Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

17.02.2017 року ПАТ КБ "Приват Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 15.12.2010 року ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] уклали кредитний договір б/н, відповідно до якого вищевказаний банк надав відповідачці кредит у розмірі 14700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов'язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, проте, [PERSON] порушила кредитні зобов'язання, в зв'язку з чим станом на 20.11.2016 року виникла заборгованість у розмірі 13342,75 грн., яка складається з: 6703,02 грн. - заборгованості за кредитом, 4626,02 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 2013,71 грн. - пені, яку позивач просив стягнути на свою користь. В ході розгляду справи судом з'ясовано, що 11.03.2016 року рішенням Третейського суду при Асоціації "Дніпровського Банківського Союзу" з [PERSON] на користь банку стягнуто забогованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 10549,28 грн. 23.03.2018 року позивач зменшив позовні вимоги до 3433,14 грн., визначивши розмір заборгованісті як різницю між 13342,75 та 10549,28 грн., стягнутих рішенням Третейського суду. Посилаючись на викладене, остаточно просив стягнути з відповідачки 3433,14 грн. заборгованості та судові витрати по справі. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив закрити провадження у справі у зв'язку з тим, що рішенням Третейського суду при Асоціації "Дніпровського Банківського Союзу" від 11.03.2016 року з відповідачки стягнуто заборгованість за кредитним договором №SAMDN50000039073999 від 15.12.2010 року у розмірі 10549,28 грн. Ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області від 10.05.2018 року витребувано у ПАТ КБ "Приват Банк" обгрунтований та детальний (помісячний) розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 15.12.2010 року, укладеним між ПАТ КБ "Приват Банк" та [PERSON], із зазначенням формул розрахунків відповідних сум забогованості. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 15.12.2010 року відповідачка подала анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПАТ КБ "Приват Банк", згідно якої вона виявила бажання на отримання платіжної картки кредитка "Універсальна". Бажаний кредитний ліміт по платіжній карті вказаний відповідачкою становить 1500 грн. (том І а. с. 11). Положеннями вищевказаної заяви-анкети передбачено, що дана анкета-заява разом з пам'яткою клієнта та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між сторонами договір про надання банківських послуг. Своїм підписом в заяві-анкеті відповідачка підтвердила, що ознайомилась і погодилась з Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами банка. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Згідно із положеннями п. 1.1.7.11 Умов і правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. Відповідно до Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" обов'язковий щомісячний платіж складає 7% від заборгованості. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором №б/н від 15.12.2010 року у зв'язку з невиконанням відповідачкою своїх зобов'язань у неї виникла заборгованість станом на 20.11.2016 року у розмірі 13342,75 грн., яка складається з: 6703,02 грн. - заборгованості за кредитом, 4626,02 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 2013,71 грн. - нараховано пені (том ІІ а. с. 38-41). Рішенням Третейського суду при Асоціації "Дніпровського Банківського Союзу" від 11.03.2016 року з відповідачки на користь банку згідно вищевказаного кредитного договору стягнуто 10549,28 грн. заборгованості (том І а. с. 125, том ІІ а. с. 41-42). Вищевказане рішення стало підставою для зменшення розміру позовних вимог. Тому позивач, уточнюючи розрахунок заборгованості, визначив її як різницю між 13342,75 грн. та 10549,28 грн. та врахував штраф (фіксована складова) у розмірі 500 грн. та штраф (процентна складова) у розмірі 139,67 грн. (том ІІ а. с. 43-47). Так, згідно положень ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Положенням про кредитування, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 28 вересня 1995 року № 246, кредит визначається як позичковий капітал банку у грошовій формі, що передається у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Тіло кредиту визначається, як основна сума боргу за кредитом без відсотків. З матеріалів справи вбачається, що позивачем в розрахунок заборгованості включено суми боргу, які стягнуто з відповідачки рішенням Третейського суду при Асоціації "Дніпровського Банківського Союзу" від 11.03.2016 року про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором. В подальшому, від такого розміру заборгованості арифметично віднято розмір заборгованості, стягнутий за вищевказаним рішенням Третейського суду та враховано штрафи. Такий розрахунок, на думку суду, є помилковим, оскільки до розміру загальної заборгованості було повторно включено тіло кредиту, яке вже було стягнуто, відповідно до рішення Третейського суду. Нарахування заборгованості простим арифметичним способом, за відсутності детального (помісячного) розрахунку заборгованості, може призвести до подвійного стягнення вже раніше стягнутих з відповідачки грошових коштів. Під час розгляду справи судом вживалися заходи щодо повного і всебічного розгляду справи. Проте, на вимоги суду надати детальний (помісячний) розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 15.12.2010 року, на підтвердження заявлених позовних вимог, із зазначенням формул розрахунків відповідних сум заборгованості, позивач не відреагував. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи те, що детальний (помісячний) розрахунок заборгованості, яку просить стягнути позивач, в матеріалах справи відсутній, суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування заборгованості та обґрунтованість її розміру. Беручи до уваги вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. Оскільки, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, то відповідно не підлягає стягненню з відповідачки сплачена позивачем сума судового збору при подачі позовної заяви. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed