Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

ПАТ "ВТБ БАНК" звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 19.03.2013 року між ними було укладено кредитним договір №R53700402964В, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 50.000,00 грн. зі сплатою 24,0% річних, та кінцевим строком повернення до 19.03.2017 року. В результаті порушення відповідачем умов кредитного договору, за останнім станом на 25.06.2014 року утворилась заборгованість по кредиту, що у сукупному розмірі становить 61187.82 грн., а тому вони змушені звертатись до суду з вказаним позовом. У подальшому представником позивача за довіреністю [PERSON] подано заяву про збільшення позовних вимог, у якій останній вказує, що у звязку з порушенням умов договору, щодо своєчасної сплати коштів по кредиту, станом на 01.12.2014 року за відповідачем утворилася заборгованість в розмірі 87\~871.12 гривень, яку просить стягнути з [PERSON] та судові витрати. В судове засідання представник позивача за довіреністю, [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи не зявився, не повідомивши суд про причини неявки, надіславши до суду клопотання про розгляд справи за своєї відсутності. На своїх позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Заперечує проти задоволення позову. В обґрунтування свого заперечення зазначає, що дійсно 19.03.2013 року отримав в кредит кошти в розмірі 50 тис. гривень. Вказані кошти брав на розвиток бізнесу, однак оскільки на його думку наявні форс мажорні обставини, а саме проведення антитерористичної операції та окупація АР Крим у звязку з чим змушений був припинити ведення бізнесу, наявні обставини що звільняють його від відповідальності за неможливість виконання свого зобовязання. Крім того вказує, що в період з квітня 2013 по грудень 2013 року ним було сплачено грошові кошти на погашення кредиту в розмірі встановленому графіком погашення зобовязання, а позивач, предявляючи позов не врахував сплачену ним суму коштів та завищив суму яка підлягає стягнення. Також вказує, що оскільки отриманий ним кредит було застраховано, то наявність форс мажорних обставин є страховим випадком, а отже позивач за рахунок отриманих коштів повністю компенсував свої втрати за його зобовязанням. В подальшому відповідач суду пояснив, що дійсно брав кошти в кредит. Виплати по кредиту перестав здійснювати з січня 2014 року, через неможливість такої сплати, оскільки підприємницькою діяльністю на даний час не займається. Визнає факт порушення свого зобовязання, однак не згоден з вимогою про стягнення інфляційних збитків, оскільки їх нарахування не було передбачено умовами договору. Згоден сплачувати кредитну заборгованість в розмірі 100 гривень щомісячно. Дослідивши письмові докази по справі, заслухавши пояснення відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.03.2013 року між ПАТ "ВТБ БАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір №R53700402964В, згідно з умовами якого позичальнику було надано кредит у сумі 50.000,00 грн. строком користування до 19.03.2017 року та зі сплатою 24% річних за користування кредитом. Позивач свої зобовязання за кредитним договором №R53700402964В від 19.03.2013 року перед відповідачем виконав в повному обсязі, та надав останньому грошові кошти в розмірі 50.000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 86773 від 19.03.2013 року. Згідно ст.509 ЦК України зобовязанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити ти проценти. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до п. 5.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником зобовязань з повернення кредиту та/або сплати процентів користування та/або інших платежів згідно з умовами договору, позичальник зобовязаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобовязань за кожен день порушення виконання зобовязань, включаючи день погашення. А згідно з п. 4.7 Договору сторони погодили, що за наявності прострочення виконання зобовязань позичальником за цим договором, розмір належного до сплати платежу збільшується на суму комісійної винагороди, неустойки та інших платежів, повязаних з неналежним виконанням умов Договору. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Згідно розрахунку, наданого ПАТ "ВТБ БАНК" заборгованість за кредитним договором станом на 01.12.2014 року складає 87871.12 грн., з яких: 34918.35 грн. - поточна заборгованість за кредитом, 9220.27 грн. - заборгованість за простроченим кредитом, 9828.58 грн. прострочена сума заборгованості за відсотками, 9295 грн. сума простроченої заборгованості по комісії за управління кредитом, 845 грн. сума поточної заборгованості по комісії за управлінням кредиту, 7216.3 грн. пеня за несвоєчасну сплату комісії за управління кредитом, 14417.75 грн. пеня за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків за користування кредитом, 236.66 грн. 3 % річних за прострочення платежу по сплаті кредиту та відсотків за його користування, 1893.21 грн. інфляційні нарахування за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків за його користування. Відповідно з ч.2\~ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Згідно зі ст. ст.\~549-551,\~624 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Беручи до уваги вищезазначене, суд вважає доведеним позивачем порушення відповідачем [PERSON] умов договору від 19.03.2013 року, щодо своєчасної сплати коштів за цим договором, а отже вимога про стягнення з нього коштів відповідно до наданого розрахунку є обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам Закону. Разом з тим, посилання [PERSON] на причини поважності невиконання свого зобовязання, вказані ним при розгляді справи суд оцінює критично та вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступного. Стаття 617 Цивільного кодексу України закріплює те, що особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання. Якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок обставин непереборної сили. Виходячи з наведеного слідує, що форс-мажорні обставини не мають «преюдиціальний» (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні, сторона яка посилається на дію форс-мажорних обставин повинна це довести.\~Тобто, сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те що вони є форс-мажорними і що немаловажне, що ці обставини є форс-мажором саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин довести їх надзвичайність та невідворотність.\~ У відповідності до ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як вбачається з умов договору кредиту від 19.03.2013 року, сторони при його укладенні не приділили належної уваги врегулюванню взаємних прав та обовязків щодо ситуацій форс-мажору, та передбачили лише можливість внесення змін до цього договору, шляхом його викладення в новій редакції/а.с.23/. \~Враховуючи те, що відносини між сторонами за договором мають не абстрактний, а цілком конкретний характер, то і норми договору, в тому числі з форс-мажору, повинні мати суто конкретний характер. Так сторони в договорі могли б передбачити конкретні заходи (дії), які зобовязана вжити сторона, яка зазнала впливу форс-мажору, передбачити заходи щодо уникнення негативних наслідків дії форс-мажору тощо. При цьому відповідачем не доведено в судовому засіданні наявність обставин форс мажору, оскільки ним не зазначено яким саме чином обставини проведення АТО та окупації АР Крим вплинули на здійснення ним виплат по кредиту, також не надано доказів здійснення будь якої підприємницької діяльності на відкриття якої зі слів останнього ним було отримано кредитні кошти. На необхідність доведення обставин форс-мажору також вказується в Конвенції Організації Об'єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11 квітня 1980 року. В статті 79 зазначеної Конвенції більше детально визначено порядок дій сторін щодо звільнення від відповідальності у випадку виникнення форс-мажору.\~ \~\~\~\~\~\~\~\~ Так, форс-мажором вважається перешкода у виконанні стороною своїх зобовязань, яка знаходиться поза контролем сторони, її виникнення не могло бути передбачено стороною під час укладення договору та сторона не має можливості уникнути чи подолати відповідну перешкоду або її наслідки.\~ Крім того, на сторону покладено обовязок повідомити у розумний строк іншу сторону про настання форс-мажору. Сторона, яка зазнала впливу форс-мажору несе відповідальність за своєчасне повідомлення про це іншої сторони (відшкодування збитків викликаних несвоєчасним повідомленням про настання обставин форс-мажору).\~ Тобто обставини, вказані [PERSON] могли б мати місце в разі дотримання ним вищевказаних умов. Крім того посилання [PERSON] на те, що вимога про сплату інфляційних збитків не підлягає задоволенню, оскільки інфляційні нарахування не передбачені договором, також є необґрунтованим, оскільки право позивача вимагати сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення визначено ст.. 625 ЦК України та є одним з наслідків передбачених Законом в разі порушення зобовязання. За таких обставин предявлений банком позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідач добровільно не виконував взяті на себе зобовязання за кредитним договором № R53700402964В від 19.03.2013 року, а тому заборгованість у розмірі 87871 грн. 12 коп. підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПАТ "ВТБ БАНК". Згідно ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 877 грн. 71 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved