Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 23 березня 2018 року до Рівненського міського суду Рівненської області звернулася [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] Саєба Ягуба про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. В якому зазначила, що з відповідачем по справі [PERSON] Саєбом Ягубом вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2011 року, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1789. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] Роксину Саєбівну, [INFO]. Зазначає, що відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, свої інтереси він ставить вище інтересів сімї та неодноразово принижував її гідність. Вказує, що з [PERSON] Саєбом Ягубом з травня 2017 року спільно не проживають, у них часто стали виникати конфлікти та непорозуміння, сім»я розпалась, існує формально, а тому просить шлюб, зареєстрований між ними 11 листопада 2011 року, розірвати дитину залишити на проживання з нею та відновити їй дошлюбне прізвище «Бізюк». Відповідач [PERSON] Саєб Ягуб подав до суду письмовий відзив, в якому зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає лише в частині розірвання шлюбу, однак заперечує ті обставини, на які позивач покликається як на підставу для її задоволення. З позовною вимогою про залишення проживати з [PERSON] їхньої малолітньої дитини [PERSON] Роксини Саєбівни за адресою: м. Рівне, вул [PERSON], 16, кв. 30, він категорично не погоджується, вважає її такою, що не підлягає до задоволення. Позивач [PERSON] подала до суду письмову відповідь на відзив, в якому зазначила, що відповідач не проживає з нею однією сім"єю досить значний період, не веде спільного господарстваза. За період сумісного життя з [PERSON] Саєбом Ягубом не було придбано житла, а відтак вони проживають в даній квартирі за адресою: м. Рівне, вул [PERSON], 16/30 разом з її батьками. Стосовно їх дитини просить додатково взяти до уваги те, що частина квартири, де вона з дочкою проживає належить їй на підставі свідоцтва про право власності. Її місячний дохід складає 4000 грн, крім того отримує додатковий дохіду розмірі 2000 грн за надання послуг перекладу. Добробут та спокій її дочки наразі є головною метою. В судовому засіданні позивач та представник позивач позовні вимоги підтримали та просять позов задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав, зазначає, що не хоче розлучатися, оскільки він не зможе спілкуватися з дитиною. 2. Заяви, клопотання. 2.1. 11.04.2018 року позивач подала заяву про долучення до матеріалів справи оригіналу свідоцтва про шлюб на виконання вимог ухвали Рівненського міського суду від 26.03.2018 року без руху. 2.2. 23 травня 2018 року представник відповідача заявив клопотання про залучення перекладача у справі, у зв"язку з тим, що відповідач [PERSON] Саєб Ягуб є громадянином Ісламської республіки Іран та не володіє мовою, якою здійснюється цивільне судочинство. 2.3. 05 вересня 2018 року представник відповідача заявив клопотання про об"єднання справ в одне провадження в порядку ст.ст. 43,49,188 ЦПК України, зазначаючи, що в провадженні Рівненського міського суду також перебуває цивільна справа [PERSON] Саєба Ягуба до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки і піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання дитини. Вважає, що об"єднання вказаних справ у одне провадження є доцільним. 2.4. 03 жовтня 2018 року позивач подала письмову заяву, в якій просить позовну заяву в частині визначення місця проживання дитини залишити без розгляду. 2.5. 03 жовтня 2018 року відповідач в судовому засіданні заявив клопотання про надання строку на примирення для збереження сім"ї. 3. Інші процесуальні дії у справі. 3.1. 26 березня 2018 року ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області позовну заяву [PERSON] залишено без руху (а.с. 11). 3.2. 12 квітня 2018 року судом було винесено ухвалу про відкриття загального позовного провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] Саєба Ягуба про розірвання шлюбу (а.с. 16). 3.3. 23 травня 2018 року ухвалою Рівненського міського суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Рівненської міської ради (а.с. 73). 3.4. 23 травня 2018 року ухвалою Рівненського міського суду залучено до участі у справі перекладача із знанням англійської мови для перекладу судового процесу та процесуальних документів (а.с. 74). 3.5. 03 жовтня 2018 року ухвалою Рівненського міського суду відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] Саєба Ягуба - [PERSON] про об"єдання справ в одне провадження. 3.6. 03 жовтня 2018 року ухвалою Рівненського міського суду позовну заяву\~[PERSON] до\~[PERSON] Саєб \~Ягуба про\~розірвання шлюбу\~та визначення\~місця проживання\~дитини в\~частині визначення\~місця проживання\~дитини\~залишено без\~розгляду (а.с. 146,147). 3.7. Ухвалою суду від 03 жовтня 2018 року клопотання відповідача [PERSON] Саєба Ягуба про надання строку для примирення задоволено та надано сторонам строк для примирення тривалістю 1 (один) місяць. Провадження у справі зупинено до закінчення строку, визначеного для примирення сторін та судове засідання по справі призначено на 09\~год.\~00\~хвилин 26 листопада \~2018\~року в приміщенні Рівненського міського суду (м. Рівне, вул. Шкільна, 1) (а.с. 151). 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Виконуючи приписи ст.ст.264, 265 ЦПК України суд зазначає таке. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 11 листопада 2011 року, актовий запис № 1789 (а.с. 15). Судом встановлено і дана обставина визнана сторонами, що у сторін є спільна одна дитина, [PERSON] Роксина Саєбівна, [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи, що обставини щодо наявності однієї спільної неповнолітньої дитини сторонами визнаються, обгрунтованого сумніву щодо достовірності та добровільності їх визнання у суду немає, а відтак, вони не підлягають доведенню в судовому засіданні. \~ \~ \~ \~ 5. Мотивована оцінка аргументів сторін та норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та мотиви відхилення доводів сторін. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Як слідує з ч. 2 ст. 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З пояснень позивача та його представника в судовому засіданні слідує, що сторони з травня минулого року не підтримують сімейних стосунків. Позивач зазначає, що заперечує проти збереження шлюбу. Судом на виконання вимог п.10 постанови пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» було надано сторонам строк для примирення терміном один місяць. В судовому засіданні встановлено, що примирення не настало, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Подальше збереження шлюбу та спільне проживання неможливе та суперечить інтересам позивача. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України далі СК). Згідно до ч. 1 ст. 110 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Представник відповідача під час судового засідання заявив, що позивачка не обгрунтувала належними, допустимими й достатніми доказами обставин, що свідчать про дійсні причини розлучення. Дана позовна заява містить лише формальні підстави, які не мають нічого спільного з фактичними обставинами справи. Подання дружиною його довірителя позову про розірвання шлюбу було неочікуваним, непередбачуваним та шокувало відповідача викладеними у ній голослівними твердженнями, адже його довіритель задля добробуту та фінансової стабільності сімї багато працює, має власний бізнес, а тому подорожує в справах бізнесу країнами Європи та Азії. Періодично відповідач має закордонні відрядження, позивачці були відомі умови роботи Саєба [PERSON]. Судом не здобуто, а стороною відповідача не доведено, що сторонни підтримують шлюбні стосунки, а відтак формальне існування реєстрації шлюбу, суперечить інтересам позивача. Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об»єктивну недоступність для оточуючих, суд не вправі покладати в рішенні обов»язку збереження сім»ї на одного з подружжя, як просить відповідач, при наявності на це категоричного заперечення позивача. Оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечать його інтересам, суд, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ч. 1 ст. 113 СК). Відповідно вимога позивача про відновлення їй дошлюбного прізвища «Бізюк» після розірвання шлюбу підлягає до задоволення. 6. Судові витрати. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено суму судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 704 грн. 80 коп., вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved