Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 серпня 2019 року судді Андрейчуку Т.В. передано на розгляд заяву представника відповідача [PERSON] про відвід головуючого судді у справі №756/7076/19 за позовом Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації - органу опіки і піклування Оболонського району м. Києва в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Заява про відвід головуючому у справі №756/7076/19 судді Дибі О.В. мотивована тим, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20 серпня 2014 року під головуванням судді Диби О.В. [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; стягнуто з [PERSON] аліменти на користь установи або особи, під опікою якої будуть перебувати діти, на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , однак не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 17 червня 2014 року та до досягнення дітьми повноліття. Враховуючи те, що рішення суду від 20 серпня 2014 року було ухвалено без участі відповідача, у [PERSON] виникли сумніви щодо неупередженості дій судді Диби О.В. під час розгляду справи №756/7076/19. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14 серпня 2019 року відповідно до вимог ч. 3 ст. 40 ЦПК України у зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, справу передано іншому судді для вирішення питання про відвід судді. За приписами ч. 8 ст. 40 ЦПК України учасники справи у судове засідання для вирішення питання про відвід судді не викликались. Згідно зі ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. За приписами ч. 7 ст. 56 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів. У постанові від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади" Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді. П. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У своєму рішенні у справі "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ або Суд) зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), №33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38). Щодо суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного ("Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 43). Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, окремо від поведінки головуючого у справі судді, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими ("Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44); та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 07 серпня 1996 року, п. 58). З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Твердження представника відповідача [PERSON] про упередженість судді Диби О.В. у результаті розгляду справи належним чином не аргументовані, а тому є недостатніми для того, щоб піддати сумніву об`єктивність і неупередженість головуючого у справі судді, якому заявлено відвід. За таких обставин суд вважає заявлений головуючому судді у справі №756/7076/19 за позовом Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації - органу опіки і піклування Оболонського району м. Києва в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів необґрунтованим. З огляду на вищенаведене,

Outcome: dismissed