Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

У липні 2014 року позивач [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулась до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерман Моторз" (далі по тексті - ТОВ "Джерман Моторз", відповідач) з позовом про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні, середньої заробітної плати за час затримки розрахунку та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 01 листопада 2013 року позивач працювала у відповідача на посаді бухгалтера, 17 квітня 2014 року звільнилась на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України (далі по тексту - КЗпП України), за власним бажанням. У день звільнення з роботи, відповідач зобов'язаний був виплатити позивачу заробітну плату за березень 2014 року у сумі 4609,12 грн., а також заробітну плату за квітень 2014 року та кінцевий розрахунок у сумі 5617,74 грн. Загальна сума заборгованості по заробітній платі складає 10226,86 грн., яка станом на день подачі позовної заяви не сплачена, у зв'язку з чим, всупереч ст. 116 КзпП України, відповідач ухиляється від повного розрахунку з позивачем, а тому позивач вважає дії відповідача незаконними, оскільки у відповідності ст. ст. 47, 115, 116 КзпП України, роботодавець зобов'язаний регулярно виплачувати заробітну плату. Оскільки, відповідач не здійснив з позивачем розрахунок, остання звернулась до суду з позовом, відповідно до якого просить, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 10226,86 грн., моральну шкоду у розмірі 4000,00 грн., на підставі ст.ст. 116, 117 КЗпП України середній заробіток за час затримки розрахунку 31754,44 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулося 22.09.2014 року, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, в судовому засіданні збільшила розмір позовних вимог, а саме просила стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 4000,00 грн.; заборгованість по заробітній платі у розмірі 12480,92 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 24624,16 грн. Представник відповідача Боліщук Р.А. в судовому засіданні, яке відбулося 22.09.2014 року, визнав той факт, що відповідач не виплатив позивачу заробітну плату, разом з тим, у задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. У судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач [PERSON] працювала на посаді бухгалтера у ТОВ "Джерман Моторз" з 01 листопада 2013 року, 17 квітня 2014 року позивача було звільнено з займаної посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с. 4-6). Відповідно до ч. 1 ст. 47 та ч. 1 ст. 83 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як встановлено в судовому засіданні, під час роботи позивача у відповідача, в день звільнення [PERSON] ТОВ "Джерман Моторз" не провів з ним розрахунок по заробітній платі. Станом на вересень 2014 року наявна заборгованість по виплаті позивачу належних йому коштів у розмірі 12480,92 грн., яка нарахована, відповідно до довідки про середньоденну заробітну плату №135 від 18.09.2014 року, та не виплачена, що не заперечив представник відповідача в судовому засіданні. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.20 Постанови "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" №13 від 24 грудня 1999р., установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Проте, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, стороною відповідача протягом всього часу розгляду справи в суді не було надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що затримка в проведенні остаточного розрахунку з позивачем при звільненні, відбулася не з вини відповідача. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь невиплаченої заробітної плати в розмірі 12480,92 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку з 17 квітня 2014 року по 22 вересня 2014 року в розмірі 24624,16 грн., враховуючи розмір середньоденної (годинної) заробітної плати та фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні відповідно до п. 2, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 08.02.1995р. №100, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Не проведення розрахунків по заробітній платі при звільненні позивача завдало їй моральної шкоди, оскільки право на оплату праці, яке гарантоване ст. 43 Конституції України, було порушено, що безсумнівно призводить до моральних страждань та втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, суд з огляду на необхідність дотримання принципів справедливості, розумності та співмірності, вважає, що розмір завданої моральної шкоди має бути зменшений до 1000,00 грн. На підставі наведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерман Моторз" про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні, середньої заробітної плати за час затримки розрахунку та моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: partial