Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про визначення порядку участі у вихованні неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що у лютому 2019 року шлюб між сторонами було розірвано. В шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матір`ю, а позивач проживає окремо. Відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною та її вихованні, у зв`язку з чим останній був вимушений звернутися до Служби у справах дітей Дарницької районної державної адміністрації в м. Києві для встановлення графіку побачень із сином. Відповідно до Розпорядження № 1096 від 09.12.2019 Дарницької районної державної адміністрації в м. Києві було встановлено графік участі позивача як батька у вихованні дитини, зокрема: в першу та третю суботу з 10 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв, а в канікулярний період з урахуванням думки сторін. Позивач вважає, що таке рішення суттєво обмежує його права як батька дитини. Відтак позивач був вимушений звернутися з відповідним позовом до суду та просить суд зобов`язати відповідача не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною та надавати своєчасно позивачу інформацію щодо місця перебування дитини, зміни місця проживання та навчання і визначити способи участі у вихованні сина, а саме: - двічі на місяць забирати дитину на вихідні дні (після школи в п`ятницю до 18.00 суботи); - під час канікул мати можливість забирати дитину по місцю свого проживання в [ADDRESS] , протягом половини строку канікул, а в літній період виїздити з дитиною на відпочинок для її оздоровлення. - мати можливість безперешкодно в інші дні побачення з дитиною по її бажанню без обмеження часу та спілкуватись без обмеження по телефону. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.02.2020 по вказаній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачем у визначений в ухвалі строк відзив не подано. 28.10.2020 від начальника Служби у справах дітей Дарницької районної державної адміністрації в м. Києві надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Представник третьої особи просив ухвалити рішення з урахуванням інтересів дитини та норм чинного законодавства. Крім того, просив долучити до матеріалів справи висновок органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації. 28.10.2020 ухвалою суду, що була занесена до протоколу судового засідання підготовче судове засідання було закрито та призначено справу до розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, з огляду на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі. Зазначила, що відповідач тривалий час не цікавився життям дитини, не приймав участі у вихованні сина. Вважала, що запропонований позивачем графік не буде відповідати інтересам дитини, оскільки у суботу дитина відвідує гуртки. Заперечувала проти встановлення такого тривалого періоду проведення канікул дитини з батьком. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, вислухавши виступи сторін, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається зі змісту позовної заяви, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який у лютому 2019 року було розірвано, що не заперечувалося відповідачем. У вказаному шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження, копія якого наявна в матеріалах справи. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матір`ю, а позивач проживає окремо за адресою: [ADDRESS] . Актом обстеження житлово-комунальних умов проживання громадянина [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що в будинку сучасний ремонт, для хлопчика є окрема кімната мебльована сучасними меблями та технікою для повсякденного користування. Для гармонійного розвитку дитини створені належні умови. Відповідно до ч. 2 ст. 2 СК України, сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання врегульовано Сімейним кодексом України. Згідно із ч. 6 ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Частиною 6 статті 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене. Згідно положень ст. 15 ЗУ "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів; батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У відповідності до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За змістом ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної 20.11.1959 р. Генеральною Асамблеєю ООН, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції, дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Суд звертає увагу на те, що позивач виявляє бажання спілкуватись та зустрічатись з сином. Відповідно до висновку Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 101-8348/02 від 26.10.2020, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити участь батька [PERSON] у вихованні дитини, [PERSON] , [INFO] за наступним графіком: - перший, третій тиждень місяця з п`ятниці (після закінчення занять у школі) до 18.00 години суботи; - половина літніх канікул за місцем фактичного проживання батька та із виїздом на відпочинок та оздоровлення; - в інші дні - безперешкодні побачення з дитиною за її бажанням без обмежень часу та спілкування без обмежень по телефону. З метою уникнення конфліктних ситуацій між [PERSON] та [PERSON] : - зобов`язати батька, [PERSON] , дотримуватися режиму дня, харчування та відпочинку дитини, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно матері дитини, [PERSON] ; - зобов`язати матір, [PERSON] , не перешкоджати батькові, [PERSON] , брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно [PERSON] . Судом встановлено, що з боку відповідача дійсно періодично чиняться перешкоди щодо надання можливості позивачу бачитись та спілкуватись з сином, сторони не домовились про порядок участі у вихованні та спілкуванні батька з дитиною, внаслідок чого позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визначити, зокрема, порядок та графік участі у вихованні та спілкуванні з сином. В ході розгляду справи обставин, які б свідчили про аморальну або неналежну поведінку батька по відношенню до дитини, що може зашкодити розвиткові дитини, судом не встановлено. Суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні сина, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини. Отже на підставі оцінки сукупності досліджених доказів і пояснень сторін в судовому засіданні суд дійшов до переконання, що незважаючи на те, що позивач деякий час не спілкувався з дитиною, що призвело до певного відчуження і зниження емоційного зв`язку дитини з батьком, регулярне спілкування батька з сином не лише не перешкоджатиме його нормальному розвитку і вихованню, а і буде сприяти цьому, оскільки дитині потрібна любов і увага обох батьків, а роль батька у вихованні сина є надзвичайно важливою. Більше того, суд вважає, що усунення батька від виховання дитини може негативно вплинути на його розвиток як особистості, його статево-рольову ідентифікацію та подальші стосунки з представниками протилежної статі. Як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі від 17.08.2017 р. №9-1580/0/4-17 «Щодо окремих питань судової практики у справах про визначення місця проживання дитини» враховуючи необхідність забезпечення однакового правозастосування у справах про визначення місця проживання дитини відповідно до вимог національного сімейного законодавства, а також врахування практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі "Зоммерфельд проти Німеччини" ("Sommerfeld v. Germany") від 08.07.2003 р., "Цаунеггер проти Німеччини" ("Zaunegger v. Germany") від 03.12.2009 р.). Слід також зазначити, що порядок виховання та спілкування з дитиною встановлюється шляхом особистого спілкування, і ні законодавством України та положеннями міжнародних договорів не встановлена дистанційна участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, у тому числі шляхом залучення до такого спілкування сторонніх осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України» суд зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden від 27 листопада 1992 року), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року). Таким чином, на підставі, встановлених судом обставин, враховуючи рекомендації, викладені у висновку Служби у справах дітей, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні з сином, виходячи виключно з інтересів та віку дитини, а також балансу інтересів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, зокрема суд вважає, що слід визначити порядок участі [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] за наступним графіком побачень та спілкування з дитиною: - у перший та третій тиждень місяця з п`ятниці (після закінчення занять у школі) до 18 год. 00 хв. суботи; - половину літніх канікул з можливістю виїзду для відпочинку та оздоровлення дитини на території України, за домовленістю між батьками; - другу половину зимових та весняних шкільних канікул; - необмежене спілкування [PERSON] з сином [PERSON] засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку. Водночас, вимога позивача про забезпечення реалізації його батьківських прав шляхом безперешкодних побачень в інші дні по бажанню дитини без обмеження часу, не відповідають якнайкращим інтересам дитини, оскільки не сприятимуть дотриманню звичних умов для дитини щодо організації, розпорядку повсякденного життя і навчального процесу, відвідування дитиною гуртків. На думку суду такий графік відповідає найкращому забезпеченню інтересів дитини, оскільки при регулярних зустрічах з батьком дитина подолає емоційне відчуження, при цьому суд роз`яснює сторонам, що зміни до встановленого судом графіку можуть вноситись за їх спільної згоди шляхом проведення переговорів. Суд покладає на матір обов`язок надавати батьку дитину у встановлені дні та години і не пізніше, ніж за два дні до зустрічей з дитиною, повідомляти про наявність об`єктивних причин, які перешкоджають дотриманню встановленого судом графіку. При цьому враховуючи вік дитини, суд вбачає підстави для зобов`язання позивача дотримуватись режиму харчування, розвитку та відпочинку дитини. З урахуванням того, що між сторонами склалися напружені відносини, суд зобов`язує останніх не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно один одного. З огляду на результат розгляду справи суд на підставі статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial