Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

28 листопада 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь 67030 грн. 00 коп. неустойки (пені) за прострочені платежі із присуджених аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтувала такими обставинами: Гайворонським районним судом Кіровоградської області 22.11.2020 року видано виконавчий лист № 2-1556 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . При примусовому виконанні вказаного виконавчого листа загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 25.09.2018 року становить 67030 грн. 00 коп. Посилаючись на положення ст.196 СК України, просить суд стягнути на її користь з відповідача неустойку (пеню) за прострочені платежі із вказаних аліментів у розмірі 67030 грн. 00 коп. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з наведених у ньому підстав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки відповідач суд не повідомив, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Гайворонський районний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Кіровоградській області в судове засідання представника не направив, направивши клопотання про розгляд справи за відсутності представника та з заявою про відсутність заперечень проти позову. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, встановив: Відповідно до Розрахунку заборгованості [PERSON] згідно виконавчого листа № 2-1556 від 22.11.2020 року, виданого державним виконавцем Гайворонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Єфременко Т.І. та завіреного 04.11.2019 року начальником Гайворонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Косіловським М.С., загальна сума заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів станом на 25.09.2018 року становить 67030 грн. 00 коп., з яких - 44036, 35 грн. власне заборгованість із сплати аліментів і 22993,35 грн. сума штрафу, застосована постановою виконавця від 10.09.2018 року в порядку заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Відповідно до доданого позивачем до позову розрахунку 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення вказаної суми аліментів станом на 25.11.2019 року становить 581271, 19 грн. Суд приходить до висновку, що до визначених судом правовідносин сторін підлягають застосуванню такі правові норми: Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". За змістом ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому, сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різнитись. Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). (Постанова Верховного Суду України від 03.02.2016 року у Справі № 6-1477цс15). Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Оскільки аліменти призначаються та виплачуються щомісяця, то неустойка (пеня) від суми несплачених аліментів нараховується не на загальну суму заборгованості, а базою для її нарахування є сума чергового несплаченого місячного платежу. При цьому її нарахування не обмежується тим місяцем, коли мали бути сплачені аліменти, а здійснюється за кожен день прострочення по кожному місячному платежу окремо до повного погашення заборгованості. За загальним правилом, право на стягнення неустойки (пені) в особи виникає у зв`язку із юридичним фактом порушення нею обов`язку зі сплати аліментів на утримання дитини. При цьому, виконання такого обов`язку з порушенням строків сплати та наступне погашення заборгованості не звільняє особу від відповідальності у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення виконання обов`язку зі сплати аліментів. Суд приймає за достовірне наданий позивачкою розрахунок пені, розрахований відповідно до розміру заборгованості по аліментах помісячно. Тому позов у частині вимоги про стягнення неустойки (пені) з відповідача ґрунтується на наведених вище вимогах закону і підлягає задоволенню. Разом з тим, суд зважає на вказане положення абзацу 2 частини 1 статті 196 СК України, відповідно до якої у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Виходячи з них, максимальний розмір пені, нарахований відповідачеві, повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", тобто: 67030 грн. 00 коп. (загальна сума заборгованості) - 22993, 35 грн. (сума застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження"), що дорівнює 44036, 35 грн. Тобто позов підлягає частковому задоволенню - на вказану суму 44036, 35 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 1970, 89 коп. витрат на професійну правову допомогу та на користь держави 539, 83 грн. судового збору.

Outcome: partial