Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом та зазначив, що з 07.11.2012 року працює у відповідача слюсарем-електриком. Відповідач не виплатив йому заробітну плату за вересень 2013 року у розмірі 2356,75 грн., яку просив стягнути. Посилаючись на те, що невиплатою заробітної плати йому було спричинено моральну шкоду, просив стягнути також з відповідача 1147 грн. моральної шкоди. У судове засідання позивач не прибув, про місце та час його розгляду повідомлений належно, подав заяву про розгляд справи в його відсутності, позов підтримав. Представник відповідача - Олефір І.Г., який діє на підставі довіреності, проти задоволення позову заперечував та пояснив, що дійсно у підприємства була заборгованість по зарплаті перед працівниками, однак це сталось не з його вини, а через невчасне перерахування підприємству коштів за перевезення пільгового контингенту пасажирів. Про заборгованість Управління соціального захисту населення перед КП БМР "Тролейбусне управління" за вересень та жовтень 2013 року надав акти звірки розрахунків. Пояснив також, що на час розгляду справи заробітна плата позивачу за вересень 2013 року виплачена у повному обсязі, про що надав відомість по заробітній платі та акт звірки розрахунків. Проти задоволення позову про стягнення моральної шкоди заперечував, вважаючи його необґрунтованим. Вислухавши представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з урахуванням такого. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог на підставі наданих суду доказів. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З наказу №342-к від 07.11.2012 року судом встановлено, що позивач прийнятий на роботу з 07.11.2012 року в Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради "Тролейбусне управління" слюсарем-електриком 6 розряду з ремонту електроустаткування з погодинно-преміальною системою праці за тарифною ставкою 12,06 грн./1 год. Згідно з довідкою №11/01 від 11.11.2013 р., заборгованість по заробітній платі перед позивачем за вересень 2013 року склала 2356,75 грн. Як встановлено судом з актів звірки розрахунків між Управлінням соціального захисту населення та КП БМР "Тролейбусне управління" за вересень та жовтень 2013 року, заборгованість Управління перед тролейбусним управлінням 01.11.2013 року становила 1327347,49 грн., зменшившись до 05.11.2013 року до 808481,75 грн. Як пояснив представник відповідача, часткове погашення Управлінням соціального захисту населення боргів перед тролейбусним управлінням дозволило частково погасити борги перед працівниками по зарплаті. Як вбачається з відомості №93 від 19.11.2013 р., заробітна плата за вересень 2013 р. позивачу була виплачена у повному розмірі у сумі 2356,75 грн. Згідно зі ст.43 Конституції України, право на працю включає можливість заробляти собі на життя працею, яку кожний обирає вільно або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.94 КЗпП України, ст.21 Закону України "Про оплату праці", працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку; всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці (ч.5 ст.97 КЗпП України). За порушення законодавства про оплату праці винні особи притягаються до відповідальності згідно з законодавством (ст.36 Закону України "Про оплату праці"). Враховуючи наведені норми та встановлені обставини, суд вважає, що відповідач довів перед судом відсутність заборгованості перед позивачем по заробітній платі за вересень 2013 року та відсутність своєї вини по її невиплаті, а тому у задоволенні цієї частини позовних вимог відмовляє. Залишаючи без задоволення вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, суд виходить з того, що позивач не довів ні її розміру, ні причинно-наслідкового зв'язку між її настанням та винними діями відповідача, ні самого факту її наявності. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed