Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

16.11.2016 року позивач звернувся у суд із зазначеним позовом і свої доводи мотивував тим, що 14 січня 2000 року померла його мати [PERSON] Михайлівна.09.10.1970 року їй надана земельна ділянка для будівництва жилого будинку по адресу: м. Волноваха вул. Наріманова, 58 Волноваського району, Донецької області. Даний факт підтверджується рішенням виконкома [PERSON] міської ради № 21 від 30.09.1979 року, договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності, з числом кімнат від однієї до п*яти включно від 09.10.1970 року. При житті мати залишила заповіт від 11.07.1989 року, що будинок № 58 по вул. Наріманова в м. Волноваха, Волноваського району, Донецької області заповідає сину [PERSON]. З травня 1983 року позивач постіно проживає в ньому, як спадкоємець першої черги фактично прийняв спадщину від померлої. У зв*язку з тим, що договір не був зареєстрований у Волноваському бюро технічної інвентаризації, та у зв*язку із смертю власника він не має можливості оформити спадщину та отримати свідоцтво про прийняття спадщини за законом. Просив визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та будовами, що залишився після смерті [PERSON], оскільки він постійно користується будинком, проживає в ньому, підтримує його, тобто фактично прийняв спадщину, від спадщини не відмовлявся. Інших спадкоємців, що претендують на спадщину нема. У судовому засіданні позивач на позові наполягає. Відповідач [PERSON] міська рада надали про розгяд справи без їх участі, рішення просять прийняти на розсуд суду. З договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності, з числом кімнат від однієї до п*яти включно від 09.10.1970 року вбачається, що [PERSON] на підставі рішення Волноваського викомкома від 30.09.1970 року надана земельна ділянка № 58 п вул. Наріманова в м. Волноваха Донецької області, для спорудження будинку.(а.с.7-9). З свідотцтва про народження [PERSON],[INFO], виданого [PERSON] РАЦС Донецької області, серія 1-НО № 289274 вбачається, що його матір"ю є [PERSON].(а.с.11). [PERSON] 05.03.1974 року зареєструвала шлюб з [PERSON], та взяла прізвище чоловіка "Яшунін", що підтверджується свідотцтвом про укладення шлюбу, серія 1-НО № 476515 виданого [PERSON] міською радою 05.03.1974 року (а.с.12). Те що, [PERSON] померла підтверджується свідотцтвом про смерть, виданого 17.01.2000 року відділом РАЦС Хольського району Мурманської області серія 1-ДП № 506380.(а.с.13). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла до інших осіб-спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст.1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За змістом ст. 1261 ЦК України першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, право на спадкування по закону виникло у позивача, як сина померлої. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ч.3 ст.3 Закона України від 01.07.2004 року " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації згідно цього Закону, виникає з моменту такої реєстрації. Дежавна реєстрація на таке нерухоме майно здійснювалась до 01.01.2013 року органами БТІ в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, а з 01.01.2013 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно органами державної реєстрації прав та нотаріусами, як спеціальними суб"єктами державної реєстрації прав. Згідно ч.4 ст.41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № ХХХ/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом визнання за [PERSON] право власності на будинок № 58 по вул. Наріманова в м. Волноваха, Донецької області, загальною площею 92,9 кв.м., житловою площею 49,8 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами. На підставі ст. 328,344,1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved