Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ВАТ НАСК "ОРАНТА" про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних витрат у розмірі - 18 714,53 гривень. Мотивуючи свої вимоги тим, що 24.12.2013 року заочним рішення Дарницького районного суду м. Києва було частково задоволено позов [PERSON] та стягнуто з ВАТ «НАСК «Оранта»» на користь позивача страхове відшкодування в сумі - 50 000,00 гривень, 3 % річних від простроченої суми заборгованості за період з 01.10.2012 року по 31.10.2013 року - 1 623,29 гривень, судовий збір - 229,40 гривень. 07.10.2014 року ВАТ «НАСК «Оранта»» було перераховано позивачу кошти, згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24.12.2013 року. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування за період з 01.11.2013 року по 12.10.2014 року включно - 8 372,61 гривень, 3 % річних за період з 01.11.2013 по 12.10.2014 року - 1 421,92 гривень, інфляційні витрати за період з 01.10.2012 року по 10.10.2014 року - 8 920,00 гривень та понесені судові витрати - судовий збір у розмірі - 243,60 гривень. В судовому засіданні позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник ВАТ НАСК "ОРАНТА" звернувся до суду з письмовим заперечення, в яких просив частково відмовити у задоволенні вимог позивача посилаючись на те, що [PERSON] здійснив розрахунок пені за період з 01.11.2013 року по 12.10.2014 року, який виходить за рамки однорічного строку позовної давності, передбаченого ст. 258 ЦК України, а тому необхідно рахувати пеню за період з 14.04.2014 року по 01.20.2014 року. Крім того, зазначив, що періоди за які нараховує відповідач 3 % річних та інфляційні витрати повиненні бути до 01.10.2014 року, так як страхова компанія 01.10.2014 року здійснила виплату позивачу. Представник відповідача просив суд розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, письмові доводи та заперечення відповідача, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.12.2013 року заочним рішення Дарницького районного суду м. Києва було частково задоволено позов [PERSON] та стягнуто з ВАТ «НАСК «Оранта»» на користь позивача страхове відшкодування в сумі - 50 000,00 гривень, 3 % річних від простроченої суми заборгованості за період з 01.10.2012 року по 31.10.2013 року - 1 623,29 гривень, судовий збір - 229,40 гривень. 01.10.2014 року ВАТ «НАСК «Оранта»» було перераховано позивачу кошти, згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24.12.2013 року, про що свідчить копія платіжного доручення № 56601 від 01.10.2014 року, яка була надана представником відповідача. Відповідно до ст. 36.5. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. У зв'язку з порушенням відповідачем, строків виплати страхового відшкодування позивачу, у останнього виникло право на вимогу у відповідача, пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування, але суд вважає, що не в заявленому позивачем розмірі та не за вказаний позивачем період, оскільки згідно ст. 258 ЦК України, для відшкодування пені застосовується спеціальна позовна давність, яка становить один рік. Таким чином, суд вважає, що підлягає стягненню з ВАТ НАСК "ОРАНТА" на користь позивача пеня за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування за період з 14.04.2014 року по 01.10.2014 року, що становить - 5 075,34 гривень, так як відповідачем 01.10.2014 року виконано заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24.12.2013 року. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вказані норми, суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання, 3 % річних за період з 01.10.2012 року по 01.10.2014 року в сумі - 8 450,00 гривень та інфляційні витрати за період з 01.11.2013 року по 01.10.2014 року в сумі - 1 376,71 гривень, у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 526, 625, 610, 611 ЦК України, Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",

Outcome: partial