Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Хорольський МКК ДП" про звільнення з посади, стягнення заборгованості по заробітній платі, розрахункових при звільненні та моральної шкоди. В позовній заяві вказувала, що згідно наказу № 46 від 01.03.2010 року вона працювала у відповідача на посаді комерційного директора з 1 березня 2010 року. При рейдерському захоплені комбінату, перебуваючи на сьомому місяці вагітності, наказом директора ПАТ "Хорольський МКК ДП" Ільницького В.В. № 24/15-к від 02 жовтня 2015 року вона була тимчасово відсторонена від виконання обов'язків комерційного директора ПАТ "ХМКК ДП" з 02 жовтня 2015 року. Позивачка вказувала, що після того, як керівництво ПАТ "ХМКК ДП" дізналося про її вагітність, її поновили на її посаді, однак копію наказу їй не вручили. З 14 листопада 2015 року вона пішла в декретну відпустку і в даний час перебуває у відпустці по догляду за малолітньою дитиною - [PERSON], [INFO]. 18 квітня 2016 року вона подала керівництву відповідача заяву про звільнення з роботи відповідно до вимог статті 38 Кодексу законів про працю України. Позивачка вказувала, що відповідач - ПАТ "Хорольський МКК ДП" не виплатив в день її звільнення всі суми, що належать їй до виплати. А також про нараховані суми, які їй належать, відповідач письмово її не повідомив і до цього часу з нею не розрахувався. Довідку про заборгованість та нараховані розрахункові при звільненні відповідач не надав. Позивачка вказувала, що відповідач не виплатив їй лікарняні по вагітності і пологам в розмірі 10 000 грн. та не виплатив їй компенсацію за невикористану відпустку за 124 дні. Заборгованість за невикористану відпустку становить 141 693 грн. 56 коп. (210253,82 грн. : 184 дні = 1142 грн. 69 коп.; 1142,69 грн. х 124 дні = 141 693 грн. 56 коп.). Всього відповідач не виплатив їй 151 693 грн. 56 коп. Крім того, позивачка в своїй позовній заяві вказувала, що несвоєчасним проведенням розрахунку та несвоєчасною виплатою компенсаційних виплат відповідач їй завдав моральної шкоди, яка полягає в тому, що: відповідач завдав їй психологічний та моральний стрес в період її вагітності і це фізіологічно негативно вплинуло на її організм, оскільки вона втратила грудне молоко і не змогла природним способом викормити свого малюка - [PERSON], [INFO]; протягом більше 5-ти місяців вона не може отримати належні їй грошові виплати; порушений звичайний для неї і її сім"ї душевний стан і спосіб життя, що призводить до душевного дискомфорту; відповідач в порушення вимог ст. 43 Конституції України позбавив її права отримати зароблені нею за життя гроші; порушення її законних прав призводять до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і це вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи вищенаведене, позивачка вимушена звертатися до суду з даним позовом. 10.08.2016 року представник позивачки [PERSON] - адвокат Чернов С.І. звернувся до суду із заявами про збільшення позовних вимог, в яких просив суд стягнути на користь позивачки [PERSON] з відповідача ПАТ "Хорольський МКК ДП": 281 327,29 грн. - заборгованість по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахункових, на підтвердження чого надав відповідний розрахунок; 100 000,00 грн. - моральної шкоди; 420,00 грн. - витрат на оголошення в газеті "Урядовий кур"єр", на підтвердження чого надав суду ксерокопію оголошення про дату судового засідання, розміщеного в газеті "Урядовий кур"єр" № 139 (5759) від 27.07.2016 року; 5 700,00 грн. - витрат на правову допомогу, на підтвердження чого надав суду розрахунок витрат на правову допомогу та розрахунок витрат, пов"язаних із явкою представника до суду, акт виконаних робіт та квитанції. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Чернов Сергій Іванович в судове засідання не з"явилися. Відповідач Публічне акціонерне товариство "Хорольський МКК ДП" в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи, про що свідчить оголошення в газеті "Урядовий кур"єр" № 139 (5759) від 27.07.2016 року, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не подавав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, врахувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Хорольський МКК ДП" про звільнення з посади, стягнення заборгованості по заробітній платі, розрахункових при звільненні та моральної шкоди із збільшеними позовними вимогами є обгрунтованим та таким, що підлягає до часткового задоволення на підставі наступного. Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оплату праці", ст. 43 Конституції України кожен працівник має право на заробітну плату. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] згідно наказу № 46 від 01.03.2010 року працювала у відповідача на посаді комерційного директора з 1 березня 2010 року. Наказом директора ПАТ "Хорольський МКК ДП" Ільницького В.В. № 24/15-к від 02 жовтня 2015 року [PERSON] була тимчасово відсторонена від виконання обов'язків комерційного директора ПАТ "ХМКК ДП" з 02 жовтня 2015 року, а пізніше була поновлена на своїй посаді, про що копія наказу їх не була вручена. 14 листопада 2015 року позивачка [PERSON] пішла в декретну відпустку і в даний час перебуває у відпустці по догляду за малолітньою дитиною - [PERSON], [INFO]. 18 квітня 2016 року [PERSON] подала керівництву ПАТ "Хорольський МКК ДП" відповідача заяву про звільнення з роботи відповідно до вимог статті 38 Кодексу законів про працю України. Як встановлено судом, відповідач - ПАТ "Хорольський МКК ДП" не виплатив позивачці [PERSON] в день її звільнення всі суми, що належать їй до виплати, а тому вона просила суд стягнути на її користь з відповідача кошти, зазначені в її позовній заяві. Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. В ході судового розгляду, а саме 10.08.2016 року представник позивачки [PERSON] - адвокат Чернов С.І. звернувся до суду із заявами про збільшення позовних вимог, в яких просив суд стягнути на користь позивачки [PERSON] з відповідача ПАТ "Хорольський МКК ДП": 281 327,29 грн. - заборгованість по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахункових, на підтвердження чого надав відповідний розрахунок; 100 000,00 грн. - моральної шкоди; 420,00 грн. - витрат на оголошення в газеті "Урядовий кур"єр", на підтвердження чого надав суду ксерокопію оголошення про дату судового засідання, розміщеного в газеті "Урядовий кур"єр" № 139 (5759) від 27.07.2016 року; 5 700,00 грн. - витрат на правову допомогу, на підтвердження чого надав суду розрахунок витрат на правову допомогу та розрахунок витрат, пов"язаних із явкою представника до суду, акт виконаних робіт та квитанції. Встановлені судом обставини справи свідчать про те, що сторони по справі перебували у трудових правовідносинах, тому спір між сторонами регулюється трудовим законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов"язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у встановлені законодавством строки, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як встановлено судом, відповідачем в день звільнення розрахунок з позивачкою проведено не було, всі суми, що належать їй до виплати, виплачені не були, а також про нараховані суми, які належать [PERSON], відповідач письмово її не повідомив і до цього часу з нею не розрахувався. Довідку про заборгованість та нараховані розрахункові при звільненні відповідач не надав. Пунктом 32 постанови "Про практику розгляду судами трудових спорів" № 9 від 06.11.1992 року Пленум Верховного Суду України роз"яснив, що, у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року N100. При вирішенні питання про розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку суд бере до уваги розрахунок, виконаний представником позивачки [PERSON] - адвокатом Черновим С.І. відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, виходячи із розміру заробітної плати за два останні повні місяці роботи та кількості робочих днів. Таким чином, суд обраховує розмір середнього заробітку позивачки [PERSON] за розрахунком: Згідно довідки № 5 Публічного акціонерного товариства (ПАТ) "Хорольськии МКК ДП" заробітна плата [PERSON] за два останні місяці складає: Вересень 2015 року - 35119 грн. 15 коп. Жовтень 2015 року - 35293 грн. 76 коп. Середній заробіток в місяць становить - 35206 грн. 46 коп. Середній заробіток в день - 800 грн. 46 коп.(35206 грн. 46 коп.: 22 робочих дня = 1600 грн. 29 коп.) Середній заробіток за час затримки розрахункових: Квітень 2016 року - 15 днів - із них 11 робочих днів - 17603 грн. 19 коп.(1600 грн. 29 коп. х 11 днів = 17603 грн. 19 коп. Травень 2016 року - 35206 грн. 46 коп. Червень 2016 року - 35206 грн. 46 коп. Липень 2016 року - 35206 грн. 46 коп. Серпень 2016 року - 4 робочих дні - 6401 грн. 16 коп.(1600 грн. 29 коп. х 4 дні= 6401 грн. 16 коп. Всього середній заробіток за час затримки розрахункових складає: 129623 грн.73 коп. Заборгованість по лікарняному листу = 10 000 грн. Компенсація за невикористану відпустку - 141 693 грн. 56 коп. Середній заробіток за час затримки розрахункових - 129623 грн. 73 коп. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення сума 281 327 грн. 29 коп., що складається з: 129623 грн.73 коп. (середній заробіток за час затримки розрахункових), 10 000 грн. (заборгованість по лікарняному листу), 141 693 грн. 56 коп. (компенсація за невикористану відпустку). Відповідно до положень ст.1167 ЦК України компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України власником або уповноваженим ним органом моральна шкода відшкодовується працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням моральної шкоди, слід мати на увазі, що винна у заподіянні цієї шкоди особа може бути звільнена від обов'язку відшкодування тільки за умови, якщо вона доведе відсутність своєї вини (умислу або необережності). Згідно п.3 постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995р. (з подальшими змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) особи, та за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (п.7 постанови). Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. В судовому засіданні встановлено, що несвоєчасним проведенням розрахунку та несвоєчасною виплатою компенсаційних виплат відповідач ПАТ "Хорольський МКК ДП" завдав позивачці [PERSON] моральної шкоди, яка полягає в психологічному та моральному стресі в період її вагітності, викликаному невиплатою належних їй коштів, що фізіологічно негативно вплинуло на її організм, оскільки позивачка втратила грудне молоко і не змогла природним способом викормити свого малюка - [PERSON] Давіда, [INFO]; доволі тривалий проміжок часу, а саме більше 5-ти місяців позивачка не може отримати належні їй грошові виплати; порушений звичайний для позивачки і її сім"ї душевний стан і спосіб життя, що призводить до душевного дискомфорту; відповідач в порушення вимог ст. 43 Конституції України позбавив позивачку права отримати зароблені нею за життя гроші; несвоєчасним проведенням розрахунку та несвоєчасною виплатою компенсаційних виплат відповідачем ПАТ "Хорольський МКК ДП" були порушено законні права позивачки [PERSON], що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і це вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя. З огляду на це, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, завданої позивачці, підлягають до часткового задоволення в сумі 28 000,00 грн. Зазначений розмір моральної шкоди суд вважає достатньою сатисфакцією заподіяної їй моральної шкоди та таким, що відповідає критеріям розумності, виваженості та справедливості. Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу та витрат, що пов"язані з явкою до суду, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи. До витрат, пов"язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема: п. 2 - витрати на правову допомогу, п. 3 - витрати сторін та їх представників, що пов"язані з явкою до суду, п. 6 - витрати, пов"язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Згідно наданих представником позивачки [PERSON] - адвокатом Черновим С.І. розрахунку та квитанції № 7 від 10.08.2016 року, витрати позивачки [PERSON] на правову допомогу становлять 3770,00 грн., витрати, пов"язані із явкою представника позивачки [PERSON] - адвоката Чернова С.І. в судове засідання становлять 2000,00 грн., що підтверджені чеками № № 509762, 686407, 513734 на придбання дизельного палива та актом здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг), що становить загальну суму 5 770,00 грн., та витрати, пов"язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 420,00 грн., що підтверджується ксерокопією газети "Урядовий кур"єр" № 139 (5759) від 27.07.2016 року. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до Закону України " Про державний бюджет на 2016 рік" мінімальна заробітна плата з 1 травня 2016 року становить 1450 гривень. Таким чином, вартість 1 години роботи становить 580, 00 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення судових витрат, що складаються з витрати на правову допомогу, витрат, пов"язаних із явкою представника позивачки [PERSON] - адвоката Чернова С.І. в судове засідання в сумі 5 770,00 грн., та витрат, пов"язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 420,00 грн., підлягають повному задоволенню на підставі ст. 79 ч. 1 п. 2, 3, 6 ЦПК України згідно наданих доказів в матеріалах справи. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Отже, з Публічного акціонерного товариства "Хорольський МКК ДП" на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 3155 грн. 17 коп. Згідно ст. 367 ЦПК України судове рішення в частині присудження заробітної плати, не більше ніж за один місяць, підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial