Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

27 серпня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 07 березня 2013 року. 03 вересня 2018 року їх шлюб розірвано, її прізвище після розірвання шлюбу змінено на [PERSON] . Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач. Судовим наказом Димитрівського міського суду Донецької області від 01 листопада 2018 року з відповідача стягнуті аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки. Відповідач має заборгованість зі сплати аліментів. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вона дбає про доньку, забезпечує її всім необхідним. Відповідач з листопада 2016 року проживає окремо, не займається вихованням та утриманням дитини, перебуває на обліку, як боржник зі сплати аліментів. Для дитини позивачем створені всі необхідні умови для проживання та розвитку. Відповідач життям та здоров`ям дитини не цікавиться, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ; виключити з актового запису про народження дитини запис про батька - [PERSON] , змінивши прізвище дитини на [PERSON] , залишивши по батькові - [PERSON] ; судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовільнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги не визнав, просить не позбавляти його батьківських прав, оскільки він дуже любить свою доньку, бажає займатися її вихованням, колишня дружина забороняє йому спілкуватися та бачитися з дитиною, додав квитанцію про сплату в рахунок аліментів 16 340 гривень від 27 грудня 2019 року. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, просять винести рішення згідно з чинним законодавством України, враховуючи інтереси малолітньої дитини. Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи, суд вважає за необхідне позов задовільнити частково. За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 07 березня 2013 року підтверджується, що 07 березня 2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Прізвище дружини змінено на [PERSON] . Копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 17 вересня 2014 року підтверджується, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Копією рішення Димитрівського міського суду Донецької області від 03 вересня 2018 року підтверджується, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище [PERSON] . Копією судового наказу Димитрівського міського суду Донецької області від 01 листопада 2018 року підтверджується, що з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, до повноліття дитини. Довідкою Першотравенського МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області від 07 травня 2019 року підтверджується, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на дитину: [PERSON] , в розмірі 11 768,77 гривень. Актом, підписаним сусідами, підтверджується, що [PERSON] з листопада 2015 року проживає разом із донькою: [PERSON] , 2014 року народження, в м-н Западний, м.Мирноград, Донецької області, в квартирі створені належні умови для проживання дитини. Інформацією про виконання батьківських обов`язків батьком [PERSON] від 12 липня 2019 року, виданою ДНЗ №3 "Сонечко" Мирноградської міської ради підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , з 16 січня 2017 року по теперішній час відвідує 2 старшу групу в дошкільному закладі №3 "Сонечко". За весь час перебування дитини в дитячому садку приводила і забирала її мама - [PERSON] та бабуся - [PERSON] Мама бере активну участь в житті і вихованні дитини. Батько дитини в дошкільний заклад ніколи не приходив і життям дитини не цікавився. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради Донецької області щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача від 13 грудня 2019 року підтверджується, що [PERSON] перебуває на обліку Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України. З 2016 року проживає в м.Мирнограді, разом з дитиною: [PERSON] , яка відвідує ДНЗ №3 "Сонечко". Батько дитини - [PERSON] не приймає участі в її вихованні та утриманні, зареєстрований в м.Першотравенську, не працює, має заборгованість зі сплати аліментів на доньку, до органів опіки та піклування з приводу питання про усунення перешкод у його участі у вихованні дитини, не звертався. Останній не виконує свої батьківські обов`язки щодо дитини, вихованням та утриманням не займається, не цікавиться її життям та досягненнями у навчальному закладі. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідача відносно його малолітньої доньки. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача від 04 грудня 2019 року підтверджується, що малолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю - [PERSON] в м.Мирнограді, Донецької області, яка займається її вихованням, розвитком та утриманням. Батько дитини - [PERSON] проживає в м.Першотравенську, Дніпропетровської області, відповідно до інформації Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області у 2018-2019 роках неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, має заборгованість зі сплати аліментів, не виконує свої батьківські обов`язки щодо доньки, її вихованням не займається, не цікавиться її життям та здоров`ям. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідача відносно його малолітньої доньки. Згідно ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03 серпня 2006 року, Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14 вересня 2006 року, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Суд роз`яснює, що відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У постанові Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаний норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Суд погоджується із висновками щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки такі висновки є вмотивованими, містять обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на малолітню дитину відповідача. Аліменти з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , стягнуто судовим наказом Димитрівського міського суду Донецької області від 01 листопада 2018 року, тому це питання вирішення повторно не потребує. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав відповідача відносно його доньки - [PERSON] , підлягають задоволенню, оскільки суду доведено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкує з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. В той же час, вирішуючи позовні вимоги позивача про виключення з актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , запису про батька - [PERSON] , зміну прізвища дитини на [PERSON] , залишення по батькові - [PERSON] , суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки згідно Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: п.2.13.1 рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження можливе в разі оспорювання батьківства. Згідно ст.148 СК України за заявою батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків, тобто в даному випадку підстави для зміни прізвища дитини відсутні. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений позивачем при пред`явленні позову до суду, в розмірі 768,40 гривень, а решту судового збору в розмірі 768,40 гривень залишити за позивачем.

Outcome: approved