Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

[PERSON] 04.11.2019 року звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог просила стягнути з відповідача на її користь упущену вигоду згідно договору №01380RX від 08.08.2008 р. квартиру однокімнатну або кошти у сумі 27000 доларів США; стягнути моральну шкоду в розмірі 110000,00 грн. В обґрунтування позову вказала, що 08.08.2008 р. між нею та ВАТ "Морський транспортний банк" в м. Херсоні укладений кредитний договір №01390/RX, строком дії до 07.08.2022 року. Предметом укладеного договору було надання кредитних коштів шляхом перерахування з позичкового рахунка на поточний/картковий рахунок позичальника № [NUMBER] у банку з 08.08.2008 р., у вигляді непоновлювальної кредитної лінії в сумі 31039,00 доларів США на наступні цілі: 27000,00 на споживчі потреби та 4039,00 доларів США на сплату страхових платежів, у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 12,9% річних. Вказує, що банк порушив її права споживача, оскільки його діяльність при наданні їй фінансових послуг була нечесною, банк винен у тому, що договір складено у порушення закону тощо. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.12.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. 11.09.2020 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому просила застосувати позовну давність, відмовити у задоволенні позову. Вказала, що позовна заява не містить ціни позову, обґрунтованого розрахунку позовних вимог, викладу обставин справи та зазначення доказів. Замість обґрунтування своїх позовних вимог позивачка цитує законодавчі акти, що робить неможливим встановлення причинно-наслідкових зв`язків між вимогами позивачки та порушеними правами споживача. Позивачка звертаючись до суду з позовом у порядку захисту прав споживачів, вказує, що кредитні кошти у сумі 31039 доларів США не отримувала, водночас як рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 07.11.2012 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 20.12.2012 р. у справі №2120/10837/12 за позовом [PERSON] до ПАТ "Марфін Банк" про визнання договору недійсним, було встановлено, що кошти за кредитним договором були отримані особисто позичальником на підставі заяв із підписом позичальника. До того ж, судом зроблено висновок, що посилання позивача на порушення вимог закону"Про захист прав споживачів" є безпідставними, оскільки до укладення кредитного договору позивачу було повідомлено про всі його істотні умови, та позивачем було підписано кредитний договір, що свідчить про те, що з ними вона ознайомилася та вони їй відомі. Вважає вимоги позивачки безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, позивачкою заявлено вимоги після спливу строку позовної давності, оскільки позивачка дізналася про порушення своїх прав 01.08.2008 р., коли банк "шантажував" її квартирою, а вперше позивачка звернулася до суду про визнання договору недійсним 12.09.2012 р., тобто строк позовної давності сплив 12.09.2015 р., а з позовом вона звернулася 01.11.2019 року. 14.09.2020 року позивачкою подано заяву про зміну підстав позову, у якій вказала, що нею сплачено всі зобов`язання, банком надано їй довідку про відсутність претензій до неї, сина, надано витяг з реєстру про зняття заборони на відчуження квартири, що є в іпотеці, але відмовився припинити дію договорів, чим порушив п. 5 кредитного договору та її права як споживача. Просила змінити підставу позову та вважати розірваним кредитний договір №01390/RX від 08.08.2008 р., оскільки після повного її виконання зобов`язань за договором за відомостями банка 24.09.2019 р., банком односторонньо порушено умови п. 5 договору: відмова припинити дію договору та прив`язаних до нього договорів: кредитного, поруки сина, договору на договірне списання. Порушення одностороннє договору є порушенням її прав споживача та воно триває досі. 14.09.2020 року позивачкою подано відповідь на відзив, у якій вказала, що нею виконано всі зобов`язання, однак, банк підтвердив, що саме ним не виконано своїх зобов`язань по відношенню до неї, а саме не сплачено різницю 10539 доларів США, які перераховано на виплату кредиту по договору №01290/rx. Зазначила, що при зверненні до суду у 2012 році посилалася на те, що грошові кошти не одержувала у банку з кодом ЄДРПОУ 21650966, оскільки їй не відкрито ні одного рахунку у вказаному банку; але нею не заперечувалося, що гроші у сумі 20500 дол. США їй видали у касі банку 33647539, про що свідчили заявки на 20500 доларів США. Її договір з банком був про безготівковий кредит. Нею надсилався лист до банку щодо розірвання договору, однак відповідь їй не надали. При повторному зверненні 04.02.2019 р. до банку отримала лист, в якому вказано було про те, що банк не має правових підстав для розірвання кредитного договору та договору іпотеки оскільки зобов`язання не виконані в повному обсязі. Щодо позовної давності, вказала, що про порушення своїх прав дізналася 23.09.2020 р., коли банк відмовив припинити дію договору. Просила визнати, що кредитний договір №01390/rx має бути розірвано з поверненням їй сплачених коштів. 22.12.2020 року позивачкою подано відповідь на відзив, у якій вказала, що при укладенні кредитного договору мала намір придбати квартиру, яка коштувала 27000,00 доларів США, однак банком надано їй 20500,00 доларів США, та повідомили, що більше грошей не дадуть, хоча зарезервують. Вона почала віддавати по 350 дол. США у місяць починаючи з серпня 2008 р. У 2012 році хотіла визнати договір недійсним, однак судом відмовлено та порекомендовано договір розірвати, аби не сплачувати зайвих грошей. Банк неодноразово у своїх листах завіряв її про вказане, але лише після того як нею будуть віддані всі гроші. Вона повернула гроші, але ж додатково 22 тисяч доларів США віддала, поки на квартиру чекала. Банк більше року не бажає розірвати з нею договір, хоча і завіряли її, що вказане зроблять. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.12.2020 року вирішено перейти від розгляду за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 15.01.2021 року позивачкою подано уточнення позовних вимог, відповідно до яких просила стягнути з відповідача на її користь упущену вигоду згідно договору №01380RX від 08.08.2008 р. квартиру однокімнатну або кошти у сумі 27000 доларів США; стягнути моральну шкоду в розмірі 110000,00 грн. 14.01.2021 року представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, у яких просила відмовити у задоволенні позову. Вказала, що 08.08.2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Морський транспортний банк" (08.07.2010 р. змінено назву та тип товариства на ПАТ "Марфін банк", 05.03.2018 р. змінено найменування на Публічне акціонерне товариство "МТБ Банк"), та [PERSON] було укладено кредитний договір №01390/RX від 08.08.2008 р. Відповідно до умов кредитного договору, [PERSON] надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії на суму 27000,00 доларів США на споживчі потреби і 4039,00 доларів США на сплату страхових платежів зі сплатою 12,9% річних за користування кредитом, спосіб погашення кредиту було встановлено - ануїтент, щомісячний платіж становив 348,83 долара США, термін погашення кредиту 07.08.2022 р. В якості забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором, між банком та [PERSON] укладено договір поруки №02228rx від 08.08.2008 р. Також, між банком та [PERSON] 08.08.2008 р. укладено договір іпотеки, відповідно до якого останнім було передано в іпотеку двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Зазначила, що питання щодо отримання позивачкою суми кредиту, погашення заборгованості досліджувалося судом при розгляді справи за позовом ПАТ "Марфін Банк" до [PERSON] . За час розгляду справи, позичальник сплатила заборгованість за кредитом, в зв`язку з чим, рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 29.05.2013 р. у справі №667/1179/13-ц було стягнуто з позичальника та поручителя солідарно пеню у розмірі 3278,33 грн. за кредитним договором №01380RX від 08.08.2008 р. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 17.12.2014 р. рішення суду залишено без змін. Вказала, що [PERSON] зверталася до суду з позовом про визнання недійсним кредитного договору в зв`язку з тим, що їй не було надано кредитні кошти, а також з підстав порушення банком Закону України "Про захист прав споживачів". Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 07.11.2012 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 20.12.2012 р. у справі №2120/10837/12 за позовом [PERSON] до ПАТ "Марфін Банк" про визнання договору недійсним було встановлено, що кошти за кредитним договором були отримані особисто позичальником на підставі заяв із підписом позичальника. До того ж судом зроблено висновок, що посилання [PERSON] на порушення вимог Закону України "Про захист прав споживачів" є безпідставними, оскільки до укладення кредитного договору їй було повідомлено про всі його істотні умови та позивачкою було підписано кредитний договір, що свідчить про те, що з ним вона ознайомилася та вони їй відомі. Щодо скарги [PERSON] про відмову банку припинити дію кредитного, іпотечного договорів та договорів поруки, вказала, що зобов`язання [PERSON] з її боку припинились виконанням, оскільки 24.09.2019 р. нею повністю сплачено заборгованість за кредитом, проценти та штрафні санкції. Зобов`язання банку також припинились внаслідок виконання, проведеного належного чином в частині видачі кредиту та відповідно до ст. 607 ЦК України неможливістю виконання зобов`язання у зв`язку з обставиною, за якою жодна із сторін не відповідає. Такою обставиною було обмеження видачі кредитів в іноземній валюті внаслідок прийняття Національним банком України постанови від 11.10.2008 р. №319 "Про додаткові заходи щодо діяльності банків", постанови від 04.12.2008 р. №413 "Про окремі питання діяльності банків", що унеможливило надання [PERSON] залишку неотриманого нею кредиту. Зазначила, що зобов`язання сторін за кредитним договором №01380RX від 08.08.2008 р. припинилися, що в свою чергу призвело до припинення дії договорів іпотеки та поруки. Банк повідомив [PERSON] , [PERSON] про припинення дії договорів та здійснив припинення обтяжень з нерухомого майна. Крім того, вказала, що з позовних вимог неможливо встановити, які саме права та інтереси позивачки порушені та яким чином розірвання кредитного договору спроможне поновити порушені на її думку банком права. Позивачкою не наведені правові підстави та обґрунтування її позовних вимог щодо стягнення з відповідача витрат за кредитом та моральної шкоди. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.01.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду за суттю. В судовому засіданні позивачки підтримала позов в повному обсязі та пояснила, що кредитний договір мав вади, вона не вірно розуміла, що укладає, її фактично ввели в оману, внаслідок чого вона сплатила кошти в 2 рази більше ніж отримала, а квартиру так і не придбала. Це є її упущена вигода, яку вона просить сягнути. Крім того, банк не виконав умови договору та в повному обсязі не видав їй кошти, визначені за договором, а включаючи в договір відповідний пункт, передбачав все наперед, це все спричинило їй шкоду, банк досі не пояснив, чому він з нею так учинив. Представник відповідача в судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним у відзивах. Вказала, що були судові рішення за цим кредитним договором, на час розгляду справи дія кредитного та іпотечних договорів припинена, обтяження зняті через повне виконання позивачкою її зобов`язань. Докази заподіяння шкоди позивачкою не надані. Просила відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні, суд на підставі ч.7 ст. 81 ЦПК України ухвалив здійснити перевірку у Державному реєстрі іпотек відомостей щодо зняття обтяжень з іпотечного майна. Відповідна довідка сформована та долучена до матеріалів справи. Суд, заслухавши вступні слова сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 08 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Морський транспортний банк" (08.07.2010 р. змінено назву та тип товариства на ПАТ "Марфін банк", 05.03.2018 р. змінено найменування на Публічне акціонерне товариство "МТБ Банк"), та [PERSON] було укладено кредитний договір №01390/RX від 08.08.2008 р. Відповідно до умов кредитного договору, [PERSON] надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії на суму 27000,00 доларів США на споживчі потреби і 4039,00 доларів США на сплату страхових платежів зі сплатою 12,9% річних за користування кредитом, спосіб погашення кредиту було встановлено - ануїтент, щомісячний платіж становив 348,83 долара США, термін погашення кредиту 07.08.2022 р. (арк. справи 9-11). 08 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Морський транспортний банк" та [PERSON] було укладено договір-доручення на договірне списання, за умовами якого клієнт доручає банку здійснювати договірне списання грошових коштів: з поточного рахунку № [NUMBER] в Філії банку на транзитний рахунок № [NUMBER] для погашення заборгованості та відсотків за користування кредитом в розмірі щомісячного ануїтентного платежа 348,83 дол. США, передбачених у кредитному договору №01290/RX від 08.08.2008 р. Строк дії договору встановлено по 07.08.2022 року (арк. справи 14). Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 07.11.2012 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" про визнання договору недійсним, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено за необґрунтованістю (арк. справи 40). Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 20.12.2012 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 07.11.2012 року залишено без змін (арк. справи 38-39). Вказаними судовими рішеннями встановлено та не підлягає доведенню під час розгляду цієї справи на підставі ч.4 ст. 82 ЦПК України, щодо отримання позивачкою кредитних коштів у розмірі 20500,00 доларів США, а саме: 11.08.2008 року -3000,00 доларів США; 15.08.2008 року -10000,00 доларів США; 29.09.2008 року - 4000,00 доларів США та 17.10.2008 року - 3500,00 доларів США; зміни порядку бухгалтерського обліку, автоматичної зміни реквізитів рахунків банку та повідомлення про це [PERSON] . При розгляді справи суди дійшли висновку про відсутність умислу в діях ПАТ «Марфін банк» на ведення позивача в оману щодо істотних обставин, що мали значення на час укладення договору. Заочним рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 29.05.2013 року позов Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено; стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" заборгованість за кредитним договором №01390/RX від 08.08.2008 р. 3278,33 грн., та судовий збір по 792,81 грн. з кожного (арк. справи 138-139). Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 17.12.2014 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, заочне рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 29.05.2013 року залишено без змін (арк. справи 140-141). При розгляді цієї справи судами була встановлена наявність заборгованості по тілу кредиту в сумі 18532,76 доларів США, пені в сумі 3278,33 грн. Вимоги щодо заборгованості за тілом кредиту залишені без розгляду. Листом ПАТ "МТБ Банк" №190/06 від 12.10.2018 р., [PERSON] повідомлено, що відповідно до підписаного з ВАТ "Морський транспортний банк", правонаступник якого є ПАТ "Марфін Банк", ПАТ "МТБ Банк" кредитного договору №01390/RX від 08.08.2008 р., його умови не виконуються в повному обсязі. Станом на 12.10.2018 р. наявна прострочена заборгованість по відсотках з 03.09.2018 р. в сумі 193,54 доларів США, пеня 523,08 грн. У відповідь на лист від 29.08.2018 р., який надійшов до банку 05.09.2018 р. надіслана копія графіку погашення кредитної заборгованості по кредитному договору №01390/RX від 08.08.2008 р., що є додатком №1 до договору та є невід`ємною його частиною, підписаний представником банку та [PERSON] особисто. Виписки по всім рахункам в ПАТ "МТБ банк" надаються на підставі заяви Клієнта відповідно до тарифів банку (арк. справи 32). ПАТ "МТБ Банк" листом від 20.03.2019 р. за вих. №190/06 на звернення [PERSON] від 04.02.2019 р. щодо кредитного договору №01390/RX від 08.08.2008 р. та договору іпотеки від 08.08.2008 р. повідомлено, зокрема, що станом на 20.03.2019 року заборгованість за кредитним договором становить 8704,14 доларів США і 523,08 грн., в тому числі: заборгованість по основному боргу за кредитом 8703,14 дол. США, пеня за несвоєчасну сплату платежів по кредиту 523,08 грн. До повного виконання зобов`язань за кредитним договором №01390/RX від 08.08.2008 р. банк не має правових підстав для розірвання зазначеного кредитного договору та договору іпотеки від 08.08.2008 р. (арк. справи 37). Згідно листа ПАТ "МТБ Банк" №280/06 від 24.09.2019 р., [PERSON] повідомлено, що станом на 24.09.2019 р. заборгованість за кредитним договором №01390/RX від 08.08.2008 р. перед Публічним акціонерним товариством "МТБ Банк" відсутня, кредит погашений у повному обсязі 24.09.2019 р. Кредитний договір №01390/RX від 08.08.2008 р. припинив свою дію, фінансових та майнових претензій за зазначеним кредитним договором ПАТ "МТБ Банк" не має (арк. справи 131). 24.09.2019 р. за вих. №249/06 ПАТ "МТБ Банк" [PERSON] повідомлено, що у зв`язку з погашенням кредиту у повному розмірі, станом на 24.09.2019 р. припинено дію договору поруки №02228rX від 08.08.2008 р. між Публічним акціонерним товариством "МТБ Банк", який є правонаступником Відкритого акціонерного товариства"Морський транспортний банк"/Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк", в зв`язку з погашенням кредиту у повному розмірі. Фінансових та майнових претензій за кредитним договором №01390/RX від 08.08.2008 р., договору поруки №02228rX від 08.08.2008 р., іпотечним договором №4011 від 08.08.2008 р. ПАТ "МТБ Банк" не має (арк. справи 132). 24.09.2019 р. за вих. №275/06 ПАТ "МТБ Банк" направлено лист до компетентних органів, у якому зокрема вказано, що у зв`язку з повним виконанням усіх зобов`язань за кредитним договором №01390/RX від 08.08.2008 р. та договором іпотеки, та припиненням дії відповідного договору іпотеки, просить зняти заборону відчуження з квартири під номером [ADDRESS] , яка була внесена до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі зазначеного договору, зареєстрованому в реєстрі №4012 від 08.08.2008 р. (арк. справи 133). [PERSON] ПАТ "МТБ Банк" листом №281/06 від 24.09.2019 р. повідомлено, що станом на 24.09.2019 р. усі рахунки за кредитним договором №01390/RX від 08.08.2008 р. закриті у зв`язку з погашенням кредиту у повному розмірі 24.09.2019 р. (арк. справи 134). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартири [ADDRESS] 24.09.2019 р. приватним нотаріусом Воєводіною І.М. на підставі повідомлення про виконання зобов`язання ПАТ «МТБ Банк» від 24.09.2019 р. зареєстровано припинення іпотеки. До припинення дії кредитного договору (24.09.2019 р.) з вимогами про його розірвання позивачка в судовому порядку не зверталася. У відповідності до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Як визначено в ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. В даному конкретному випадку на час звернення позивачки до суду дія кредитного та іпотечного договорів була припинені через виконання [PERSON] 24.09.2019 року зобов`язань за кредитним договором повною сплатою заборгованості за кредитом, процентів та штрафних санкцій. Щодо посилання позивачки на те, що банком не виконано його зобов`язання за кредитним договором щодо видачі їй залишку кредиту, суд звертає увагу на п. 2.3.6 Кредитного договору, за яким передбачено право банку відмовити у видачі кредиту (частини кредиту) у випадку встановлення Національним Банком України, Кабінетом Міністрів України, іншими органами влади будь-яких видів обмежень, при цьому банк звільняється від відповідальності за таку відмову. Відмова у видачі залишку кредиту в судовому порядку не оскаржена. Посилання позивачки на те, що після повного виконання нею зобов`язань за кредитним договором 24.09.2019 р. дія договорів не припинена спростовано як відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, так і відповідними листами на ім`я як позивачки, так і іпотекодавця, компетентних органів від 24.09.2019 р. Не отримання нею повідомлення про припинення її зобов`язань не спростовує таке припинення. Відповідно до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає. Виходячи з цього, позивач повинен довести факт спричинення збитків, та їх реальність, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Позивачка посилається на завдання їй збитків на Закон України «Про захист прав споживача», оскільки кредитний договір, має істотний недолік. Вказані посилання суд не може прийняти до уваги, оскільки судовими рішеннями, а саме по справі №2120/10837/12 встановлено, що до укладення кредитного договору позивачу було повідомлено про всі його істотні умови договору, та позивачем було підписано кредитний договір, що свідчить про те, що з ним вона ознайомилася та його істотні умови їй відомі. Згідно зі ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. За змістом зазначених норм розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. Відповідний висновок також міститься у постанові Верховного Суду від 07.08.2018 у справі №910/7981/17. Дія кредитного договору припинена, а тому його розірвання неможливе. Щодо безпосередньо наявності упущеної вигоди у вигляді вартості квартири у 27 тис. доларів США, яку позивачка збиралася купити за кредитні кошті та невиконання відповідачем договору в частині повної суми кредиту в 27 тис. доларів США. Вимагаючи відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. При цьому важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли в потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки. Отже, відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає. Як\~вже зазначалося\~раніше повна\~сума кредиту\~не була\~видана з\~огляду на\~положення п. 2.3.6 кредитного договору, яким передбачено право банку відмовити у видачі кредиту (частини кредиту) у випадку встановлення Національним Банком України, Кабінетом Міністрів України, іншими органами влади будь-яких видів обмежень, при цьому банк звільняється від відповідальності за таку відмову (Національним Банком України було внесено\~\~зміни, якими заборонено видачу кредитів в іноземній валюті, тому банк не мав правових підстав на надання чергової частини кредиту, про що ним було повідомлено позивача). Лист Нацбанку № 0010/48826 від 10.09.2018 р. не спростовує наявність обмежень-рекомендацій, встановлених Постановою Національного Банку України, що була прийнята після укладення кредитного договору. Відмова у видачі частини кредиту в судовому порядку не оскаржувалася. Таким чином, позивачкою не доведено наявність всіх чотирьох елементів складу правопорушення. Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог і з зазначених позивачем підстав, та виходячи з наданих доказів і встановлених на їх підставі конкретних обставин та правовідносин, суд не вбачає підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті позивачці - у якості упущеної вигоди 27 тис. доларів США чи відшкодування шкоди однокімнатною квартирою, а тому дійшов висновку про необґрунтованість позову та відмову у його задоволенні. Щодо моральної шкоди в розмірі 110 тис.грн. Згідно зі\~статтею 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При цьому, до істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; при цьому позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. З огляду на вищевикладене, закон пов`язує виникнення права на компенсацію моральної шкоди з випадками порушення прав особи. Проте, судом встановлено, що під час розгляду справи, в порушення положень ст. 76-81 ЦПК України, стороною позивачки не було надано суду жодного належного і допустимого доказу, що зі сторони відповідача їй була спричинена моральна шкода, як і не було надано будь-якого доказу на підтвердження реального розміру цієї шкоди, причинного зв`язку. Таким чином, під час розгляду справи не встановлено протиправних дій відповідача, що призвели до моральної шкоди, її розмір, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди в повному обсязі. Заходи забезпечення позову не застосовувалися. Судові витрати покладаються на позивачку відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України. Наявність судових витрат у стороні відповідача не встановлено. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Постанова в повному обсязі складена в нарадчій кімнаті 16 квітня 2021 року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed