Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із позовною заявою до [PERSON] , Директора Державного навчального закладу «Львівський професійний ліцей залізничного транспорту», третя особа: Орган опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, в якій просять надати [PERSON] та [PERSON] право на регулярні періодичні побачення та спілкування з їх дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , щодо яких [PERSON] та [PERSON] були позбавлені батьківських прав, а саме: [PERSON] стосовно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а [PERSON] стосовно [PERSON] , [INFO] , до повноліття дітей: ?щосуботи та щонеділі, у святкові дні та дні народження дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у присутності третіх осіб: [PERSON] або [PERSON] або представника органів опіки і піклування або представника навчального закладу, де навчаються діти або родичів дітей або з дозволу опікуна та піклувальника інших повнолітніх третіх осіб, з можливістю побачень у квартирі, що за адресою: [ADDRESS] , або у квартирі за адресою: [ADDRESS] , не менше, ніж 3 год., починаючи з 10.00 год. ?за попередньою згодою опікуна та піклувальника у інші дні в попередньо узгоджений час; також встановити можливість необмеженого спілкування з дітьми засобами телефонного, поштового та електронного зв`язку, що не передбачають безпосередньої фізичної присутності. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 15.04.2008 року Галицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції батьками неповнолітньої дитини є позивач - [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 15.04.2008 року Галицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції батьками неповнолітньої дитини є позивач - [PERSON] та [PERSON] . З 2005 року [PERSON] з власними дітьми не проживала, їх вихованням займався батько - позивач [PERSON] .. Через нетривалий період часу фактично матір`ю для дітей стала позивачка [PERSON] , з якою позивач [PERSON] почав проживати. Шлюб між ними був зареєстрований 20.11.2010 Галицьким відділом РАЦСу Львівського міського управління юстиції, актовий запис 270. У цьому шлюбі [INFO] народився син - [PERSON] , батьками якого, відповідно до свідоцтва про народження від 09.07.2010 року серії [NUMBER] , виданого Галицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції є позивач - [PERSON] та позивачка - [PERSON] . Проте, [PERSON] , завжди вважала [PERSON] та [PERSON] своїми дітьми, оскільки виховувала їх з раннього дитинства. Заочним Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27.12.2016 року у справі 461/6371/16-ц за позовом органу опіки і піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в інтересах дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , було позбавлено батьківських прав гр. [PERSON] та гр. [PERSON] відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та позбавлено батьківських прав гр. [PERSON] та гр. [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказаним вище рішенням Суду від 27.12.2016 року було передано [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, для подальшого влаштування дітей. Позивачі зазначають, що їх було позбавлено батьківських прав без їхньої присутності, проте вони ніколи не переставали цікавитись в опікуна і піклувальника любити і при найменшій можливості намагались бачитись з дітьми, оскільки опікуном і піклувальником дітей стала донька позивача [PERSON] - [PERSON] , тобто старша сестра дітей. Діти, зокрема теж не втрачали емоційного та духовного зв`язку з позивачами. Проте відповідачка [PERSON] , яка виховує дітей позивачів та піклується про них юридично позбавлена можливості надавати, їх біологічним матері і батькові можливість побачення з їхніми дітьми у зв`язку із позбавленням їх батьківських прав і заборонила будь - яке спілкування без рішення суду. У зв`язку із цим може втратитись емоційний зв`язок з дітьми, через що страждають не лише позивачі, а й діти. Втрачається найменша можливість відновлення батьківських прав у позивачів і відсутня можливість довести їм, батькам, що вони готові на все, щоб не втратити родинний зв`язок з дітьми і відновити довіру і любов їх дітей і налагодити взаємовідносини з дітьми. Позивачі взяли до уваги усі «уроки долі», абсолютно змінили у кращий бік своє життя, ведуть нормальний спосіб життя та просять суд, враховуючи, що діти не є усиновленими, проживають з донькою позивача, [PERSON] , враховуючи думку дітей, які бажають бачитись з батьками і волю позивачів та безмежне бажання бачити дітей, просять суд задовольнити дані позовні вимоги. Ухвалою суду від 28 лютого 2020 р. у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. /а.с.35 - 36/. Ухвалою суду від 24.03.2020 р. відкладено підготовче судове засідання. /а.с.49-50/. У підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Просив суд позовні вимоги задоволити повністю. Представник позивача [PERSON] Л [PERSON] позовні вимоги підтримала, з підстав викладених у позовній заяві. Просила суд позовні вимоги задоволити повністю. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час, дату та місце проведення розгляду справи. Однак, до суду повернулися конверти за закінченням встановленого строку зберігання. Відповідач [PERSON] у підготовчому судового засіданні позовні вимоги визнала. Надала заяву про визнання позову. Проти задоволення позовних вимог не заперечила. Представник відповідача Державного навчального закладу «Львівський професійний ліцей залізничного транспорту» Парійчук К.Р. у підготовчому судового засіданні позовні вимоги визнала. Надала заяву про визнання позову. Проти задоволення позовних вимог не заперечила. Від директора Державного навчального закладу «Львівський професійний ліцей залізничного транспорту» Всякий Я.С. надійшла заява №01/21-41 від 30.04.2020 р., згідно якої не заперечує щодо надання права на побачення з неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , учнем ліцею, батькові [PERSON] , що позбавлений батьківських прав. Представник третьої особи: Орган опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради - Чура Л.Б. у підготовчому судовому засіданні зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. У відповідності до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст.168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. Суд встановив, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 15.04.2008 року Галицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції батьками неповнолітньої дитини є [PERSON] та [PERSON] ./а.с.12/. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 15.04.2008 року Галицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції батьками неповнолітньої дитини є [PERSON] та [PERSON] ./а.с.13/. У судовому засіданні встановлено, що з 2005 року [PERSON] з власними дітьми не проживала, їх вихованням займався батько [PERSON] .. Через нетривалий період часу фактично матір`ю для дітей стала позивачка [PERSON] , з якою позивач [PERSON] почав проживати. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 20.11.2010 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований Галицьким відділом РАЦСу Львівського міського управління юстиції, актовий запис 270./а.с.15/. У шлюбі в [PERSON] та [PERSON] , народився син [PERSON] , [INFO] , батьками якого, відповідно до свідоцтва про народження від 09.07.2010 року серії [NUMBER] , виданого Галицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції є [PERSON] та [PERSON] . /а.с.14/. Як вбачається із матеріалів справи, заочним Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27.12.2016 року у справі 461/6371/16-ц за позовом органу опіки і піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в інтересах дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , було позбавлено батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та позбавлено батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] /а.с.16-20/. Вказаним вище рішенням було передано [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, для подальшого влаштування дітей. Розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 23.03.2017 № 97 «Про встановлення піклування над неповнолітньою [PERSON] , опіки над малолітніми [PERSON] , [PERSON] та призначення опікуна» було встановлено піклування над [PERSON] і опіку над [PERSON] та [PERSON] та відповідно призначено [PERSON] опікуном і піклувальником наших дітей./а.с.21/ Розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 27.10.2017 № 360 «Про встановлення піклування над неповнолітньою [PERSON] , опіки над малолітніми [PERSON] , [PERSON] та призначення опікуна» було змінено опікуна та піклувальника і призначено [PERSON] (на даний час [PERSON] піклувальником [PERSON] , [PERSON] та опікуном [PERSON] . Micце опіки встановлено за адресою [ADDRESS] . /а.с.22/. Розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 21.11.2019 року № 426 «Про звільнення гр. [PERSON] А від обов`язків опікуна» функції піклувальника неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , покладено на директора Державного навчального закладу «Львівський професійний ліцей залізничного транспорту». /а.с.24/. Як встановлено у судовому засіданні, з метою створення належних умов для побачень і проведення спільного часу і відпочинку позивачі, взяли у користування двохкімнатну квартиру, що за адресою: [ADDRESS] , належної [PERSON] , який завжди брав участь у житті дітей і фактично вважав себе їх дідом, оскільки є рідним дядьком [PERSON] , з наміром створити для дітей відчуття комфортного, безпечного, спокійного та стійкого середовища та придбали усе для них необхідне з метою можливості побачень у даній квартирі у його, [PERSON] , присутності. Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Як вбачається зі змісту позовної заяви абсолютна заборона опікуна і піклувальника - відповідачки [PERSON] , [INFO] , яка триває більше одного тижня на будь - яку можливість, будь - яким чином, спілкуватись і бачитись з дітьми позивачів без відповідного рішення суду, наносить їм і дітям важких душевних страждань. Оскільки стаття 168 СК передбачає право побачення батька, матері з дитиною, щодо якої вони позбавлені батьківських прав за таких умов: а) якщо дитина не всиновлена; б) якщо таке побачення буде дозволено судом за заявою батьків або дитини; г) побачення дозволяється тільки у присутності з іншою особою. Відповідно до ст. 168 СК України, побачення надається батькам з дитиною у присутності іншої особи. Враховуючи судову практику в аналогічних справах, такою особою може бути батько, мати, з якими проживає дитина та які не позбавлені батьківських прав, особи, в яких діти перебувають на вихованні, представники дитячих закладів або орган опіки та піклування та інші особи. Особливістю цього процесу є те, що відповідач, який заперечує позов, повинен надати суду незаперечливі докази, що побачення дитини з батьком, матір`ю завдасть дитині психічні та моральні травми, шкоду життю тощо. Як встановлено у судовому засіданні, позивачі переглянули своє ставлення до виконання своїх обов`язків, діти прихильні до них, часто висловлювали думку, що знову хотіли б бути з батьками, що має істотне значення. Позивачі усвідомлюють усю відповідальність і важливість даного питання і наполягають, що дане звернення подається, враховуючи інтереси дітей і гарантують, що зустрічі з дітьми не завдадуть їм жодної шкоди. Форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року (статті 8, 12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, Закону України "Про охорону дитинства", від 26 квітня 2001 року. У ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" вказано, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Відповідно до ст.10 ЦПК України, суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Конвенція про права дитини від 2 листопада 1989 року, виходячи з рівності прав матері і батька, у пункті 1 ст.9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. І саме в цій статті проголошено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. 01 липня 2017 року Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі "М. Є. проти України". ЄСПЛ наголосив, що в усіх подібних випадках основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року), (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до ст.141 СК України, мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Згідно ст.151 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 153 СК України закріплено право батьків та дитини на спілкування, яке повинно здійснюватися безперешкодно. Тобто, ніхто не може чинити перешкоди спілкуванню батьків та дітей, крім випадків, коли таке спілкування негативно впливатиме на дитину та її інтереси. В ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За положеннями ч.ч 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, суд при вирішенні спору враховує відносини, що склалися між сторонами, а також те, що відповідачка позов визнала, не заперечила щодо надання дозволу батька на побачення з неповнолітніми дітьми. Позивачами доведено, що вони ніколи не завдавали шкоди здоров`ю дітей і не завдавали їм моральної шкоди, та надалі зобов`язуються при побаченнях з дітьми, належним чином себе поводити, тому суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved