Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

У липні 2016 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіна М.А. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 04.04.2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та [PERSON] був укладений кредитним договір № 430/08-К. Відповідно до договору зарахування зустрічних однорідних вимог № 1 від 30.12.2009 р. та договору про заміну боржника в зобов'язанні до кредитного договору № 430/08-К від 04.04.2008 р. у зв'язку із укладенням договору переведення боргу № 1 від 30.12.2009 р. новий позичальник - [PERSON] замінила первісного позичальника [PERSON] як боржника у зобов'язанні, яке виникло на підставі основного договору, тобто кредитного договору № 430/08-К від 04.04.2008 року. Згідно з п. 2 договору про заміну боржника в зобов'язанні № 1 новий позичальник - [PERSON] підтвердила, що умови основного договору їй відомі та повністю зрозумілі, вона приймає на себе всі зобов'язання первісного позичальника, що передбачені основним договором, у тому числі щодо повернення основної суми заборгованості (кредиту) та плати за користування кредитом, а також всі інші зобов'язання боржника, що випливають з умов основного договору. Оскільки [PERSON] не виконувала належним чином свої зобов'язання, станом на 18.07.2016 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 3621654 грн. 28 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 70000,00 доларів США, що еквівалентно 1736502 грн. 39 коп., заборгованість за відсотками - 72252,92 доларів США, що еквівалентно 1792390 грн. 98 коп., заборгованість по комісії розрахункове обслуговування - 19091 грн. 80 коп., заборгованість по сплаті штрафу за несвоєчасне погашення кредиту, сплаті процентів за користування - 73669 грн. 12 коп. Просить в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк" за Кредитним договором № 430/08-К від 04.04.2008 року, що становить нестягнену суму боргу в сумі 3621654,28 грн., звернути стягнення на майно, належне [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 30.12.2009 року Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Святецькою І.В. за реєстровим № 5360, яке є предметом Договору іпотеки № 430/08-К від 04.04.2008 року, укладеного між ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та [PERSON], нотаріально посвідченого приватним нотаріусом приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Шимкою О.М. за реєстровим № 2943, а саме: нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою : [ADDRESS], шляхом його продажу Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк" від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України "Про іпотеку", з наданням ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі - продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі - продажу предмету іпотеки; звертатися до суб'єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та зареєструвати право власності на предмет іпотеки за набувачем (покупцем); отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки про склад сім'ї іпотекодавця, копії будинкових книг, технічну документацію. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON], будучи повідомлена про час та місце слухання справи, до суду не з'явилася, про причини неявки не повідомила, доручила представляти свої інте6реси на підставі нотаріально посвідченої довіреності [PERSON] Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на необґрунтованість визначеного позивачем розміру заборгованості [PERSON] по кредитному договору, зокрема, з огляду на значне збільшення курсу долара по відношенню до гривні, вказувала про те, що розмір пені, нарахованої позивачем, значно перевищує розмір основного боргу, при обчисленні якого не враховано здійснені відповідачем платежі по кредитному договору. Поряд з цим, вказувала на дію мораторію на реалізацію житлових приміщень, переданих громадянами в іпотеку. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 04.04.2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк" (правонаступником якого являється Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк") та [PERSON] укладений кредитним договір № 430/08-К, на підставі якого Банк надав позичальнику грошові кошти (кредит) в сумі 75000 доларів США для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу б/н від 04.04.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу за реєстровим № 2932, згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями № 16 по вул. Новопроектованій в м. Полтаві, на строк до 01.04.2033 року зі сплатою за користування кредитними коштами плати в розмірі 14 % річних та щомісячної плати за обслуговування кредиту в розмірі 265 грн. 13 коп., що становить 0,07 % від суми кредиту. Відповідно до Договору № 1 від 30.12.2009 року про заміну боржника в зобов'язанні до Кредитного договору № 430/08-К від 04.04.2008 року, укладеного між ВАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк", [PERSON] та [PERSON] як новим позичальником, у зв'язку з укладенням договору переведення боргу № 1 від 30.12.2009 року, сторони домовились, що на виконання укладеного між ними Договору переведення боргу новий позичальник замінює первісного позичальника - [PERSON] - як боржника у зобов'язанні, яке виникло на підставі основного договору, тобто кредитного договору № 430/08-К від 04.04.2008 року. Згідно з п. 2 Договору про заміну боржника в зобов'язанні № 1 від 30.12.2009 року новий позичальник [PERSON] підтверджує, що умови основного договору їй відомі, вона їх повністю розуміє і погоджується з ними, та як новий позичальник приймає на себе всі зобов'язання первісного позичальника, що передбачені основним договором, у тому числі щодо повернення основної суми заборгованості (кредиту) та плати за користування кредитом, а також всі інші зобов'язання боржника, що випливають з умов основного договору. Пункт 3 Договору про заміну боржника в зобов'язанні № 1 від 30.12.2009 року встановлює, що на дату укладення цього договору борг за основним договором становить 70000,00 доларів США. Відповідно до умов Кредитного договору № 430/08-К від 04.04.2008 року строк користування кредитом встановлено по 01.04.2033 року. Згідно з п. 3.3.3 Кредитного договору позичальник зобов'язаний щомісячно повертати частини кредитних коштів, згідно з умовами п. 2.5.1 цього договору. В п. 4.5 Кредитного договору встановлено, що за несвоєчасне чи часткове повернення кредитних коштів, за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів та за несвоєчасну посну чи часткову сплату плати за обслуговування кредиту, згідно умов цього договору, Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 20 % від суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів, плати за обслуговування кредиту, строк виконання яких настав. Відповідно до п. 2.7 Кредитного договору Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній частині у випадку невиконання Позичальником/Майновим поручителем та/або Поручителем своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором та/або умов Іпотечного договору. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № 430/08-К від 04.04.2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та [PERSON] укладено Іпотечний договір № 430/08-К, посвідчений 04.04.2008 року Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Шимкою О.М. за реєстровим № 2943. Предметом іпотеки є: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS].12.2009 року На підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 30.12.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Святецькою І.В., зареєстрованого в реєстрі за № 5360, [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок за адресою: [ADDRESS], який є предметом іпотеки за Іпотечним договором № 430/08-К від 04.04.2008 року, який укладений між ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та [PERSON] Відповідно до Договору про заміну боржника в зобов'язанні № 1 до Іпотечного договору № 430/08-К від 04.04.2008 року, укладеного між ВАТ "ВіЕйБі Банк" та [PERSON] 30.12.2009 року, сторони визнали, що новий іпотекодавець замінює іпотекодавця боржника у зобов'язанні, яке виникло на підставі Основного договору, в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього договору, новий іпотекодавець підтверджує, що умови основного договору йому відомі, він їх повністю розуміє та погоджується з ними, приймає на себе вісі зобов'язання іпотекодавця, що передбачені основним договором, в тому числі щодо забезпечення повернення основної суми заборгованості (кредиту) та плати за користування кредитом, а також всіх інших зобов'язань боржника, що випливають з умов Кредитного договору № 430/08-К від 04.04.2008 року. Крім того, 30.12.2009 року Банком укладено договори поруки із [PERSON] та [PERSON], згідно п. 1.1 яких поручителі солідарно відповідають перед кредитором за виконання [PERSON] зобов'язання у повному обсязі за кредитним договором № 430/08-К. У зв'язку з неналежним виконанням Позичальником [PERSON] умов кредитного договору виникла заборгованість, з метою стягнення якої Банк звертався од суду з відповідним позовом. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 18.06.2012 року по цивільній справі № 1616/848/2012 задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк", стягнуто на користь Банку з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 430/08-К від 04.04.2008 року у розмірі 759914,69 грн., яка утворилась станом на 22.02.2012 року та складалась з наступного: заборгованість за тілом та відсотками по кредиту - 91366,32 доларів США, що в перерахунку за курсом НБУ станом на 16.01.2012 року становить 729998,62 грн., заборгованість по комісії - 5039,91 грн., штраф за несвоєчасне погашення кредиту, сплату процентів за користування - 24876,16 грн. Разом з тим, рішення суду вступило в законну силу та підлягає виконанню, на час розгляду даної справи судом боржником не виконано, заборгованість не погашена. Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 430/08-К від 04.04.2008 року, наданого суду позивачем ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк", позичальник [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконує належним чином, у зв'язку з чим виникла прострочена заборгованість, розмір якої станом на 18.07.2016 року становить 3621654 грн. 28 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 70000,00 доларів США, що еквівалентно 1736502 грн. 39 коп., заборгованість за відсотками - 72252,92 доларів США, що еквівалентно 1792390 грн. 98 коп., заборгованість по комісії розрахункове обслуговування - 19091 грн. 80 коп., заборгованість по сплаті штрафу за несвоєчасне погашення кредиту, сплаті процентів за користування - 73669 грн. 12 коп. Доводи представника відповідача [PERSON] в судовому засіданні про невірний розрахунок заборгованості [PERSON] внаслідок неврахування вчинених нею платежів на виконання кредитних зобов'язань, є безпідставними, спростовуються наявними у справі письмовими доказами. Так, зміст розрахунку заборгованості позичальника [PERSON] містить відомості про внесення нею коштів з метою виконання умов Кредитного договору № 430/08-К від 04.04.2008 року, в лютому-червні, серпні-грудні 2010 року, у 2011 році та січні 2012 року, які зараховувались ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в рахунок погашення заборгованості по процентам та комісії за розрахункову обслуговування згідно з черговістю погашення зобов'язань, визначеною в п. 2.5.5 Кредитного договору. За змістом положень п. 2.9.3 Кредитного договору № 430/08-К від 04.04.2008 року підписанням цього договору Позичальник стверджує, що він попереджений про можливі коливання курсів валют відносно національної валюти та погоджується нести валютні курсові ризики, що можуть виникнути під час купівлі іноземної валюти з метою погашення кредиту. Відповідач [PERSON] підписанням Договору про заміну боржника в зобов'язанні № 1 від 30.12.2009 року підтвердила, що умови основного договору їй відомі, вона їх повністю розуміє і погоджується з ними. Таким чином, вона погодилась нести валютні курсові ризики. При цьому, доказів того, що відповідач не погоджувалась з окремими умовами Кредитного договору № 430/08-К від 04.04.2008 року, як і з ним вцілому, судом не отримано. Наявні у справі докази свідчать про те, що він є чинним та його дійсність сторонами не оспорювалась. Аналіз наявних у справі доказів свідчить про те, що до обсягу боргу відповідача по даній справі позивачем включено також заборгованість по комісії розрахункове обслуговування - 19091 грн. 80 коп., заборгованість по сплаті штрафу за несвоєчасне погашення кредиту, сплаті процентів за користування - 73669 грн. 12 коп. Оцінюючи заперечення представника відповідача щодо необґрунтованого завищення Банком розміру заборгованості [PERSON] у зв'язку з тим, що нарахована пеня значно перевищує розмір основного боргу, суд бере до уваги той факт, що заборгованість за кредитом становить 70000,00 доларів США, а заборгованість за відсотками - 72252,92 доларів США, тоді як заборгованість по сплаті штрафу за несвоєчасне погашення кредиту, сплаті процентів за користування - лише 73669 грн. 12 коп., що становить незначну частку боргу, у зв'язку з чим підстав для застосування положень ч. 3 ст. 551 ЦК України та висновку про надмірне завищення цих виплат відсутні. А відтак, суд приходить до висновку про безпідставність вищенаведених заперечень проти позову, наведених в судовому засіданні представником відповідача, та відсутність жодних підстав вважати, що заборгованість за кредитним договором, наявність якої стала підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, визначена невірно, не встановлено. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п. 6.2 Іпотечного договору № 430/08-К від 04.04.2008 року у випадку невиконання чи неналежного виконання Іпотекодавцем Зобов'язання в цілому або в частині, а також у інших випадках, передбачених цим Договором, Кредитним договором або чинним законодавством, Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмета іпотеки в порядку, передбаченому цим Договором та чинним законодавством. Пунктом 7.2 Іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку" та умовами цього договору. За змістом положень п. 7.3. Іпотечного договору іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених умовами договору. Відповідно до п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30 березня 2012 року, невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя. що відповідає положенням статті 124 Конституції України. В зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору. Банк направляв відповідачу вимогу про погашення боргу та попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі несплати заборгованості. Однак, вимогу банку проігноровано, залишено без відповіді, кредитна заборгованість не сплачена. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України угода (договір) є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків, зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до вказівок закону, умов договору та припиняються виконанням, проведеним належним чином, а одностороння відмова від їх виконання не допускається. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Заборгованість за кредитним договором залишається непогашеною, у зв'язку з чим ПАТ "ВіЕйБі Банк" набуло законне право звернути стягнення на іпотечне майно відповідача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця. згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно зі ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Статтею 3 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. В ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" визначено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу, а також витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, витрат на утримання і збереження предмета іпотеки, витрат на страхування предмету іпотеки, збитків, завданих внаслідок порушення умов цього договору та умов кредитного договору, витрати на здійснення оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, які поніс іпотекодержатель. Відповідно до статті 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 36 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, згідно п. 7.4.2 договору іпотеки, у випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель набуває право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі з дотриманням умов, визначених в Законі України "Про іпотеку". Крім того, відповідно до вимог ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону, - тобто такий спосіб реалізації предмета іпотеки чітко регламентований діючим законодавством. Згідно статті 38 Закону України "Про іпотеку", якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Пунктом 42 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30 березня 2012 року передбачено, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема. ньому в обов'язковому порядку має зазначатись в тому числі початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом). Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня. коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 30.03.2012 року наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Дане положення не позбавляє права кредитора саме на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК, а також не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені (які за відповідні періоди не були стягнутими), передбачені договором за несвоєчасну сплату кредиту. Крім того, аналогічна позиція Верховного Суду України викладена в постанові № 3-71гс14 від 09.09.2014 року, згідно з якою звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов'язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов'язанням одночасно чи за наявності рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не може мати наслідком подвійного стягнення за основним зобов'язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов'язанням відсутня. Таким чином, ПАТ "ВіЕйБі Банк" набуло законне право звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Посилання представника відповідача на неможливість задоволення позовних вимог через наявність мораторію суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на наступне. Як встановлено в Законі України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 3 червня 2014 року № 1304-VII, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); 3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. Відповідно до правової позиції, висловленої у Постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року по справі №6-1356цс15, під час дії мораторію кредитор тимчасово позбавлений права примусового стягнення на заставне майно (відчуження без згоди власника) по кредитам, де існує невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором. При цьому, кредитор не втрачає право звернення до суду з відповідним позовом. Таким чином, дії банка (або іншого кредитора), спрямовані на стягнення заборгованості за рахунок предмета застави можна поділити на два етапи: перший етап -дії, які передують отриманню виконавчого документа; другий етап - дії по пред'явленню виконавчого документа та примусове стягнення на заставне майно. До першого етапу, тобто до дій, які передують отриманню виконавчого документа належать: судові провадження та вчинення виконавчого напису нотаріуса. До другого етапу належать дії, пов'язані з примусовим стягненням на заставне майно з застосуванням процедур виконавчого провадження. Кредитор має право до окремих категорій громадян, на яких поширюється дія закону Про мораторій застосовувати тільки процедури досудового врегулювання заборгованості, надсилати вимоги, подавати позови до суду, отримувати судові рішення, вчиняти нотаріальні написи, та виконувати інші передбачені законом дії, спрямовані на отримання виконавчого документа. Проте, сам виконавчий документ не може бути пред'явлений до виконання. На час дії закону Про мораторій зупиняється строк для його подачі. Тобто, органам державної виконавчої служби та їх посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заборонено вживати заходи, які спрямовані на виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію закону Про мораторій на період його чинності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М.А. до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором є законними та обґрунтованими, а отже позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved