Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

11.04.2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій вказує, що її дід [PERSON], який помер 23.12.2016 року, все своє життя користувався земельною ділянкою по вул. Купальній між будинком № 37 та будинком № 39 у м. Радомишль Житомирської області, тому позивач звернулася до Радомишльської міської ради Житомирської області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки, рішенням від 29.07.2016 року № 185 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку орієнтовною площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Купальній. Однак, при зверненні позивача до землевпорядної організації з метою виготовлення технічної документації, їй повідомлено, що виготовити дану технічну документацію немає можливості, так як дана земельна ділянка була «незаконно приватизована» іншою особою, а саме згідно даних Національної кадастрової системи земельна ділянка площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Купальна належить на праві власності [PERSON], дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно 23.10.2015 року. Позивач вважає, що відповідач [PERSON] незаконно захопила належну сімї позивача земельну ділянку, незаконно провела її приватизацію та зареєструвала своє право власності на цю земельну ділянку без погодження сусідів, що і стало підставою для звернення до суду із зазначеним позовом. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просять суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Представник відповідача-1 [PERSON] в судовому засіданні вимоги позивача не визнала та надала свої заперечення на позовну заяву, в яких зазначено, що 26.12.2005 року [PERSON] згідно договору купівлі-продажу придбала житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку загальною площею 0,10 га за адресою: вул. Купальна, 39, м. Радомишль Житомирської області. Рішенням сесії Радомишльської міської ради від 06.10.2011 року [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що передаються безоплатно у власність орієнтовною площею 0,1 га для ведення особистого селянського господарства, вказана земельна ділянка прилягає до садиби [PERSON] по вул. Купальній, 39 в м. Радомишль Житомирської області. Під час виготовлення технічної документації із землеустрою було погоджено межі земельної ділянки із суміжними землекористувачами (сусідами), претензій від останніх не було. 08.10.2015 року рішенням Радомишльської міської ради № 996 було затверджено проект із землеустрою, земельну ділянку передано у безоплатну приватну власність площею 0,1 га кадастровий № 1825010100:06:001:0922, а 26.10.2015 року зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] та видано останній Свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Представник відповідача-1 зазначає, що надання її довірителю земельної ділянки у власність відбувалось виключно у відповідності до вимог чинного законодавства, тому заявлені вимоги позивача вважає надуманими, необґрунтованими та безпідставними, а тому просить відмовити в їх задоволенні. Представник відповідач-2 [PERSON] в судовому засіданні надала свої заперечення проти заявлених вимог позивача, в яких зазначила, що [PERSON] в 2011 році згідно її заяви було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою спірної земельної ділянки, в 2015 році, з дотриманням встановлених чинним законодавством процедур, останній затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки 0,1 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Купальній. В 2016 році надійшла заява від [PERSON], в якій він просить надати земельну ділянку, яку він більше 55 років обробляє, його онуці [PERSON], та в 2016 році винесене рішення про надання дозволу останній на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Купальній, яке після проведення додаткової перевірки було скасоване в звязку з тим, що зазначена земельна ділянка перебуває у власності [PERSON]. Вважає прийняті Радомишльською міською радою рішення законними і підстав для задоволення позову не вбачає. Третя особа по справі Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області в судове засідання не з'явився, направив суду заяву про розгляд справи без участі його представника, при вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с.46). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожна окремо надали пояснення суду, у яких вони підтвердили факт користування сімєю позивача протягом тривалого часу спірною земельною ділянкою, яку вони обробляли, садили городину. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, при цьому, згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 29.07.2016 року рішенням Радомишльської міської ради Житомирської області № 185 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що передається безоплатно у приватну власність із земель комунальної власності [PERSON], яка проживає [INFO] на земельну ділянку орієнтовною площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Купальній.(а.с.15). Рішенням тринадцятої сесії 7 скликання № 237 Радомишльської міської ради Житомирської області від 16.11.2016 року «Про відміну окремих пунктів рішень сесій» міська рада вирішила відмінити пункт в розділі 1 рішення 8 сесії міської ради № 185 від 29.07.2016 року «про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що передається безоплатно у приватну власність із земель комунальної власності, категорії земель землі житлової і комунальної забудови: - [PERSON], яка проживає [INFO] на земельну ділянку орієнтовною площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Купальній. Зазначена земельна ділянка перебуває у приватній власності громадян» (а.с.58). Як вбачається із матеріалів справи, довідкою від 26.08.2016 року відділу Держгеокадастру у Радомишльському районі Житомирської області із звітності з кількісного обліку земель про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями станом на 01.01.2016 року зазначено місцезнаходження земельної ділянки «У межах населеного пункту м. Радомишль на території Радомишльської міської ради», крім того в довідці зазначено, що «… межі частини земельної ділянки, які можуть нести обтяження та обмеження щодо використання землі, встановити кадастровою зйомкою» (а.с.17). Згідно повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 22.12.2016 року земельна ділянка за кадастровим № 1825010100:06:001:0922 площею 0,1 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Купальна належить на праві власності [PERSON] (а.с.19). В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно договору купівлі-продажу від 26.12.2005 року [PERSON] купила цілий житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку загальною площею 0,10 га за адресою: вул. Купальна, 39, м. Радомишль Житомирської області (а.с.55). Рішенням девятої сесії Радомишльської міської ради від 06.10.2011 року № 187 [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що передаються безоплатно у власність орієнтовною площею 0,1 га для ведення особистого селянського господарства, яка прилягає до її садиби по вул. Купальній, 39 в м. Радомишль (а.с.56), а рішенням шістдесят четвертої сесії Радомишльської міської ради від 08.10.2015 року № 996 [PERSON] було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок із земель комунальної власності та передати її безоплатно у приватну власність площею 0,10 га кадастровий № 1825010100:06:001:0922 для ведення особистого селянського господарства, яка прилягає до її садиби по вул. Купальній в м. Радомишль (а.с.57). Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 26.10.2015 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності підтверджено право приватної власності на земельну ділянку кадастровий № 1825010100:06:001:0922 за [PERSON] (а.с.53,59). Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно\~п. б ч. 1 ст. 81 ЗК України\~однією із підстав набуття права власності громадянами України на земельні ділянки є безоплатна передача із\~земель державної\~і\~комунальної власності. Згідно пунктів "г", "д" ч.3 статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до п. 5 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Відповідно до положень ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Згідно пункту 18\~Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16 квітня 2004 року\~«Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~право власності та право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Вирішуючи цей спір, суд виходить з того, що відповідно\~до статті\~125, частини 1 статті\~126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". За змістом ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною і здійснюється відповідним органом в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Твердження представника позивача про те, що [PERSON] незаконно зареєструвала свої право власності на цю земельну ділянку без погодження сусідів спростовується протоколом погодження меж земельної ділянки площею 0,1000 га, що відводиться [PERSON] у власність, згідно якого в результаті погодження меж земельної ділянки було встановлено, що спірних питань і претензій з боку суміжних землекористувачів (землевласників) не має. Суміжні землевласники (землекористувачі) своїми підписами підтвердили запроектовані межі земельної ділянки (а.с.61). Доводи [PERSON] про незаконність дій [PERSON] при проведенні приватизації спірної земельної ділянки, так як остання мала повідомити про це [PERSON] є безпідставними та не ґрунтуються на законі. Посилання позивача на Акт обстеження від 09.11.2016 року, складений депутатом міської ради [PERSON] в присутності сусідів суд не бере до уваги, так як вказаний Акт складений зі слів заявника [PERSON] і правового значення у справі не має. Жодних доказів, підтверджуючих право користування сімєю позивача спірною земельною ділянкою, останньою не надано, при цьому судом, у відповідності до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, було розяснено сторонам їх право клопотати про витребування необхідних доказів, у разі неможливості отримати їх самостійно у відповідних органах. Однак, цим правом сторона позивача не скористалась, тому суд вирішив справу на підставі наявних доказів, наданих сторонами. Враховуючи вимоги чинного законодавства та встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про відсутність належних правових підстав для задоволення позову [PERSON].

Outcome: dismissed