Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

В січні 2015 року позивач Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», найменування якого з 17 червня 2009 року у відповідності до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» було змінено на Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» та [PERSON] 02.03.2007 року було укладено кредитний договір № 46/АК-007.07.2. Відповідно до п.п. 1.1, 1.5 кредитного договору банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 11 000 доларів США терміном по 02 березня 2014 року включно. Процентна ставка за кредитним договором встановлюється у розмірі 9 % процентів річних. Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору щомісячна плата за проведення розрахунків встановлюється в розмірі 0,2% від суми виданого кредиту. Згідно з п. 3.1. Кредитного договору Відповідач зобов'язався щомісячно до "10"-го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 131 доларів США. Пунктом 3.2 Кредитного договору визначено, що Позичальник зобов'язується повернути одержані кредити згідно з умовами цього договору не пізніше 02 березня 2014 року. Пунктом 3.9 Кредитного договору, визначено, що за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів чи плати за проведення розрахунків, сплачувати Банку пеню за кожен день пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у п. 1.5 цього Договору, від суми простроченого платежу. Позивачем виконано свої зобов'язання за Кредитним договором, та надано кошти у розмірі 11 000 доларів США, що підтверджується копією заяви про видачу готівки № 571 50 від 02.03.2007 року та випискою по рахунку. Відповідач свої зобов'язання за Кредитним договором щодо повернення отриманих ним кредитних коштів в встановлений строк та сплатити нарахованих процентів за користування кредитом та інших платежів не здійснює, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Тому станом на 24.01.2014 року заборгованість відповідача щодо повернення кредитних коштів становить 6 969,71 ( шість тисяч дев'ятсот шістдесят дев'ять доларів США 71 центів) доларів США та 7029,09 ( сім тисяч двадцять дев'ять гривень 09 коп.) гривень, яка складається з: суми поточної заборгованості за кредитом - 258.00 доларів США; суми простроченої заборгованості за кредитом складає - 5108,59 доларів США; суми поточної заборгованості за процентами по кредиту - 31,76 доларів США суми простроченої заборгованості за процентами по кредиту - 1571,36 доларів США; суми поточної заборгованості за платою по кредиту - 175,85 грн. суми простроченої заборгованості за платою по кредиту - 6847,24грн. Заборгованість відповідача щодо сплати пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості становить - 17 234,5 ( сімнадцять тисяч двісті тридцять чотири гривень 50 коп.) гривень, яка складається з: сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом складає: 11 687,20 гривень; сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту складає: 3550,42 гривень; сума пені за несвоєчасне погашення плати по кредиту: 1996,88 грн. Крім того, позивачем зазначено, що відповідач зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встанвленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. Тому, станом на 05.01.2015 року загальна сума трьох процентів річних від суми простроченої кредитної заборгованості та інфляційних втрат від суми простроченої плати за кредит станвить 2991,21 ( дві тисячі дев'ятсот дев'яноста одна гривня 21 коп.) гривень, з яких: сума трьох відсотків річних від суми простроченого кредиту складає: 1989,28 грн.; сума трьох відсотків річних від суми прострочених процентів по кредиту складає 611,88 гри.: сума трьох процентів річних від суми прострочень плати по кредиту 332,83грн. сума інфляційних втрат від суми простроченої плати за кредитом 57,22 грн. Тому, позивач просив суд стягнути з [PERSON] [INFO], (паспорт: [NUMBER] виданий 18.10.1995 року Києво-Святошинським РВ ГУ МВС України в Київській обл.; ІНН: [NUMBER] Місце проживання/реєстрації, [ADDRESS]) на користь Публічного акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК" заборгованість за кредитним договором № 46/АК-007.07.2 від 02.03.2007 року: суму заборгованості за кредитом та процентами - 6969,71 ( шість тисяч дев'ятсот шістдесят дев'ять доларів 71 центів) доларів США; суму заборгованості за платою по кредиту - 7023,09 ( сім тисяч двадцять три гривень 09 коп.) гривень. суму пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості - 17 234,49 ( сімнадцять тисяч двісті тридцять чотири гривень 49 коп.) гривень. суму трьох процентів річних від суми простроченої кредитної заборгованості 2 933,99 (дві тисячі дев'ятсот тридцять три гривні 99 коп.) гривень; суму інфляційних втрат від суми простроченої плати за кредитом 57,22( п'ятдесят сім гривень 22 коп.) гривень судовий збір в розмірі 825,58 грн. До початку розгляду справи представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог в порядку ст. 31 ЦПК України та просив суд стягнути з [PERSON] [INFO], (паспорт: [NUMBER] виданий 18.10.1995 року Києво-Святошинським РВ ГУ МВС України в Київській обл.; ІНН: [NUMBER], місце проживання/реєстрації, [ADDRESS]) на користь Публічного акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК" заборгованість за кредитним договором № 46/АК-007.07.2 від 02.03.2007 року: суму заборгованості за кредитом та процентами - 7 019,99 доларів США; суму заборгованості за платою по кредиту - 7 456,18 гривень. суму пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості - 53 491,07 гривень. суму трьох процентів річних від суми простроченої кредитної заборгованості 9 036,95 гривень; суму інфляційних втрат від суми простроченої плати за кредитом 1 729,67 гривень судовий збір в розмірі 1 827,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, до суду направив заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі. Просив позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, а також те, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд ухвалив провести заочний розгляд справи відповідно до ст. 224 ЦПК України, та ухвалити по справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України встановлено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У відповідності до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як встановлено в судовому засіданні, 02.03.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», найменування якого з 17 червня 2009 року у відповідності до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» було змінено на Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 46/АК-007.07.2. Згідно п.п. 1.1, 1.5 кредитного договору банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 11 000 доларів США терміном по 02 березня 2014 року включно. Процентна ставка за кредитним договором встановлюється у розмірі 9 % процентів річних. Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору щомісячна плата за проведення розрахунків встановлюється в розмірі 0,2% від суми виданого кредиту. Згідно з п. 3.1. Кредитного договору Відповідач зобов'язався щомісячно до "10"-го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 131 доларів США. Пунктом 3.2 Кредитного договору визначено, що Позичальник зобов'язується повернути одержані кредити згідно з умовами цього договору не пізніше 02 березня 2014 року. Факт видачі банком кредитних коштів за кредитним договором підтверджується заявою на видачу готівки № 571_50 від 02.03.2007 року та випискою по особовому рахунку [PERSON]. Пунктом 3.9 Кредитного договору, визначено, що за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів чи плати за проведення розрахунків, сплачувати Банку пеню за кожен день пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у п. 1.5 цього Договору, від суми простроченого платежу. Як вбачається з матеріалів справи згідно розрахунків наданих позивачем відповідач - [PERSON] за кредитним договором № 46/АК-007.07.2. від 02.03.2007 року має заборгованість, а саме: 7 019,99 дол. США - сума заборгованості по кредиту та процентам за весь період; 7 456,18 грн. - сума заборгованості за платою за обслуговування кредиту за весь період; 53 491,07 грн. - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, процентам та за платою по обслуговуванню кредиту за весь час; 9 036,95 грн. - сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам та за платою по обслуговуванню кредиту за весь час; 1 729,67 грн. - сума інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості за платою по обслуговуванню кредиту за весь час. Отже, позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі. Всупереч умов кредитного договору відповідачем [PERSON] не були виконані умови договору щодо здійснення відповідних платежів для погашення тіла кредиту та процентів. Однак, суд не може погодитись із розміром заборгованості по кредиту, виходячи з наступного. Стаття 256 ЦК України визначає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України передбачає, що, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так з матеріалів справи, вбачається що розрахунки по заборгованості відповідача, здійснені позивачем починаючи з липня 2007 року, а розрахунок пені здійснений починаючи з 2009 року. Будь-яких доказів поважності пропущення строку позовної давності в частині стягнення заборгованості по сплаті пені за період з 2009 року по 26.01.2014 року позивачем не надано. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача у межах строку позовної давності підлягають до задоволення, а тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають: основна заборгованість позивача по кредиту та процентам 7 019,99 дол. США; сума заборгованості за платою по обслуговуванню кредиту становитиме 7 456,18 грн. сума мені за останній рік прострочення 21 299,01 грн.; сума трьох відсотків річних від суми простроченої кредитної заборгованості 9 036,95 грн.; сума інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості за плату по обслуговуванню кредиту 1729,67 грн. В решті задоволення позову суд відмовляє. Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, про необхідність задоволення позову частково. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 256, 257, 261, 267, 525, 526, 625, 1054 ЦК України, та

Outcome: partial