Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , який уточнив до відкриття провадження по справі, в якому прохав: визнати недостовірною інформацію та такою, що принижує його честь, гідність, поширену [INFO] [PERSON] у месенджері «Viber» в групі під назвою « [INFO] » та зобов`язати [PERSON] у месенджері «Viber» в групі під назвою « [INFO] » спростувати недостовірну інформацію, поширену [PERSON] [INFO] , наступного змісту: «Он вам пробъет колеса Спалит машину Обольет зеленкой Так что знайте, если у кого то что то случится с машиной то значит вы поставили на место [PERSON] », « [PERSON] ребята, он уже мою дочь побил из-за машины. Знайте его», « [INFO] ». В обгрунтування позовних вимог вказав, що фактично проживає за адресою [ADDRESS] . У квартирі [ADDRESS] в під`їзді, де проживає і він, мешкає [PERSON] . Мешканці їхнього будинку об`єдналися в группу у месенджері «Viber» під назвою « [INFO] » та здійснюють там спілкування з приводу питань, які виникають під час проживання в їхньому будинку. Всього група налічує 82 особи. Також зауважує, що має у власності автомобіль марки Mercedes, д.н.з. [NUMBER] . 20 серпня 2020 року відповідач [PERSON] в Групі розповсюдила серед 82 учасників інформацію, яка не відповідає дійсності, є неправдивою та порочить його честь і гідність, опублікувавши наступне: «Дорогие автомобилисты. Если Вы вдруг поставили машину под блоком!!! То это место [PERSON] вам пробъет колеса Спалит машину Обольет зеленкой Так что знайте, если у кого то что то случится с машиной то значит вы поставили на место [PERSON] ». Надалі [PERSON] опублікувала фотознімки його та його машини, службові автомобілі працівників патрульної поліції та повідомлення: «Ну ребята, он уже мою дочь побил из-за машины. Знайте его» та надіслала його фотозображення разом із номером телефону, яким він користується [NUMBER] . Надалі [PERSON] у Групу надіслала повідомлення: «Берегите своих детей И имущество От неадекватных людей». Він неодноразово звертався до [PERSON] з проханням пояснити зміст вищевказаних висловлювань, проте остання відмовлялася пояснити, чому вона так вважає та навіщо робить. Крім того, за інформацією МВС України він станом на 05.10.2020 року до кримінальної відповідальності на території України не притягувався, судимостей не має, однак відповідач 20.08.2020 року надіслала у Групу повідомлення : «Ну ребята, он уже мою дочь побил из-за машины. Знайте его». Також вказав, що згідно медичної довідки від 24.09.2020 року, ознак психічного розладу у нього не виявлено. Разом з тим, [PERSON] розповсюдила недостовірну інформацію серез 82 учасників групи, що він є неадекватною людиною, що випливає із надісланого нею повідомлення «Берегите своих детей И имущество От неадекватных людей». Такі публікації у групі дали підстави вважати його злочинцем та психічно хворою людиною, а дії [PERSON] спричинили йому тяжких душевних страждань та переживань, які можна порівняти із втратою близької людини, значної суми грошових коштів. З метою визнання недостовірною інформації та такої, що принижує честь, гідність, звернувся до суду з позовом. Ухвалою суду від 31 грудня 2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 01 лютого 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, в якому вказано, що вона не погоджується із позовом, вважає його безпідставним та необгрунтованим з наступних підстав. Зазначила, що сторони разом із сім`єю проживають в одному будинку по [ADDRESS] та мають у власності автомобілі, які припарковуються у дворі біля свого будинку. Вказує, що позивач безпідставно вирішив, що має своє особисте місце для паркування власного автомобіля у дворі, що перебуває у спільному кристуванні всіх мешканців будинку. 20.08.2020 року о 22.56 на її мобільний телефон надійшло повідомлення від [PERSON] наступного змісту: «Добрый вечер, попросите мужа убрать машину с моего места я его просил и не только его не ставить там машину! Я жду на улице». Після вказаного повідомлення вона разом із чоловіком та донькою вийшли у двір житлового будинку, де між сусідами виник конфлікт з приводу паркувальних місць для автомобілів, що було зафіксовано на мобільний телефон її дочки шляхом відеозйомки. Позивач поводився агрессивно та наніс удар в бік її дочки [PERSON] . По вказаному факту інспектором роти № 2 батальйону УПП в Полтавській області ДПП молодшим лейтенантом поліції Лях С.М. було складено протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення. В її повідомленні в групі «Вайбер» під назвою « [INFO] » міститься інформація про застосування фізичного насильства щодо дочки, яка підтверджується рядом доказів. Інше повідомлення містить як посилання на фактичні дані, яка мали місце 20.08.2020, так і оціночні судження. Позивач не надав жодних доказів того, що оскаржувана інформація є недостовірною, правом на відповідь не скористався, його пояснення не знайшли свого підтвердження. 20.08.2020 [PERSON] своїми власними діями спровокував ситуацію, яка призвела до конфлікту. Пред`являючи вимоги не займати місце на парковці, штовхнувши її дочку, позивач викликав у неї соціальну реакцію, яка виникає у нормальних людей. Крім того, зазначила, що группа «Соседи» в месенджері «Viber» видалена адміністратором групи та на сьогоднішній день не існує. У задоволенні позову прохала відмовити та стягнути із відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5\~000 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, наддав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов. Додатково пояснила, що відповідач мала право на викладення інформації з своєї суб`єктивної точки зору після того стану, який вона мала через повідінку позивача по відношенню до її дочки. Заслухавши учасників справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , у квартирах [ADDRESS] та [ADDRESS] відповідно та є сусідами. \~ \~ \~ \~20.08.2020 року о 22.56 на мобільний телефон [PERSON] надійшло повідомлення від [PERSON] наступного змісту: «Добрый вечер, попросите мужа убрать машину с моего места я его просил и не только его не ставить там машину! Я жду на улице». \~ \~ \~ \~Після вказаного повідомлення [PERSON] разом із чоловіком [PERSON] та донькою [PERSON] близько 23.00 вийшли на вулицю, де між сусідами виник конфлікт з приводу паркувальних місць. \~ \~ \~ \~Вказані обставини не заперечуються сторонами, а тому відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України не потребують доказування. 20.08.2020 року о 23.15 у месенджері «Viber» в групі під назвою « [INFO] » [PERSON] опублікувала повідомлення наступного змісту: «Он вам пробъет колеса Спалит машину Обольет зеленкой Так что знайте, если у кого то что то случится с машиной то значит вы поставили на место [PERSON] », « [PERSON] ребята, он уже мою дочь побил из-за машины. Знайте его», « [INFO] » (а.с.21-27). \~ \~ \~ \~З матеріалів наданих до суду Полтавським РУП ГУНП в Полтавській області від 15.07.2021 року слідує, що 20.08.2020 року до ВП № 1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення від [PERSON] з приводу протиправних дій малознайомого чоловіка на ім`я [PERSON] , які мали місце близько 23.26 по [ADDRESS] . У зв`язку із відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливістю у зв`язку із цим внести інформацію до ЄРДР, матеріали були зареєстровані в ІТС ІПНП (журналі ЄО) ВП № 1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області 21.08.2020 за № 17871 для їх розгляду згідно Законом України «Про звернення громадян» або КУпАП (а.с.104-110). \~ \~ \~ \~Із Протоколу прийняття заяви [PERSON] від 20.08.2020 року вбачається, що остання вказує, що 20.08.2020 року приблизно о 23.00 за адресою: [ADDRESS] на неї було скоєно напад з пошкодженням майна. Її сусід на ім`я [PERSON] поводив себе неадекватно, погрожував спалити автівку її батька та її, також погрожував неодноразово іншим мешканцям спалити їх авто та пробити колеса. Вказала, що останній наніс їй пошкодження ударами кулака у плече, також пошкодив мобільний телефон (а.с.72-73). \~ \~ \~ \~Судом переглянуто відеозапис події 20.08.2020 року, наданий як доказ відповідачем, без розбірливого звуку, з якого вбачається, що [PERSON] вибив телефон у особи, яка світила з нього ліхтариком, нанесення [PERSON] поштовхів [PERSON] не вбачається. Згідно із ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.\~12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.277\~ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до ч.4 ст.\~277\~ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Відповідно до ч.7 ст.277\~ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб у який вона поширена. Відповідно до ст.280\~ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до ст.30 ЗУ «Про\~інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до ст.\~34\~Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. У ст.32\~Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 201\~ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до статті 297\~ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Кожен має право на свободу вираження поглядів в розумінні ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Згідно з ч. 1 ст.\~302\~ЦК України фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. Пленум Верховного Суду України в п. п. 1, 19 Постанови від\~27\~лютого 2009\~року №\~1\~"Про\~судову практику\~у справах\~про захист\~гідності та\~честі фізичної\~особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної та\~юридичної особи" роз`яснив судам, що беручи до уваги положення ст. ст.32,34 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Таким чином, відповідно до ст.\~277\~ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суду слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Суд заявив, що «існування фактів можна довести, тоді як правдивість оціночних суджень доведенню не підлягає. Що стосується оціночних суджень, то цю вимогу задовольнити неможливо, до того ж вона обмежує свободу дотримуватися своїх поглядів, котра лежить в основі права, що захищається статтею 10 Конвенції. Навіть тоді, коли твердження є справді оціночним судженням, пропорційність втручання може залежати від наявності достатньої фактичної основи для оскаржуваного твердження, оскільки навіть оціночне судження, якщо під ним немає щонайменшого фактичного підґрунтя, може бути визнано таким, що переходить межу» («Лінгенс проти Австрії» (Lingens v. Austria), 1986р.; «Єрусалем проти Австрії» (Jerusalem v. Austria), 2001р.; «Діханд та інші проти Австрії» (Dichand and Others v. Austria), 2002р.). Також у п. 15 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~27\~лютого 2009\~року №1 судам роз`яснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення у мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Пунктом 19 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Отже, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). При цьому, у п. 18 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України "Про\~судову практику\~у справах\~про захист\~гідності та\~честі фізичної\~особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної та\~юридичної особи"\~від 27.02.2009\~№ 1 роз`яснено, що обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Отже, тягар доказування достовірності негативної інформації про позивача покладається на відповідача, а на позивача покладено лише обов`язок доказування факту поширення такої інформації відповідачем. Недостовірність негативної інформації є правовою презумпцією. Відповідно до роз`яснень у п.19 Постанови Пленуму ВСУ №1 від 27.02.2009, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права. Якщо суд ухвалює рішення про право на відповідь або про спростування поширеної недостовірної інформації, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено. Суд вважає, що публікація [PERSON] від 20.08.2020 року о 23.15 у месенджері «Viber» в групі під назвою « [INFO] » [PERSON] є недостовірною та такою, що принижує честь, гідність [PERSON] та підлягає спростуванню. Приймаючи до уваги пояснення позивача, суд враховує, що викладена інформація щодо неї у вказаних повідомленнях містить неправдиві дані, оскільки не підтверджена належними, допустимим та достатніми доказами. Так, пояснення доньки відповідача до відділу поліції викладені у заяві не підтверджені жодними іншими доказами, нанесення поштовхів [PERSON] не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні і представленим відповідачем відео. Жоден свідок у судовому засіданні, який був очевидцем події 20.08.2020 року, не підтвердив обставин, на які вказує відповідач. Також є неправдивими твердження щодо можливого пошкодження автомобілів [PERSON] , а образливим є вислів «Неадекватних людей». Суд не вважає зміст викладених 20.08.2020 року повідомлень оціночними судженнями відповідача, оскільки вони підлягають перевірці на предмет їх відповідності дійсності, а тому не є суб`єктивною думкою та висловлюванням [PERSON] , які ніби-то викликані поведінкою [PERSON] по відношенню до її доньки. Враховуючи, що позивач довів поширення відповідачем недостовірної інформації про нього, повідомлення [PERSON] у групі «Соседи» в месенджері «Viber» підлягає спростуванню у спосіб, обраний позивачем, а саме шляхом зобов`язання [PERSON] спростувати недостовірну інформацію в такий же спосіб, як вона була поширена. З огляду, на викладене позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та виходячи з матеріалів, які наявні у справі та надані сторонами.

Outcome: approved