Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

11.07.2017 року позивач звернувся до суду із даним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 24.12.2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року найменування позивача - закрите акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" змінено на публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", у зв'язку з чим публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк". [PERSON] зобовязання перед банком не виконав, внаслідок чого станом на 30.04.2017 року виникла заборгованість в сумі 33554,09 грн. З даної суми 1956,06 грн. - заборгованість за кредитом, 26512,12 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3250 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) в сумі 250 грн., штраф (процентна складова) - 1585,91 грн. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати в розмірі 1600 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за їх з відповідачем відсутності. Позовні вимоги визнають частково, заперечують щодо стягнення штрафу (фіксованої частини). Згідно з ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступне. Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладеного між сторонами договору. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до заяви від 24.12.2008 року [PERSON] погодився з тим, що ця заява разом з пам'яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами,\~\~складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і погодився з умовами та правилами надання банківських послуг, а також з тарифами, які були йому надані для ознайомлення в письмовому вигляді (а. с. 6-12). Із п.1.6. Статуту публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" вбачається, що найменування банку - закрите акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" змінено на публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк". У зв'язку з чим публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (а.с.18 на звороті). Згідно з п.п. 6.5, 8.6 умов і правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором; при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. та 5% від суми позову. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором станом на 30.04.2017 року виникла заборгованість в сумі 33554,09 грн. З даної суми 1956,06 грн. - заборгованість за кредитом, 26512,12 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3250 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) в сумі 250 грн., штраф (процентна складова) - 1585,91 грн. (а. с. 4, 5). Статтями 526, 527, 530 ЦК України, передбачено, що зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що [PERSON] порушив умови даного договору, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, тому її разом із процентами за користування кредитом та штрафом (процентна складова), слід стягнути з відповідача. Однак, судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості позивач також просить стягнути з відповідача штраф (фіксована частина), проти стягнення якого заперечує відповідач. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6 - 2003 цс 15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. Таким чином, вимога позивача щодо стягнення з відповідача фіксованого штрафу в розмірі 250 грн. не відповідає визначеному законом змісту цього поняття та його правовій природі як грошової суми, що обчислюється відповідно до ч.2 ст. 549 ЦК України та носить імперативний характер, у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а тому підстав для її стягнення немає, оскільки встановлення розміру штрафу як неустойки у фіксованій твердій грошовій сумі законом не передбачено. Відповідно до ч. 2 ст. 550 ЦК України, проценти на неустойку не нараховуються. Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача слід стягнути заборгованість в сумі 33304,09 грн. З даної суми 1956,06 грн. - заборгованість за кредитом, 26512,12 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3250 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штраф (процентна складова) - 1585,91 грн. Отже, позов слід задовольнити частково. Оскільки, позов задоволено частково, тому судові витрати на користь позивача слід присудити пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, однак не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Outcome: partial