Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив визнати протиправним дії відповідача Військової частини [NUMBER] та скасувати прийняте рішення житлово - побутової комісії військової частини № [NUMBER] оформлене протоколом № 6 від 12 грудня 2019 року, в частині зняття колишнього військовослужбовця - [PERSON] [INFO] з квартирного обліку у військовій частині № [NUMBER] , зобов`язати військову частину № [NUMBER] , в особі її житлово - побутової комісії, поновити його на квартирному обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей, для позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду при військовій частині [NUMBER] - з моменту його постановлення на квартирний облік. Позовні вимоги обґрунтував тим, що з 1983 року по 2011 рік проходив військову службу у Військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України та має вислугу у 25 років та 31.12.2011 року, був звільнений з військової служби за віком. Станом на час звільнення з військової служби (31.12.2011 року), перебував на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житла у військовій частини [NUMBER] (Витяги з Протоколів № 17 та № 15 від 10.10.1999 року та від 15.07.2003 року), складом сім`ї 3 (три) особи, у загальній черзі з 28.07.2007 року на отримання житла. 12.12.2019 року, на засіданні житлово побутової комісії військової частини № [NUMBER] розглядалося питання про розподіл двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 61,1 кв.м., житловою площею - 32,3 кв.м.,яка надійшла до військової частини № [NUMBER] для розподілу серед осіб, які перебувають на квартирному обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов. Протоколом Житлово побутової комісії Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України № 6 від12.12.2019 року був знятий з квартирного обліку, у зв`язку з тим, що відпали підстави для надання позивачу іншого житлового приміщення(відбулось поліпшення житлових умов позивача). При цьому, не був повідомлений про те, що має відбутися засідання комісії, на якій розглядатиметься питання зняття його з квартирного обліку. Позивач вважає вказане рішення відповідачів незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки було прийняте з порушеннями чинного законодавства, зокрема Наказу Міністерства Оборони України від 31.07.2018 року № 380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилим приміщенням». Ухвалою від 27.04.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 20.05.2020 року на адресу суду від Військової частини [NUMBER] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не погоджується з позовними вимогами та просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, при цьому посилаючись на п.3.14 та п.3.15 Наказу МВС України від 28.07.2007 року № 278 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень», як на підставу прийнятого Житлово побутовою комісією Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України Протоколу від 12.12.2019 року. 10.06.2020 року, позивачем надано відповідь на відзив, в якій він заперечував проти доводів Військової частини [NUMBER] та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою суду від 22.06.2020 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до розгляду по суті. Представник відповідачів до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності та заперечував проти позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Позивач та його представник до судового засідання не з`явилися, просили справу розглянути в їх відсутність в порядку письмового провадження. Судом постановлено про розгляд справи у відсутності сторін, що відповідає приписам ст. 223 ЦПК України. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно дост.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Частина 1 ст.15\~ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2ст.15 ЦК України). Обставини справи, встановлені судом. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] розпочав військову службу з 1983 року, а у Військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України з липня 2003 року по 31.12.2011 року. Згідно з витягом з Наказу командира військової частини [NUMBER] від 31.12.2011 року №276 (по стройовій частині) старшого прапорщика [PERSON] , техніка (начальника групи документального зв`язку) вузла зв`язку роти бойового та матеріально-технічного забезпеченнябулозвільнено з військовоїслужби у запас за частиною 6 пункт «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 01.01.2012 року виключено зі списків особового складу військової частини, усіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Заводського РВК Миколаївської області. Сім`я позивача складається із дружини [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] . З 25.05.1994 року, Позивач, разом із сім`єю перебував у загальній черзі на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житла при військовій частині [NUMBER] (Витяги з Протоколів № 17 та № 15 від 10.10.1999 року та від 15.07.2003 року). Відповідно до протоколу Житлово - побутової комісії військової частини № [NUMBER] від 12.12.2019 року № 6, [PERSON] разом із сім`єю, складом сім`ї 3 (три) особи, знято з квартирного обліку згідно пункту3.15 Наказу МВС від 28.07.2007 року № 278 «Про затвердження інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень та п.1 ст.40 Житлового кодексу УРСР, у зв`язку із поліпшення житлових умов, а саме: зняття з реєстрації місця проживання у квартирі [ADDRESS] , матеріпозивача - [PERSON] , яка проживала в даній квартирі разом із сім`єю позивача. За такого, Житлово - побутова комісія прийшла до висновку про наявність факту поліпшення житлових умов, викликаних зменшенням кількості зареєстрованих у зазначеній квартирі осіб, отже право на поліпшення житлових умов відпало відповідно ст. 64 ЖК УРСР. Відповідно до Акту про проживання від 03.04.2020 року, виданого та затвердженого директором Управляючою компанією ЖЕД №10 Запорожан Р.М. та засвідченого підписами сусідів з квартири [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в квартирі [ADDRESS] заг. площею 30,0 кв.м., проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ст 40. ЖК України громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 2) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку; 3) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 4) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР; 5) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; 6) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік. Основною підставою для зняття з квартирного обліку громадянина є поліпшення його житлових умов, у результаті якого відпали підстави для надання іншого житлового приміщення. При цьому слід враховувати, що не підлягає зняттю з квартирного обліку громадянин, у якого після поліпшення житлових умов, розмір житлової площі в розрахунку на кожного члена родини не досяг встановленого рівня. Відповідно до ст. 47 Житлового Кодексу України житлова площа має видаватися з розрахунку 13,56 квадратних метрів на одного члена сім`ї. При виділенні житлової площі на кожного члена сім`ї розрахунок враховується з урахуванням не менше ніж жилих дев`ятьметрів квадратних. Тобто загальну площу для проживання ділимо на кожного члена сім`ї. Відповідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Частиною 1 ст. 12 Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей» передбачено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом\~Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла (ч. 9ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»). Отже, зазначеним законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, і зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 37 ЖК України, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов та залишили роботу на підприємствах, в установах та організаціях у зв`язку з виходом на пенсію беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов нарівні з працюючими на цих підприємствах, в установах, організаціях громадянами. Зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік. Про зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов громадяни повідомляються у письмовій формі з зазначенням підстав зняття з обліку. Наказ Міністра Оборони України № 20 від 03.02.1995р. втратив чинність на підставі Наказу Міністерства оборони № 577 від 06.10.2006р., яким була затверджена Інструкція про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень. п.1.4 даної Інструкції передбачалося, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання, а військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року "Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку. Наказ Міністра Оборони України № 577 від 06.10.2006р. втратив чинність на підставі Наказу Міністерства Оборони № 737 від 30.11.2011р., яким була затверджена Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка також передбачає, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання, а військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до 1 січня 2005 року (набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року "Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"), забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку - без врахування вислуги на військовій службі (п. 1.4). Окрім цього у відповідності до п. 2.18. вище вказаної Інструкції військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов у випадках, передбачених законодавством, за місцем перебування на квартирному обліку, унаслідок чого зникла потреба в наданні жилого приміщення; отримання за рахунок житлових фондів МО України жилого приміщення для постійного проживання; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік або неправомірних дій посадових (відповідальних)\~осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 1 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.17 цього розділу - у разі звільнення з військової служби за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів та неможливістю проходити військову службу); обрання для постійного місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством. Так, судом встановлено той факт, щопозивач [PERSON] має вислугу на військовій службі 25 років, зарахований на квартирний облік Військової частини [NUMBER] з 25.05.1994 року на поліпшення житлових умов. Позивач звільнений в запас на підставі пункту «а» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», тобто у зв`язку з закінченням строку контракту, є пенсіонером, що підтверджується копією пенсійного посвідчення Серії [NUMBER] . Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених п.30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03 серпня 2006р. Порядок взяття на квартирний облік та зняття з квартирного обліку військовослужбовців, що потребують поліпшення житлових умов, відповідно до наявного між сторонами спору регулюються Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.07.2007 року № 278 «Про Затвердження інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень». Пунктом 3.8. Наказу МВС України від 28.07.2007 року № 278 передбачено, що військовослужбовці беруться на квартирний облік за рішенням житлово-побутової комісії військової частини, затвердженим командиром військової частини. На засіданні комісії має право бути присутнім військовослужбовець, щодо якого вирішується питання зарахування на облік. У рішенні вказуються дата взяття на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, у першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списку осіб, які користуються правом першочергового отримання житлових приміщень (додаток 3), або до списку осіб, які користуються правом позачергового отримання житлових приміщень (додаток 4), а в разі відмови у взятті на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми житлового законодавства. Датою зарахування на облік уважається день, коли житлово-побутовою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік. Пунктом 3.14. Наказу МВС України від 28.07.2007 року № 278, визначено, що Щороку у військових частинах, де самостійно проводиться квартирний облік, у період з 1 жовтня до 31 грудня відбувається перереєстрація осіб, які перебувають на квартирному обліку, в ході якої перевіряються їх облікові дані.Виявлені зміни вносяться в облікові справи військовослужбовців. Пунктом 3.15. Наказу МВС України від 28.07.2007 року № 278 визначаються підстави для зняття військовослужбовців з квартирного обліку, такі як: поліпшення житлових умов, унаслідок чого потреба в наданні житла минула; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби через службову невідповідність, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; в інших випадках, передбачених законодавством. Пунктом 3.16. Наказу МВС України від 28.07.2007 року № 278 визначено, що зняття з квартирного обліку та виведення з пільгових списків осіб, які були необґрунтовано внесені до цих списків або втратили вказане право, проводиться житлово-побутовими комісіями військових частин у тому самому порядку, що й взяття на облік. Також відповідним Пунктом передбачено, що при розгляді цих питань на засідання житлово-побутової комісії запрошуються зацікавлені особи, які про зняття з обліку (вилучення з пільгової черги) повідомляються у 15-денний термін у письмовій формі. При розгляді питання про зняття військовослужбовця з квартирного обліку, житлово побутова комісія військової частини має у 15 денний термін повідомити військовослужбовця про відповідне засідання, на якому буде підійматись питання про зняття його з квартирного обліку. З матеріалів справи вбачається, що 12.12.2019 року, на засіданні житлово побутової комісії військової частини № [NUMBER] розглядалося питання про розподіл двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 61,1 кв.м., житловою площею - 32,3 кв.м.,яка надійшла до військової частини № [NUMBER] для розподілу серед осіб, які перебувають на квартирному обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов. Однак, засідання житлово побутової комісії військової частини № 3039 12.12.2019 р. проведено у відсутності [PERSON] , що підтверджено в протоколі переліком присутніх осіб. Окрім того, відповідачем не надано доказів того, що житлово побутова комісія військової частини [NUMBER] у п`ятнадцятиденний строк до проведення засідання комісії, повідомляла Позивача про потенційне зняття його з квартирного обліку та(або) дату і час засідання комісії, а також не надано доказів надсилання Позивачу Протоколу № 6 від 12.12.2019 р., яким його було знято з квартирного обліку, або інших доказів того, що Позивач був обізнаний про рішення житлово побутової комісії військової частини [NUMBER] щодо нього. Таким чином, враховуючи те, що Житлово побутовою комісією військової частини [NUMBER] при винесенні Протоколу № 6 від 12.12.2019 року про знаття [PERSON] з квартирного обліку Відповідачами були допущені суттєві порушення п. 1.2.;3.8.; 3.14.;3.15.;3.16. Наказу МВС України від 28.07.2007 року № 278, то рішення Житлово побутової комісії військової частини від 12.12.2019 року, оформлене протоколом № 6 є незаконним та, відповідно, таким, що підлягає скасуванню. При цьому, суд не дає оцінки щодо суті прийнятого рішення комісією, оскільки воно прийнято з порушенням процедури, а тому ці посилання позивача є передчасними, і таке рішення має бути прийнято належним органом у відповідності до вимог чинного законодавства. За такого, позов підлягає частковому задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavinandothersv. Ukraine, № 4909/04, § 58). В порядку ст.\~141\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1681,60 грн.

Outcome: partial