Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Ліра ЛТД» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання житлових будинків, споруд та прибудинкових територій, послуги з управління багатоквартирним будинком, обґрунтувавши свої вимоги тим, що згідно укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ліра ЛТД" (в подальшому ТОВ «Керуюча компанія «Ліра ЛТД») і Слов`янською міською радою Донецької області Договорів: 1) №2 від 05 липня 2013 року "Про передачу майна для надання послуг з утримання житлових будинків, споруд та прибудинкових територій комунальної власності територіальної громади м. Слов`янська» з Переліком житлових будинків, переданих на утримання та обслуговування і Додатком до цього Договору від 01 серпня 2013 року; 2) додаткових угод від 28 жовтня 2015 року та від 30 червня 2016 року; 3) б/н від 01 липня 2016 року та від 01 липня 2019 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, TOB "КК "Ліра ЛТД" є організацією, яка обслуговує житловий фонд, нежитлові приміщення, будівлі, споруди, прибудинкові території комунальної власності територіальної громади м. Слов`янська, є балансоутримувачем вказаних об`єктів, в т. ч. житлового будинку [ADDRESS] в якому власником квартири № 52 є [PERSON] , відповідач по справі, на якого відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідач виконує свої зобов`язання за законом незадовільно, так як надані послуги не оплачує, внаслідок чого має заборгованість за спожиті послуги в сумі 6246,77 грн. за період з грудня 2013 року по липень 2020 року включно. Між позивачем та відповідачем встановились фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальної послуги на підставі відкритого відповідачу особового рахунку, так як позивач фактично надавав послуги з обслуговування та утримання житлового будинку, де мешкає відповідач, і прибудинкової території біля нього, Відповідач приймав послугу та не відмовлявся від неї. Протягом вказаного періоду Скарг у зв`язку з ненаданням або неналежним наданням послуг від нього не надходило. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли взаємні відносини, які породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідач ними користується. Товариство з обмеженою відповідальністю «КК «Ліра ЛТД» просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за послуги з утримання житлових будинків, споруд та прибудинкових територій, послуги з управління багатоквартирним будинком у розмірі 6246,77 грн., втрати від інфляційних процесів у розмірі 1524,69 грн. та 3% річних у сумі 1218,12 грн. та судовий збір у розмірі по 2102,00 грн. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у строк до 04 вересня 2020 року надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив (а.с.26). Як вбачається з матеріалів справи кореспонденція, яка направляється на адресу відповідача ним не отримується (а.с.28). У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КК «Ліра ЛТД» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання житлових будинків, споруд та прибудинкових територій, послуги з управління багатоквартирним будинком підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Судом встановлено, що згідно укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ліра ЛТД" (в подальшому ТОВ «Керуюча компанія «Ліра ЛТД») і Слов`янською міською радою Донецької області Договорів: 1) №2 від 05 липня 2013 року "Про передачу майна для надання послуг з утримання житлових будинків, споруд та прибудинкових територій комунальної власності територіальної громади м. Слов`янська» з Переліком житлових будинків, переданих на утримання та обслуговування і Додатком до цього Договору від 01 серпня 2013 року; 2) додаткових угод від 28 жовтня 2015 року та від 30 червня 2016 року; 3) б/н від 01 липня 2016 року та від 01 липня 2019 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, TOB "КК "Ліра ЛТД" є організацією, яка обслуговує житловий фонд, нежитлові приміщення, будівлі, споруди, прибудинкові території комунальної власності територіальної громади м. Слов`янська, є балансоутримувачем вказаних об`єктів, в т. ч. житлового будинку [ADDRESS] , в якому власником квартири № 52 є [PERSON] , відповідач по справі, на якого відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до ст. ст. 21, 24, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" TOB "КК "Ліра ЛТД" має право на отримання плати за послуги з обслуговування та утримання будинків, споруд та прибудинкових територій з покладеною відповідальністю за повноту збору (плати) за надані послуги. Згідно ст. ст. 66, 68, 162, 179 ЖК України, ст. ст. 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572 власники, користувачі житлових та нежитлових приміщень зобов`язані оплачувати надані послуги своєчасно і в повному обсязі на підставі наданих квитанцій і в строки, встановлені договором або законом. Кожен власник житлового приміщення несе зобов`язання забезпечити схоронність такого об`єкту відповідно до положень ст. 322 ЦК України та положень ст. 151 ЖК України, в якій також йдеться про необхідність утримання у належному стані прибудинкової території. Такі обов`язки виникають у власника незалежно від того, чи зареєстрований хтось у житловому приміщенні. Проте відповідач не виконує свої зобов`язання за законом, так як надані послуги не оплачує, внаслідок чого має заборгованість за спожиті послуги станом на 01 липня 2020 року у сумі 6246,77 грн., яка утворилася за період з грудня 2013 року по липень 2020 року. Суд визнає правильним наданий позивачем розрахунок суми заборгованості по оплаті наданих послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, який відповідає встановленим законодавством порядку та тарифам. Враховуючи той факт, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , то саме відповідач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги в повному обсязі. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 13 ЦК України, а саме цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують права та обов`язки. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, відповідач ними користується. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів,їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до вимог ч.1 ст. 76 ЦПК України «Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи». Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази, які заявник повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення заяви чи відмови у її задоволенні,- повинні бути виключно належними та допустимими. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання відповідачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Тобто, докази, які відповідач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу невизнання позовних вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, повинні бути виключно належними та допустимими. Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Як передбачено ст. 185 ЦПК України, письмові докази, у тому числі протоколи їх огляду, складені за судовим дорученням або в порядку забезпечення доказів, за клопотанням учасника справи оголошуються в судовому засіданні або пред`являються йому, а в разі необхідності - також свідкам, експертам, спеціалістам чи перекладачам для ознайомлення. Учасники справи можуть давати свої пояснення з приводу цих доказів або протоколу їх огляду. Учасниками справи з приводу зазначених доказів можуть ставитися питання свідкам, а також експертам, спеціалістам. У порушення ст. ст. 67,68 ЖК України відповідач не здійснює оплату за надані комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території, з управління багатоквартирним будинком та має заборгованість у розмірі 6246,77 грн. за період з грудня 2013 року по липень 2020 року. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню та на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за спожиті послуги у розмірі 6246,77 грн. Статтею 625 ЦК України передбачена цивільна-правова відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання і зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином [PERSON] нараховані індекс інфляції у сумі 1524,69 грн., 3% річних - 1218,12 грн. Рахунок розміру інфляційний нарахувань здійснюється наступним чином: (інфляційні нарахування за попередній місяць + сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць) х індекс інфляції / 100 - (інфляційні нарахування за попередній місяць + сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць). Якщо індекс інфляції за місяць менше 100%, показник інфляційних витрат за даний місяць не нараховується. 3 % річних нараховуються наступним чином: (сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць) х 3 х (кількість прострочених днів) 365 днів / 100. Отже загальний розмір заборгованості складає: суму основного боргу + загальний розмір інфляційних нарахувань + 3% річних = 8989,58 грн. Відповідачу надавались послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території, який не в повному об`ємі вносив плату за користування зазначеними послугами, тобто прострочив виконання грошового зобов`язання, внаслідок чого за особовим рахунком № [NUMBER] утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми за період з грудня 2013 року по липень 2020 року. Отже, у зв`язку з не виконанням обов`язків щодо сплати спожитих послуг, боржнику нараховані за період з грудня 2013 року по липень 2020 року, індекс інфляції у сумі 1524,69 грн., та 3% річних у сумі 1218,12 грн. Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2020 року складає 2102,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 2102 грн. 00 коп. (а.с.1). Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з [PERSON] . З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 2102 грн. 00 коп., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved