Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири під №84 в будинку №58/12 по вулиці Короленка в місті Кіровограді, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований на Товарній біржі Кіровоградська біржа нерухомості 09 лютого 1999 року, за № 026/99. На обґрунтування вимог вказала, що 09.02.1999 року її чоловік [PERSON] купив у [PERSON], яка діяла від себе особисто, а також на підставі доручення від [PERSON] та як законний представник [PERSON] за 14576 грн. квартиру під №84 в будинку №58/12 по вулиці Короленка в місті Кіровограді. Вказаний договір було зареєстровано на Товарній біржі " Кіровоградська біржа нерухомості " 09 лютого 1999 року за №026/99 та в Кіровоградському ООБТІ 10.02.1999 року в реєстровій книзі №112, запис №31765. 13 квітня 2015 року чоловік помер. У відповідності із ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, як спадкоємець який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Їх спільна дочка [PERSON] від спадщини відмовилась, шляхом подачі відповідної заяви до приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] Після вивчення документів нотаріусом розяснено, що видати свідоцтво про право на спадщину на підставі вказаного договору купівлі-продажу не зможе так, як договір нотаріально не посвідчений та не може бути прийнятий як правовстановлюючий документ. В судове засідання представник позивача не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги підтримав. Відповідачі в судове засідання не з"явились, про день та час розгляду справи повідомлялись, заперечень на позов не подали. Третя особа- Товарна біржа Кіровоградська біржа нерухомості , його представник в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся . Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 09 лютого 1999 року продавець: член біржі гр. [PERSON], яка діє на підставі особистої власності, на підставі доручення, посвідченого 13 січня 1999 року приватним нотаріусом Кріворізького міського нотаріального округу [PERSON] по реєстру №64 від імені гр. [PERSON], а також як законний представник неповнолітньої дитини [PERSON], з однієї сторони продала, а покупець: член біржі, гр. [PERSON] купив квартиру під №84 в будинку №58/12 по вулиці Короленка в місті Кіровограді. Квартира, що продається, належить [PERSON], [PERSON] і [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Кіровоградською міською Радою народних депутатів 25 листопада 1998 року, розпорядження №26608, зареєстрованого в Кіровоградському ОБТІ 26 листопада 1998 р. в реєстрі за №31765/112. Продаж здійснено за 14 576 гривень, гроші продавець одержала від покупця повністю до підписання цього договору (а.с.4). Як вбачається із архівної довідки №14983 від 22.10.2015 року, за архівними даними реєстрових книг Обласного комунального підприємства " Кіровоградське обласне об"єднане бюро технічної інвентаризації", право власності на квартиру [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON] Миколайовичем- Ціле ( приватна ), договір купівлі-продажу від 09.02.1999 №026/ 99/ Кіровоградська біржа нерухомості. Зареєстровано Кіровоградським БТІ 10.02.1999 р. Вказана інформація актуальна станом до 01.01.2013 року (а.с.5). Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню, а згідно ст. 227 ЦК України (в редакції ЦК 1963 року) договір купівлі-продажу жилого приміщення повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору згідност.47 ЦК України (в редакції ЦК 1963 року). Таким чином, на той час мала місце конкуренція норм права. Відповідно до ст.12 Закону України «Про власність», який діяв на той час, громадянин набуває права власності внаслідок укладення угод, не заборонених законом, а згідно ст.48 вказаного Закону власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно ч.2 ст.47 ЦК України (в редакції ЦК 1963 року) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Недотримання обов'язкової нотаріальної форми посвідчення договору позбавляє позивача можливості здійснювати свої права власника вказаної квартири. Згідно частини 3 статті 334 Цивільного кодексу України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню виникає у набувача майна з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до свідоцтва про шлюб ( а.с. 7) [PERSON] є дружиною [PERSON], який помер 13 квітня 2015 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія I-ОЛ №208506 ( а.с. 3). Враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON], яка діяла на підставі особистої власності, на підставі доручення, посвідченого 13 січня 1999 року приватним нотаріусом Кріворізького міського нотаріального округу [PERSON] по реєстру №64 від імені гр. [PERSON], а також як законний представник неповнолітньої дитини [PERSON] домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і те що відбулося повне виконання договору, суд приходить до висновку, що зважаючи на недотримання встановленої законом нотаріальної форми посвідчення Договору купівлі-продажу від 09.02.1999 року, сторони договору виконали його умови, договір фактично відбувся, внаслідок чого наступили правові наслідки, а відтак вимоги позивача є законними та обгрунтованими, такими що підлягають задоволенню. Судові витрати вважати по фактично понесеним стороною позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved