Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Приватного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" з [PERSON] та [PERSON] солідарно заборгованість за Кредитним договором №41/ККА/62/2008/980 від 27.06.2008 року в сумі 291835,98 гривень, в обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 27 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Комерційний Банк "Надра", нове повне найменування якого було змінено на "Приватне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра", та [PERSON], [PERSON] було укладено Кредитним договір №41/ККА/62/2008/980, за умовами якого позивач надав відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 104200,00 грн., а відповідач зобов'язався повертати наданий кредит з відсотками у розмірі та в терміни, встановлені Договором, але не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Відповідач [PERSON] зобов'язалась відповідати перед позивачем за належне виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань у повному об'ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами. Представник позивача у судове засідання не з'явився, звернувшись до суду з заявою, у якій просить слухати справу за його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, поважні причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові пояснення, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 27 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра", назва якого була змінена на "Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра", та [PERSON], [PERSON] було укладено Договір "Кредитування комерційного автотранспорту" №41/ККА/62/2008/980, за умовами п. 1.1. якого Банк надав відповідачу [PERSON] грошові кошти (кредит) у розмірі 104200,00 гривень в порядку та на умовах, визначених цим Договором, з терміном погашення до 19.06.2015 року, а відповідач [PERSON] у свою чергу, зобов'язався повернути Банку кредит у порядку та на умовах, визначених цим Договором, та відповідач [PERSON] зобов'язалась відповідати перед позивачем за належне виконання Позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають з даного Договору, у тому ж об'ємі, що і Позичальник, як солідарні боржники всім належним на праві власності майном та грошовими коштами (а.с. 4 - 6). [PERSON] не виконує належним чином зобов'язання за Договором "Кредитування комерційного автотранспорту" №41/ККА/62/2008/980 від 27 червня 2008 року, в результаті чого у відповідача перед позивачем наявна прострочена заборгованість у розмірі 293756,83 гривень, що складається з: 101473,87 грн. -заборгованість за кредитом; 134083,17 грн. - заборгованість по сплаті відсотків; 45296,70 грн. - пеня; 10982,24 грн. - штраф, 1920,85 грн. - судові витрати, що підтверджується Розрахунком заборгованості за Договором станом на 09.02.2015 року (а.с. 3, 4). Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами у справі на підставі укладених договорів виникли солідарні зобов'язання, забезпечені порукою, за якими позивач надав відповідачеві послуги, а відповідач зобов'язався їх оплатити на визначених умовах та у відповідний строк. Проте, всупереч взятим на себе зобов'язанням по виплаті кредитних коштів у визначені договором строки, відповідачі їх належним чином не виконали. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до положень частин першої, третьої статті 509, статей 526, 629 Кодексу зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Кодексом також передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина перша статті 546). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Кодексу). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 554 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За змістом частини 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved