Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

21 червня 2019 року позивач АТ КБ "Приватбанк", звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Свій позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 19 травня 2014 року відповідач отримала кредит у розмірі 900 грн. 00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення умов кредитного договору відповідач заборгованість не сплатив, тому станом на 15.05.2019 року відповідач має заборгованість - 26312 грн. 90 коп., в зв`язку з чим АТ КБ "Приватбанк" був змушений звернутись до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитом. 20 листопада 2019 року заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області позовні вимоги Акціонерного товариства "Приватбанк" задоволено, а саме із [PERSON] стягнуто на користь Акціонерного товариства "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором у сумі 26312 грн. 90 коп., та 1921 грн. 00 коп., судового збору. 24 грудня 2019 року до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшла заява представника відповідача про перегляд заочного рішення у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості від 20 листопада 2019 року. Свою заяву мотивує тим, що відповідачка не змогла прибути в судове засідання 20.11.2019 року за станом здоров`я, оскільки перебувала в місті Кропивницькому на лікуванні. 28 січня 2020 року до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшов відзив представника позивача на заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення, в якому представник позивача просить суд відмовити у перегляді заочного рішення, оскільки [PERSON] була належним чином повідомлена про розгляд даної справи, але заперечень, клопотань про розгляд справи за її відсутності, чи інших документів до суду не надала. Вважає, що заочне рішення підлягає скасуванню, тільки якщо докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 лютого 2020 року заочне рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 листопада 2019 року у справі №401/1910/19 за позовом АТ КБ "Приват Банк" до [PERSON] скасовано, справу призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. 16 березня 2020 року представник відповідача надав до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області на відзив на позовну заяву АТ КБ "ПриватБанк", в якому він просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог та застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Відзив на позовну заяву обґрунтовано тим, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду з даним позовом та не ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг. Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою надав клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просить розгляд справи провести без його участі та участі відповідача, за наявних письмових доказів. Оскільки, сторони у справі не з`явилися в судове засідання для розгляду справи по суті, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалася, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини справи дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ "ПриватБанк" № б/н від 19.05.2014 року та отримала кредит в сумі 900 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок( а.с. 11). Відповідно до розрахунку заборгованості наданого АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість відповідача, станом на 15.05.2019 року складає: 26312 грн. 90 коп., яка складається з: 0,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 708,22 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 20205,93 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 3669,56 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; штраф(фіксована частина)-500 грн. штраф (процентна складова)- 1229,19 грн. (а.с.8-10). Сторонами по справі, у розумінні ст.ст. 202, 203, 205, 207, 208 ЦК України, правочину укладено не було. Заява-анкета, що була складена відповідачем, не містить умов, за якими кредитором були здійснені нарахування: відсотків, пені, як за кредитним договором, а тому правовідносини, що склалися між сторонами, не відповідають ст. ст. 11, 14, 1054-1055 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із змісту ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або дострокова зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обов`язок кредитодавця надати грошові кошти позичальнику, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 10.06.2015 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII, споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню з відповідача суми боргу за простроченим тілом кредиту в сумі 708 грн. 22 коп. Встановлені обставини справи та правовідносини, які склалися між сторонами, відповідають правовим позиціями викладених в судовому рішенні Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 р., по справі № 342/180/17., і є обов`язковими, згідно ст.263 ЦПК України. Враховуючи викладені обставини, у відповідності до ст. ст. 11, 14, 15, 16 ЦК України, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 708 грн. 22 коп., за простроченим тілом кредиту, а цивільне право - захисту. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати підлягають частковому задоволенню, відповідно до задоволеної частини позову лише в сумі \-51 грн. 70 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial