Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що з 13.11.1981 р. перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], під час якого вони за спільні гроші купили будинок з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Будинок хоч і був куплений за спільні гроші в період шлюбу, проте був оформлений згідно договору купівлі-продажу від 21.09.1983 р. за чоловіком [PERSON] 25.09.1992 р. між сторонами шлюб було розірвано, з того часу вони не спілкуються. Сторони домовились про поділ спільного майна. Знаючи, що 1/2 частина будинку відповідно до Закону належить [PERSON], вона у 1992 році купила належну йому іншу 1/2 частину вищевказаного житлового будинку. [PERSON] передав колишній дружині ключі та всі правовстановлюючі документи на даний будинок, проте спільно звертатись до нотаріальної контори для документального оформлення договору купівлі-продажу він не забажав. Бажаючи отримати правовстановлюючі документи на зазначений будинок, [PERSON] звернулась до Свердловського міського суду Луганської області з позовом про визнання угоди дійсною та визнання права власності на нерухоме майно. За рішенням Свердловського міського суду від 30.07.2013 р. за [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку, яка належала її колишньому чоловіку [PERSON] У теперішній час позивач бажає зареєструвати свого сина, який повернувся зі служби у Збройних силах України, проте після звернення до Свердловського відділу Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, позивачу стало зрозуміло, що на 1/2 частину будинку, якою володіє вона відповідно до Сімейного законодавства, як на спільно нажите майно під час шлюбу із [PERSON], вона взагалі не має документів. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, в якій наполягала на задоволенні заявлених вимог. Відповідач [PERSON] у призначені судові засідання не з'являвся, про дати та час слухання справи належним чином повідомлявся, про що оголошення про судовий виклик у видавництві "Наша Газета", яка містяться в матеріалах справи, у зв'язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно ст. 22 Кодексу України про шлюб та сім'ю, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно ст. 28 Кодексу України про шлюб та сім'ю, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Частиною 2 ст. 29 Кодексу України про шлюб та сім'ю визначено, що поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу. Судом встановлено, що у 1983 році [PERSON] купив житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 21.09.1983 р. (а.с. 8). Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 03.08.2010 р. (а.с. 10), 13.11.1981 р. виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради м. Свердловська між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, після чого дружині присвоєно прізвище "[PERSON]". 25.09.1992 р. розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується відповідною копією свідоцтва (а.с. 11). Згідно копії технічного паспорту від 19.11.1991 р. (а.с. 23-25) вбачається, що житловий будинок [ADDRESS], має загальну площу 35,0 кв.м., житлову площу 17,5 кв.м., та до нього належать наступні господарські та побутові будівлі і споруди: літня кухня під літерою Б, погріб під літерою Г, сарай під літерою Д, сарай під літерою З, вбиральня під літерою Ж, сарай під літерою І, сарай під літерою К. огорожа під № 1-3, водопровід під № 4, замощення під літерою І. Рішенням Свердловського міського суду Луганської області від 30.07.2013 р. за [PERSON] визнано право власності в порядку набувальної давності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], позначений у технічному паспорті під літерою "А" загальною площею 35 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами: літня кухня під літерою Б, погріб під літерою Г, сарай під літерою Д, сарай під літерою З, вбиральня під літерою Ж, сарай під літерою І, сарай під літерою К. огорожа під № 1-3, водопровід під № 4, замощення під літерою І. З мотивувальної частини зазначеного рішення вбачається, що право власності за [PERSON] визнано на 1/2 частину житлового будинку, що належала [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що за час перебування шлюбі [PERSON] та [PERSON] набули право спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], тобто кожному з подружжя належало по 1/2 частині даної нерухомості. У зв'язку з тим, що за рішенням суду 1/2 частина будинку, що належала чоловіку позивача, визнано за [PERSON], позивач набула право власності на цілий житловий будинок, оскільки інша 1/2 частина будинку належала їй на праві спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст. 22, 28, 29 Кодексу України про шлюб та сім'ю,

Outcome: approved