Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК"(далі - ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК") звернулося до суду із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29 травня 2008 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" є правонаступником прав та обов'язків Закритого Акціонерного Товариства Комерційний Банк "ПриватБанк", у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування позивача на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК"ПРИВАТБАНК". Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.п.3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в буд-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо умов прийняття буд-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідачка підписом у заяві підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та Банком Договір. [PERSON] свої зобов'язання по договору не виконує. Її заборгованість за зазначеним вище договором станом на 30 листопада 2014 року складає 25957 грн. 66 коп., з яких: 5951 грн. 18 коп. - заборгованість за кредитом; 14902 грн. 64 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3391 грн. 57 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом та нараховані штрафи відповідно Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - фіксована частина; 1212 грн. 27 коп. - процентна складова. Посилаючись на викладене просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та сплачений судовий збір в сумі 259,58 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив справу розглянути за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка та її представник у судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у позові у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Частиною 1 ст.634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з нормою ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За приписами ч.1, ч.2 ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що 29 травня 2008 року між ЗАТ КБ "Приватбанк"(після зміни найменування ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК") та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду підписом у заяві на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та Банком Договір. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі. Відповідно до п.6.5, 6.6 Умов та правил надання банківських послуг (далі Умов), позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п.8.6 Умов при порушенні строків платежів по буд-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. +5% від суми позову. Згідно розрахунку заборгованості, поданої позивачем, станом на 30 листопада 2014 року складає 25957 грн. 66 коп., з яких: 5951 грн. 18 коп. - заборгованість за кредитом; 14902 грн. 64 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3391 грн. 57 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом та нараховані штрафи відповідно Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - фіксована частина; 1212 грн. 27 коп. - процентна складова. Заперечуючи проти заявлених вимог, відповідачка, зокрема, посилалася на те, що позов Банком подано за межами позовної давності й просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Згідно з ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Відповідно до пункту 3.1 Умов і правил надання банківських послуг (розділ І), для надання послуг Банк відкриває клієнту Картрахунки, видає клієнту Картки. Їх вид і строк дії визначений у заяві і в Пам'ятці клієнта. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, указаного в розділі «Відмітки банку» заяви. Відповідно до пункту 9.12 цих же Умов, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не попередить другу сторону про припинення дії договору, він автоматично поновлюється на такий же строк. З огляду на ці обставини суд враховує не тільки положення пункту 9.12 Умов і правил надання банківських послуг про автоматичне продовження дії договору в разі неподання заяви про припинення, а й строк дії кредитної картки. Відповідно до змісту анкети позичальника - відповідачки від 29 травня 2008 року строк дії карти становить 12 місяців. Відповідно до п. 6.9 Умов та правил надання банківських послуг у випадку виникнення заборгованості держателя за картрахунком клієнт зобов'язується погашати заборгованість впродовж 30 днів з моменту її виникнення. Враховуючи, що кредитна картка відповідачці видана 29 травня 2008 року і строк її дії складає 12 місяців, а позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що ним перевипускалась кредитна картка відповідачки, строк дії картки, а відтак і кредитної лінії (строк, на який надавався кредит) становить 1 рік. Оскільки строк дії картки відповідає строку кредитної лінії та становить 1 рік, позичальник повинна була повністю повернути кредитні кошти у термін до 29 травня 2009 року, проте вказане зобов'язання вона не виконала. Разом з тим, як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, останній платіж відповідачкою було зроблено 06 лютого 2009 року. Дану обставину підтвердила і відповідачка у судовому засіданні. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частин 3, 4 ст. 267 цього ж Кодексу позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 06 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13 зазначено, що відповідно до ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушенням боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. У даній справі з урахуванням умов кредитного договору, терміну дії кредитної картки у Банку, як кредитора виникло право на звернення до суду з 07 лютого 2009 року. Позов Банком подано 25 грудня 2014 року, тобто після спливу встановленої ст. 257 ЦК України позовної давності тривалістю у три роки. Тому, за наявності заяви відповідачки про застосування позовної давності, у задоволенні позову ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до [PERSON] слід відмовити саме за спливом позовної давності. У відповідності до роз'яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що їх довірителем пропущено з поважних причин строк для звернення до суду з позовом. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" у задоволенні позову у зв'язку з пропуском ним строку позовної давності. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 526, 530, 533, 536, 549-552, 610, 625, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: dismissed