Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача в якому просить визнати за нею, як за спадкоємцем після матері [PERSON], померлого 30.11.2012 року, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в с. Макухівка вул. Андрушківська, 31 Полтавського району Полтавської області.В обґрунтування позову посилається на те, що оформити свої спадкові права вона не має можливості в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. У судове засідання представник позивача не зявилася, надавши заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідач в судове засідання не зявився, попередньо надавши суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, при розгляді по суті покладався на розсуд суду. Суд, приходить до наступного висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 30 листопада 2012 року померла рідна мама позивачки - [PERSON], про що 04 грудня 2012 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області складено відповідний актовий запис № 1866 та видано свідоцтво про смерть серії І-КЕ № 231240. Родинні звязки з померлою як матері та доньки підтверджуються наступними документами: свідоцтвом про моє народження - [PERSON], що виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського міськвиконкому 09.09.1997 року серії І-КЕ № 327334. де в графі «мати» зазначено «Голубєва Людмила Петрівна»; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, виданим Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 20.10.2016 року, яким підтверджується зміна мого прізвища із «Голубєва» на «Шепелева» у звязку з укладенням шлюбу, що зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 10 червня 1981 року (актовий запис № 1113) між [PERSON] та [PERSON]; довідкою про укладення шлюбу № 746 від 31 серпня 2016 року, виданою Муніципальною казенною установою «Управління записів актів цивільного стану виконавчого комітету муніципальної освіти міста Казані» якою підтверджується зміна її прізвища на «Гриценко» у звязку із укладенням шлюбу, що зареєстрований відділом управління РАЦС виконавчого комітету муніципальної освіти м. Казані по Приволжському району Республіки Татарстан від 13 квітня 1989 року (актовий запис № 363) між [PERSON] та [PERSON]; свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-КЕ № 319224, виданим міським Палацом реєстрації шлюбу м. Полтави від 29.05.1991 року, яким підтверджується зміна прізвища позивача на «Тороп» у звязку із укладення шлюбу, що зареєстрований міським Палацом реєстрації шлюбу м. Полтави 29 травня 1991 року (актовий запис № 1030) між [PERSON] між та [PERSON]. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є єдиною спадкоємицею [PERSON] за законом, заповіту спадкодавець на випадок своєї смерті на складала. Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Після смерті матері [PERSON], як єдиною спадкоємицею за законом, заява про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті мами, до відповідних органів не подавалася та спадкова справа не відкривалася. 27 жовтня 2016 року, з метою оформлення своїх спадкових прав позивач звернулася через свого представника до Полтавської районної державної нотаріальної контори. Однак,отримано відповідь, згідно якої відповідно до даних Алфавітних книг та Спадкового реєстру на майно померлої 30.11.2012 року [PERSON], спадкова справа не відривалася, відомості про спадкоємців відсутні. Одночасно, Полтавською районною державною нотаріальною конторою для вирішення питання по суті рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До складу спадщини матері позивача, увійшов, окрім іншого, житловий будинок № 31, що розташований по вул. Андрушківській в селі Макухівка Полтавського району Полтавської області, що був успадкований нею після смерті чоловіка - [PERSON]. Так, 13 лютого 2012 року помер [PERSON], про що 14 лютого 2012 року виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області складено відповідний актовий запис № 6 та видано свідоцтво про смерть серії І-КЕ № 204130. 28 лютого 2001 року між [PERSON] та мамою позивача - [PERSON] було укладено шлюб, про що Ковалівською сільською радою Полтавського району Полтавської області зроблено відповідний актовий запис № 8 та видано свідоцтво про одруження серії 1 -КЕ № 064930. На випадок своєї смерті померлий [PERSON] заповіту не складав, інших спадкоємців першої черги, окрім мами позивача, у померлого немає. Згідно заяви [PERSON] до Полтавської районної державної нотаріальної контори, розяснено, що згідно даних Алфавітних книг та спадкового реєстру спадкова справа після померлого 13.02.2012 року [PERSON], в передбачений чинним законодавством 6-ти місячний термін не відкривалася. Одночасно рекомендовано для вирішення питання по суті, а саме для визнання права власності в порядку спадкування на все спадкове майно, звернутися до суду. [PERSON], [INFO], проживав та був постійно зареєстрований в [INFO] до дати своєї смерті 13 лютого 2012 року. Після його смерті до управління садковим майном фактично приступила, але юридично не оформила, дружина померлого - [PERSON], 08.03.190 року народження, яка проживала за даною адресою до моменту смерті 30.11.2012 року. Після смерті [PERSON] та [PERSON] до управління спадковим майном приступила [PERSON] - донька померлої [PERSON] шляхом постійного проживання у спадковому будинку за вищевказаною адресою в шестимісячний строк, безвиїздно. Вказані обставини підтверджуються довідкою Ковалівською сільською радою Полтавського району Полтавської області від 11.10.2016 року за № 3048. Отже, з огляду на викладені обставини, мати позивача - [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після свого померлого чоловіка - [PERSON] в порядку ст. 1268 Цивільного кодексу України, проте не встигла оформити свої спадкові права у звязку зі станом здоровя та скорою смертю. Одночасно позивач є такою, що прийняла спадщину після своєї померлої матері в порядку ст. 1268 Цивільного кодексу України, проте оформити свої спадкові права не має змоги через відсутність у спадкодавця належного оформлення прав на спадкове майно. Відповідно до довідки Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 11.10.2016 року за № 3047 [PERSON], померлому 13 лютого 2012 року, належить житловий будинок з господарськими будівлями в с. Макухівка, вул. Андрушківська, 31 Полтавського району Полтавської області згідно запису в погосподарській книзі Ковалівської сільської ради № 36, особовий рахунок № 36. Відповідно до довідки Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 29.07.2016 року № 2161 згідно із записом ЗШК № 1831 за померлим гр. [PERSON] значиться земельна ділянка в розмірі 0.007 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території с. Макухівка вул. Андрушківська, 31 Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області; земельна ділянка державного фонду (не приватизована). Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Разом з тим, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-ХІІ "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української PCP від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській PCP", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженою наказом Міністра юстиції Української PCP від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на наявність запису у погосподарській книзі спадкодавцем - [PERSON] його право власності в БТІ не було зареєстровано. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Відповідно до зазначеного, вбачається, що [PERSON] набув у встановленому законом порядку права власності на житловий будинок за адресою: с. Макухівка вул. Андрушківська, 31 Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області та право власності на вказаний обєкт нерухомості може перейти до спадкоємців в порядку спадкування. Відсутність правовстановлюючого документу, що засвідчує право власності спадкодавця на житлового будинку з господарськими будівлями позбавляє позивача можливості відповідно до вимог чинного законодавства оформити свої спадкові права на нього та одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок та господарські будівлі з спорудами, що знаходяться за адресою: с. Макухівка вул. Андрушківська, 31 Полтавського району Полтавської області, не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Таким чином, оскільки позивач [PERSON] на даний час являється єдиним спадкоємцем після померлої [PERSON], то відповідно за нею можливо визнати право власності на вказане спадкове нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved