Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивачка звернулася у суд із позовом до Держземагенства у Снятинському районі про визнання державного акту недійсним, який мотивувала тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті вона успадкувала цегляний житловий будинок [ADDRESS]. Також, після смерті [PERSON] залишилися дві земельні ділянки площею 0,2815 га та 0,0972 га. Однак коли позивачка хотіла переоформити земельні ділянки на себе, то виявилося, що дані державні акти виготовлені з грубими порушення меж та конфігурацій земельних ділянок. Снятинською міською радою було затверджено зміни конфігурації земельної ділянки після проведення геодезичної зйомки у розмірі 0,0972 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,2815 га для ведення особистого селянського господарства. На звернення позивачки в Землевпорядну організацію у Снятинському районі виправити помилки, їй було відмовлено. Позивачка вважає, що даними діями Землевпорядна організація порушує її права. Під час проведення робіт з виготовлення кадастрового плану земельної ділянки було з'ясовано, що відповідачем було неправильно виготовлено Державний акт на право власності на землю. Внаслідок видачі відповідачем Державного акту на право власності на землю з невірним накресленням земельних ділянок порушуються права також сусідів позивачки, оскільки, відбулося накладання меж, яке видно на геодезичних зйомках. Оскільки визнання Державного акту недійсним необхідно здійснити в судовому порядку позивачка просить суд визнати Державні акти на право власності на землю Серії ІФ №077186 та Серії ІФ №077187 від 19.02.2004р. видані [PERSON] - недійсними. Зобов'язати Землевпорядну організацію в Снятинському районі Івано-Франківської області видати [PERSON] нові Державні акти безоплатно на земельні ділянки площею 0,0972 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2815 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS]. Представник позивачки подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задоволити, а справу розглядати у відсутності позивачки та її представника, згідний на заочний розгляд справи у відсутності представника відповідача. Представник відділу Держземагенства у Снятинському районі у судовому засіданні був відсутній за невідомих причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи судом, що, за згодою позивача, дає підстави для заочного розгляду справи у відсутності представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, а саме: Свідоцтво про право на спадщину за законом серія ВКС№717522 видано державним нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори 25.12.2007 р.; Державний акт серії ІФ №077186 на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2815 га, яка розташована по [ADDRESS], виданий [PERSON] 19.02.2004 р. на підставі рішення Снятинської міської ради №74 від 09.06.1994 р., зареєстрований за №010431000069; Державний акт серії ІФ №077187 на право власності на земельну ділянку для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0972 га, яка розташована по [ADDRESS], виданий [PERSON] 19.02.2004 р. на підставі рішення Снятинської міської ради №74 від 09.06.1994 р., зареєстрований за №010431000068; Кадастровий план розподілу земельної ділянки по [ADDRESS]; Копію заяви Начальнику Держземагенства та відповідь на неї; Витяг з рішення №590- 26/2013 від 26.09.2013 р. про затвердження зміни конфігурації земельної ділянки після проведення геодезичної зйомки, які підтверджують факти наведені у позовній заяві, суд приходить до переконання у обґрунтованості та підставності позову [PERSON], а тому вважає , що позов слід задоволити. Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об'єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться (ст.71 Земельного кодексу України). Відповідно ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Законодавством також встановлено, що межі земельних ділянок визначаються в технічній документації із землеустрою та в натурі (на місцевості). У відповідності до вимог статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Згідно ст.118 ЗК України на земельну ділянку, яка перебуває у фактичному користуванні фізичної особи, зацікавленої у її приватизації, виготовляється технічна документація із землеустрою для складання документу (державного акту), що посвідчує право власності на земельну ділянку. Якщо земельна ділянка у користуванні фізичної особи не перебуває, то для того, щоб одержати державний акт на право власності на земельну ділянку виготовляється проект відведення земельної ділянки і технічна документація із землеустрою (далі технічна документація). Згідно ч.1 ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Ст.ст. 181, 182 ЦК України визначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності до статей 3, 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно. Державна реєстрація прав базується на кадастровому номері, присвоєному у встановленому законом порядку. Відповідно до Інструкції (згідно наказу №168 від 15 липня 2008 року), роботи зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку складаються із підготовчих робіт; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки: складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта. При виготовленні кадастрового плану для видачі Державного акта на право приватної власності на землю для відповідачів на нього не були занесені межі вкраплених земельних ділянок сторонніх землевласників і землекористувачів, що потягнуло за собою виготовлення Державних актів з неправильними межами. Інструкцією не передбачено можливості внесення змін у Державний акт шляхом його виправлення, оскільки це тягне за собою переробку всієї технічної документації. Отже, виходячи із порядку видачі державних актів та їх реєстрації, для того щоб внести зміни у Державний акт слід його визнати недійсним (анулювати), а потім виготовити новий Державний акт. Державні акти на право власності на землю підлягають обов'язковій державній реєстрації. Відповідно до ст. 27 п. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав скасовується в разі винесення судом відповідного рішення. Згідно п.1,2 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державний земельний кадастр", (в цій частині набрав чинності з опублікування) земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Відповідно до статті 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Частиною другою статті 158 Земельного кодексу України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Постановою Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року за № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" зазначено, що "Виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 151, 153- 158, 161, 210, 212 Земельного кодексу України ст. 24 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі справи за заявами, зокрема: з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсним державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками." Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що дані державні акти на право власності на земельні ділянки не відповідають вимогам вищевказаного законодавства, суд вважає що слід визнати Державні акти на право власності на землю Серії ІФ №077186 та Серії ІФ №077187 від 19.02.2004р. видані [PERSON] - недійсними, зобов'язати Землевпорядну організацію в Снятинському районі Івано-Франківської області видати [PERSON] нові Державні акти безоплатно на земельні ділянки площею 0,0972 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2815 га для ведення особистого селянського господарства [ADDRESS], оскільки помилки допущені в даних державних актах з вини відповідача. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що із відповідача слід стягнути на користь [PERSON] 243,60 грн. судового збору та 1000,00 грн. витрат на юридичну допомогу.

Outcome: approved