overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ "Керамік-Плюс" про стягнення заборгованості по зарплаті, середнього заробітку за час затримки розрахунку, мотивуючи його тим, що 09.01.2014 р. його було прийнято на роботу на посаду слюсаря з ремонту автомобілів до ТОВ "Керамік-Плюс", а 30.07.2014 р. його було звільнено з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України. Відповідачем з ним не було проведено повний розрахунок по заробітній платі в день звільнення. Усно його було повідомлено, що існує заборгованість відповідача перед ним в розмірі 8500,00 грн. Просить стягнути заборгованість по зарплаті, середній заробіток за час затримки розрахунку. (а.с. 1-3) В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав за викладених у позовній заяві обставин, просить стягнути з відповідача на його користь 2582,89 грн. заборгованості по заробітній платі відповідно до довідки про розмір заборгованості, наданої відповідачем, і середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 24423,25 грн., виходячи з розміру його середньої зарплати, наданого відповідачем. Представник відповідача Одноралець А.В. позов визнала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював на посаді слюсаря з ремонту автомобілів ТОВ "Керамік-Плюс" з 09.01.2014 р. по 30.07.2014 р. (а.с. 4-5) При звільненні з позивачем не було проведено повного розрахунку, згідно довідки ТОВ "Керамік-Плюс" від .06.2016 №кінцевий розрахунок перед [PERSON]на час звільнення складає ,89грн. (а.с. 2) Згідно довідки відповідача середньоденна заробітна плата позивача [PERSON] становить 52,75 грн. (а.с. 23), тому середній заробіток за час затримки розрахунку перед позивачем станом на .06.2016р. становить ,25грн. (за період з 31.07.2014 р. по 03.06.2016 р., 463 робочі дні). Представник відповідача пояснила, що заборгованість нарахована з відрахуванням необхідних платежів. Згідно ст. 116 ч. 1 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст. 117 ч. 1 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На підставі викладеного, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~У зв`язку з тим, що позивач працював охоронником складу в приватному підприємстві "Мінераліз" з 12.09.2017 р і був звільнений за згодою сторін 30.11.2018 р., проте при звільненні відповідач не виплатив всіх сум, що належать позивачу в день звільнення і не здійснив виплат по даний час, позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути не виплачену заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі, компенсацію за невикористану щорічну відпустку, в загальній сумі 14910 грн. Ухвалою суду від 06.03.2019 р. відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою суду від 07.05.2019 р. задоволено клопоптання позивача та витребувано від відповідача докази. У судовому засіданні позивач [PERSON] просить задоволити позовні вимоги, а саме стягнути з відповідача заборгованість по не виплачених при звільненні сумах у розмірі 14 029,55 грн. Не заперечив проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача на підставі наявних доказів. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судове засідання не з`явився жодного разу, хоча про дату місце та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Від директора ПП "Мінераліз" [PERSON] до суду надійшла довідка про заборгованість по заробітній платі [PERSON] , в якій вказано суму заборгованості по виплаті заробітної плати в розмірі 14029,55 грн. \~ \~ \~ \~Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював на підприємстві "Мінераліз" з 12.09.2017 р. по 30.11.2018 р., що підтверджується копією трудової книжки і не оспорюється відповідачем. \~ \~ \~ \~Згідно довідки про заборгованість по заробітній платі № 02/05 від 29.05.2019 р. заборгованість ПП "Мінераліз" перед [PERSON] станом на 29.05.2019 р. становить 14029 грн. 55 коп. З цією сумою позивач погоджується. \~ \~ \~ \~Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. \~ \~ \~ \~Виходячи з вищенаведеного, суд вважає позов є обґрунтованим, доведеним належними доказами, а тому позов, з урахуванням пояснень позивача щодо зменшення позовних вимог, підлягає до задоволення. У зв`язку із задоволенням позову з відповідача належить стягнути і судовий збір,\~ як це передбачено ст.141 ЦПК України, від сплати якого був звільнений позивач при подачі позову до суду на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір". \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

30 березня 2015 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із вказаною заявою. Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що починаючи з лютого 1972 року він почав працювати колгоспником в колгоспі "Чкалов" с. Бешмерган Шовотського району Хорезмської області, де йому було видано трудову книжку № [NUMBER] форми № 76. При оформленні трудової книжки була допущена помилка в написанні його імені та записано "[PERSON]" замість "[PERSON]". З 12 березня 2015 року він досяг пенсійного віку, у зв'язку з чим звернувся до Управління пенсійного фонду України в м.Очакові та Очаківському районі Миколаївської області (далі Управління) про призначення пенсії, але при перевірці документів інспектором Управління було виявлено розбіжність у написанні його імені, яке зазначено у паспорті та вказаній трудовій книжці. У зв'язку з цим було відмовлено у зарахуванні трудового стажу для призначення пенсії у період з 10 лютого 1972 року по 16 лютого 2000 року та рекомендовано звернутися до суду. Просив встановити факт, що трудова книжка № [NUMBER], що видана на ім'я [PERSON] належить йому [PERSON]. Заявник у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи - управління Пенсійного фонду України в м.Очакові та Очаківському районі Могильницька І.Б. у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, вимоги не заперечувала проти задоволення заяви. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. У відповідності з п. 6 ст. 256 ЦПК України, суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З копії трудової книжки № [NUMBER] форми № 76 вбачається, що вона видана 10 лютого 1974 року на ім'я [PERSON] (а с.14) Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 березня 1955 року та копії паспорту серії [NUMBER], виданого 07 лютого 1998 року Очаківським МРВ УМВС України в Миколаївській області прізвище, ім'я та по батькові заявника зазначено - [PERSON] ( а.с. 4, 5, 8). Крім того, на ім'я [PERSON] також видані військовий квиток серії [NUMBER], від 22 травня 1974 року, трудова книжка серії [NUMBER] від 13 липня 1977 року, довідка про ідентифікаційний номер від 06 березня 1998 року що підтверджується копіями вказаних документів ( а.с.7, 6, 9, 10). Зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що трудова книжка № [NUMBER], форми № 76 що видана 10 лютого 1972 року колгоспом "Чкалова" сільської ради Бешмерган Шаватського району Хорезмської області на ім'я [PERSON] належить [PERSON], а відтак вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Встановлення даного факту має для [PERSON] юридичне значення, оскільки дозволяє йому реалізувати своє право на отримання пенсії за віком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

ПАТ "Укргазвидобування" звернулося до суду із вказаним позовом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що наказом №77-В від 07.04.2014 року "Про надання відпустки" відповідачу була надана відпустка за період роботи з 05.04.2014 р. по 04.04.2015 р. тривалістю 33 календарних дні, з 07.04.2014 р. по 13.05.2014 включно, внаслідок чого бухгалтерією було нараховано і виплачено в повному обсязі сума відпускних. Відповідно до наказу №45 ос від 13.05.2014 р. [PERSON] було звільнено із посади оператора з добування нафти й газу Комарнівського цеху з видобутку нафти, газу і конденсату Львівського відділення ГПУ "Полтавагазвидобування" з 13.05.2014 р. за власним бажанням. В результаті проведення кінцевого розрахунку із звільненим працівником з'ясувалось, що в [PERSON] виникла заборгованість перед ПАТ "Укргазвидобування" по відпускним у розмірі 1 594 грн. 78 коп., оскільки відповідач не відпрацював повний рік, за який йому надавалась відпустку, добровільно відшкодувати кошти відповідач відмовляється. Представник позивача ПАТ "Укргазвидобування" в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, згідний з його задоволенням. Суд, розглянувши справу в порядку ст. 174 ч.4 ЦПК України приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з того, що згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Встановивши вищезазначене, суд задовольняє вимоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

26.02.2015 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту її роботи в Комунальному підприємстві торгівлі "Першотравневе" у період з 20.01.1987 року по 31.07.1993 року. В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що вона, згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", з 13.12.2014 року має право на призначення дострокової пенсії за віком. Однією з умов для призначення дострокової пенсії за віком є наявність 30 років страхового стажу. Для вирішення питання про отримання зазначеної пенсії заявник звернулась до Управління Пенсійного фонду України у Тернівському районі м. Кривого Рогу, але їй в призначені пенсії було відмовлено, у зв'язку з тим, що період роботи з 20.01.1987 року по 31.07.1993 року в Комунальному підприємстві торгівлі "Першотравневе" не зарахований до загального стажу, оскільки печатка в трудовій книжці нечитабельна. Даний факт позбавляє заявника на її право на пенсію. На підставі викладеного, заявник просить встановити факт її роботи в Комунальному підприємстві торгівлі "Першотравневе" у період з 20.01.1987 року по 31.07.1993 року. Заявник в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву в якій просить суд розглядати справу за його відсутністю, на заявлених вимогах наполягає. Представник заінтересованої особи Управлінню Пенсійного фонду України у Тернівському районі м. Кривого Рогу в судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву в якій просить суд розглядати справу за її відсутністю, проти заяви не заперечує. Оскільки суду надано всі належні докази то заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.256 ч.2 ЦПК України, суд встановлює факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт роботи [PERSON] в Комунальному підприємстві торгівлі "Першотравневе" у період з 20.01.1987 року по 31.07.1993 року підтверджується витягом з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.5-9), копією трудової книжки (а.с.10, 11), довідкою Комунальному підприємстві торгівлі "Першотравневе" (а.с.12). Таким чином, на підставі ст.256 ч.2 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності трудової книжки виданої на ім'я російською мовою "[PERSON]" та факту роботи в період з 04.10.1977 року по 19.11.1980 року на посаді різноробочого в колгоспі імені Кірова Томаківського району Дніпропетровської області, в період з 08.09.1980 року по 04.03.1981 року на посаді двірника в піонерському таборі "Мрія" тресту "Марганецьбуд", з 15.03.1981 року по 10.02.1997 року на посаді доярки в колгоспі імені Кірова Томаківського району. Необхідність встановлення зазначених юридичних фактів виникла в неї в зв'язку з досягненням пенсійного віку, в результаті чого вона звернулася до управління Пенсійного фонду України у Томаківському районі Дніпропетровської області з відповідною заявою про призначення пенсії за віком. Однак, пенсія їй не може бути призначена по тій причині, що в трудовій книжці прізвище не відповідає прізвищу зазначеному у паспорті. В позасудовому порядку підтвердити факт належності їй трудової книжки та трудового стажу неможливо, оскільки в архіві відсутні відомості про трудову діяльність. У судовому засіданні [PERSON] підтримала свою заяву та просила суд встановити юридичні факти. Заінтересована особа - Управління Пенсійного фонду України у Томаківському районі Дніпропетровської області у своїй письмовій заяві проти встановлення юридичних фактів не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що існують усі підстави задовольнити заяву [PERSON], які полягають у наступному. Заявник надала суду достатньо доказів вважати, що трудова книжка серії [NUMBER] заведена 23.03.1978 року у якій містяться записи власника російською мовою "[PERSON]" належить саме їй, [PERSON], як зазначено у її паспорті громадянина України. Дата народження у трудовій книжці повністю збігається з датою народження, зазначеною у паспорті громадянина України. Записи у трудовій книжці також містять відомості про трудову діяльність [PERSON] в період з 04.10.1977 року по 19.11.1980 року на посаді різноробочого в колгоспі імені Кірова Томаківського району Дніпропетровської області, в період з 08.09.1980 року по 04.03.1981 року на посаді двірника в піонерському таборі "Мрія" тресту "Марганецьбуд", з 15.03.1981 року по 10.02.1997 року на посаді доярки в колгоспі імені Кірова Томаківського району. Заявник також довела, що в позасудовому порядку внести належним чином виправлення в трудову книжку неможливо, оскільки і в архівах не збереглися відомості про її трудову діяльність. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

У березні 2014р. заявник звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт її проживання на території України у м.Миколаєві станом на момент проголошення незалежності України - 24.08.1991р., посилаючись в обґрунтування вимог на те, що з народження й до теперішнього часу постійно мешкає в м.Миколаєві, в 1990р. одружилась та змінила прізвище на "[PERSON]", у зв'язку з чим отримала паспорт громадянина колишнього СРСР, в 1993р. шлюб було розірвано та їй залишено дошлюбне прізвище, але до теперішнього часу паспорт громадянина колишнього СРСР нею не було змінено; встановлення факту проживання на території України їй потрібно для отримання паспорта громадянина України. У судовому засіданні заявник вимогу підтримала. Заінтересована особа - управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області у встановленому порядку повідомлена про час і місце судового розгляду, явку свого представника у судове засідання не забезпечила. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступне. Згідно копії свідоцтва про народження заявниці [PERSON], виданого органом РАЦС 16.07.1969р. (серія [NUMBER]), остання народилась [INFO] в м.Миколаєві. 04.08.1990р. заявниця одружилась за змінила прізвище на "[PERSON]", у зв'язку з чим отримала паспорт громадянина колишнього СРСР, згідно копії паспорта ([NUMBER]). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 07.04.1993р. (серія [NUMBER]), шлюб між заявницею та її чоловіком було розірвано, та їй присвоєно дошлюбне прізвище - "[PERSON]". З 17.07.1991р. заявниця працювала в радгоспі ім.Коларова Жовтневого району Миколаївської області на посаді працівниці консервного заводу до 1995р., згідно копії трудової книжки (серія [NUMBER]). Про даний факт свідчать: копія паспорта громадянина колишнього СРСР - заявниці [PERSON] ([PERSON]), копія трудової книжки, копія свідоцтва про розірвання шлюбу, копія свідоцтва про народження. Виходячи з обставин заяви, їх відповідності наданим документам, та беручи до уваги пояснення допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON], який підтвердив факт проживання і роботи заявниці на території України в м.Миколаєві з 1991р., суд визнає можливим встановити факт проживання заявника на території України у м.Миколаєві станом на момент проголошення незалежності України - 24.08.1991р. Оскільки даний факт має для заявника правове значення (отримання громадянства), то він має бути встановлений судовим рішенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

14.04.2014 року позивач звернувся з позовом до ТОВ "Добромир ЛТД" про стягнення заборгованості по заробітній платі, про забезпечення доказів. В обгрунтування своїх вимог позивач вказав, що він працював на посаді охоронця в товаристві з обмеженою відповідальністю "Добромир ЛТД" з 18.04.2011 року по 18.09.2013 рік. 18.09.2013 р. позивача було звільнено за згодою сторін, проте в день звільнення остаточного розрахунку проведено не було. Середня сума заробітку позивача складала 1150 грн. щомісяця. Позивач добровільно розрахунок по заробітній платі не проводить, що і змусило позивача звернутися до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання 18 квітня 2014 року, 25 квітня 2014 року, 06 травня 2014 року та 23 травня 2014 року не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений. 23.04.2014 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно копії трудової книжки [NUMBER] [PERSON] працював на посаді охоронця в товаристві з обмеженою відповідальністю "Добромир ЛТД" з 18.04.2011 року по 18.09.2013 рік (а.с.4-5) Згідно довідки ТОВ "Добромир ЛТД" №6 від 20.03.2014 року заборгованість по заробітній платі [PERSON] складає 4854,37 грн.(а.с.6) Згідно ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Згідно ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

В січні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про стягнення з ПАТ "МСЗ "Океан" середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 60600,00 грн. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона працювала на ПАТ "Миколаївський суднобудівний завод "Океан" з 19.02.2013 р. по 11 квітня.2014 р. 11 квітня 2014 року позивач була звільнена згідно п.1 ст. 40 КзпП України у зв'язку із ліквідацією підприємства. При проведенні звільнення відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітної платі у сумі 25371,50 грн. Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12.12.2014 року з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість по заробітній платі в розмірі 25371,50 та 500 грн. - моральної шкоди. Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 квітня 2015 року з відповідача на користь позивача було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 14 квітня 2014 по 03.02.2015 рік у суммі 60600,00 грн. та індексацію заробітної плати у сумі 5934,18 грн. Проте, позивач вважає за необхідним стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку, за період з 04.02.2015р. по 24.11.2015 р., у сумі 60600,00 грн. через те, що відповідач не виконує вказані рішення суду. Позивач надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, причина його неявки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що позивач працював на ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» з 19.02.2013 року по 11 квітня 2014 рік та була звільнена за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із ліквідацією підприємства. Однак при звільненні позивач в порушення вимог ст. 116 КЗпП України не отримала повного розрахунку. Встановивши несвоєчасність розрахунку по заробітній платі, суд вважає за можливе в порядку ст. 117 КЗпП стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.02.2015 року по 24.11.2015 рік у розмірі 60600,00 грн. В порядку ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 606,00 гривень.

Outcome: approved