, однак до суду не зявилися, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі (т.1 а.с.149, 216), зустрічні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Також, [PERSON] надав до суду заперечення проти первісного позову [PERSON] про виселення без надання іншого житлового приміщення (т.1 а.с.31-33), посилаючись на підстави, вказані в зустрічному позові та на те, що померлі [PERSON] викупили спірну квартиру у Чорноморського виробничого обєднання рибної промисловості «Антарктика», його дружина [PERSON] взагалі з ним в спірній квартирі не проживала, тощо. В судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] [PERSON] просила самостійні вимоги [PERSON] про скасування рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради та визнання недійсним ордеру на службову житлову площу задовольнити, посилаючись на підстави перелічені в позові та мотивуючи тим, що за життя [PERSON] звернувся до органу приватизації, але не встиг оформити право власності. У звязку з вищенаведеним, заявник вважає, що до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру. В судовому засіданні третя особа [PERSON] та її представник [PERSON] просили самостійні вимоги [PERSON] про скасування рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради та визнання недійсним ордеру на службову житлову площу задовольнити, посилаючись на підстави перелічені в позові та мотивуючи тим, що за життя [PERSON] звернувся до органу приватизації, але не встиг оформити право власності, тому [PERSON] у порядку спадкування після смерті [PERSON] має право вимагати визнання за нею права власності на ? частку спірної квартири. В судовому засіданні представник третьої особи виконавчого комітету Іллічівської міської ради [PERSON] підтримав позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про виселення з підстав викладених позивачем та просив у задоволенні зустрічного позову [PERSON] та самостійних вимог третіх осіб [PERSON] та [PERSON] про скасування рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради та визнання недійсним ордеру на службову житлову площу відмовити, посилаючись на безпідставність вимог. Заслухавши присутніх сторін по справі, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] (третя особа виконавчий комітет Іллічівської міської ради) про виселення [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення слід відмовити в повному обсязі та зустрічний позов [PERSON] до виконавчого комітету Іллічівської міської ради, [PERSON], самостійні вимоги на предмет спору третіх осіб [PERSON], [PERSON] про скасування рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради та визнання недійсним ордеру на службову житлову площу слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно із копією свідоцтва про шлюб (т.1 а.с.55), [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 14 листопада 1970 року другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (т.1 а.с.55). Згідно із копіями платіжних доручень №440193 та №440194 від 11 листопада 1994 року, завірених в судовому засіданні з досліджених оригіналів, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] переказали організації орендарів ОП «Антарктика» грошову суму у розмірі два мільйони сто тисяч карбованців (т.1 а.с.51-52). Чорноморським виробничим обєднанням рибної промисловості «Антарктика» [PERSON] було видано ордер №188 на вселення в квартиру [ADDRESS] (т.1 а.с.50). Згідно із довідкою, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO] з 12.06.1991 року по день смерті - 29.11.2002 року, [PERSON] була зареєстрована за вказаною адресою з 29.06.1991 року по день смерті 14.01.2014 року (т.1 а.с.14). Відповідно до копій свідоцтв про смерть, [PERSON] помер 29 листопада 2002 року (т.1 а.с.53), [PERSON] померла 11 січня 2014 року (т.1 а.с.54). Згідно з актом від 01.04.2014 року, складеного мешканцями будинку №7 по вул.Героїв Сталінграду в м.Іллічівську, зазначається, що з 2008 року по день складання акту, в квартирі [ADDRESS] разом з [PERSON] проживав [PERSON] (т.1 а.с.41). Після смерті подружжя відкрилася спадщина у вигляді рухомого та нерухомого майна. Згідно копії спадкової справи до майна померлого 29.11.2002 року [PERSON], до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] (т.2 а.с.111-141). Державний нотаріус [PERSON] листом №2115/01-16 від 19.11.2014 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно померлого [PERSON], мотивуючи тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно та розяснено право звернення до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом про визнання права власності на спадкове майно [PERSON], як спадкоємця за законом ІІ черги (т.2 а.с.149). Відповідно до копії спадкової справи до майна померлої 11.01.2014 року [PERSON] до нотаріальної контори звернулися із заявами про прийняття спадщини: - брат [PERSON], - брат [PERSON], - сестра [PERSON], - племінниця [PERSON] (за правом представлення), - двоюрідний онук [PERSON] (т.2 а.с.142-169). Після смерті [PERSON], яка померла 14.01.2014 року, квартира [ADDRESS] на підставі рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради №86 від 27.03.2014 року була переведена в розряд службових (т.1 а.с.8). На підставі вказано рішення, 28 березня 2014 року [PERSON] видано ордер №01 серії ІГ на вселення в квартиру [ADDRESS] (т.1 а.с.9), на підставі якого 28.03.2014 року [PERSON] 28.03.2014 року зареєструвалася за вказаною адресою (т.1 а.с.10) та 01.04.2014 року уклала договір найму вказаної квартири з КП «МУЖКГ» м.Іллічівська (т.1 а.с.12-13). Згідно копії акту від 31.03.2014 року, працівниками ЖЕУ-3 двері квартири [ADDRESS] було опечатано (т.1 а.с.18) та на імя [PERSON] видано припис про звільнення квартири за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.17). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Частиною четвертою статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. У силу статей 1, 3, 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність. Пленум Верховного Суду України в частині п'ятій пункту 13 постанови від 22 грудня 1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" зазначив, що в разі не передання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві. Отже, право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством. У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру. Про саме таке застосування Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" йдеться в пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності". Згідно із копією заяви, квитанції, завірених в судовому засіданні з досліджених оригіналів, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 14 листопада 1994 року звернулися до керівника органу приватизації про оформлення передачі у приватну власність квартири за адресою: [ADDRESS] (т.2 а.с.100-101). На вказаній заяві є печатка Чорноморського виробничого обєднання рибної промисловості «Антарктика», підписи заявників та керівника підприємства по обслуговуванню житла. В судовому засіданні позивачка [PERSON], її представник [PERSON] та представник третьої особи виконавчого комітету Іллічівської міської ради [PERSON] стверджували, що [PERSON] та [PERSON] не зверталися до органу приватизації із заявами про оформлення приватизації на спірну квартиру, посилаючись на те, що досліджувана в судовому засіданні вказана заява є сумнівною через її перебування у позивача. Однак, в судовому засіданні сторонами по справі не ставилися вимоги про визнання даної заяви недійсною та представник третьої особи виконавчого комітету Іллічівської міської ради [PERSON] пояснив, що 30.12.1996 року АК «Антарктика» передала, а Іллічівська міська рада прийняла житловий будинок №7 по вул.Г.Сталінграду та до 1994 року органом приватизації було Чорноморське виробниче обєднання рибної промисловості «Антарктика», яке видавало за заявами громадян свідоцтва про право власності на квартири. Вказане підтверджується копією акту приймання передачі відомчого житлового фонду у комунальну власність (т.2 а.с.210-215) та копією інвентаризаційної справи житлового будинку №7 по вул.Г.Сталінграду (т.2 а.с.10-39), з якої вбачається, що у 1993-1996 роках мешканцям будинку свідоцтва про право власності на житло видавалося Чорноморським виробничим обєднанням рибної промисловості «Антарктика». У подальшому свідоцтва про право власності видавалося іншим приватизаційним органом Іллічівською міською радою. Також, згідно з листом КП «Бюро технічної інвентаризації» від 18.12.2014 року, вказується, що [PERSON] та [PERSON] із заявою про приватизацію вищевказаної квартири до КП «БТІ» м.Іллічівська, яке здійснювало оформлення документів для приватизації до 31.12.2012 року не зверталися. Суд приходить до висновку, що у 1994 році, за життя, [PERSON] та [PERSON] зверталися до органу приватизації про приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS], яким на той час було Чорноморське виробниче обєднання рибної промисловості «Антарктика», але померли до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію. Таким чином, до їхніх спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру. Отже, виконавчий комітет Іллічівської міської ради приймаючи рішення про переведення в розряд службових квартири [ADDRESS] та надання її [PERSON] на підставі ордеру, не переконався про наявність вказаних обставин, не впевнився про коло спадкоємців та осіб, які проживали за вказаною адресою. Крім того, виконавчим комітетом Іллічівської міської ради проігноровано шестимісячний строк для прийняття спадщини спадкоємцями, передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України. Так, [PERSON] померла 14 січня 2014 року, а вже 27.03.2014 року рішенням виконавчого комітету Іллічівської міської ради за №86, квартира [ADDRESS] переведена в розряд службових та на підставі ордеру від 28.03.2014 року надана [PERSON] Вказані дії є грубим порушенням прав спадкодавців та підставою для визнання недійсним ордеру від 28.03.2014 року №01 серії ІГ, виданого виконавчим комітетом Іллічівської міської ради на імя [PERSON] і скасування рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 27.03.2014 року за №86 «Про переведення в розряд службових квартири [ADDRESS], надання її [PERSON]. Згідно ч.3 ст.116 Житлового кодексу Української РСР, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Отже, у звязку із встановленими в судовому засіданні обставинами, вимоги [PERSON] про виселення [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення є необґрунтованими, тому в їх задоволенні слід відмовити. Відповідно до ч.2 ст.58 Житлового Кодексу Української РСР, ордер може бути виданий лише на вільне житлове приміщення. Згідно із ст.59 Житлового Кодексу Української РСР, ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу у поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері житлове приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Згідно із ст.393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Outcome: approved