Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

У лютому 2019 р. Комунальне підприємство "Бердичівтеплоенерго" звернулось з вказаним позовом, у якому просить стягнути в солідарному порядку на його користь з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води на загальну суму 15 418,68 грн., посилаючись на те, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не здійснювали оплату за спожиті комунальні послуги. Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08.08.2019 р. позов задоволено частково та стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованість за централізоване опалення та постачання гарячої води у загальному розмірі 15 418,68 грн. (по 3 854,67 грн. з кожного) (а. с. 42 - 43). Ухвалою від 06.11.2019 р. заочне рішення від 08.08.2019 р. скасовано та призначено справу до розгляду (а. с. 79). [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] своїх позицій щодо позову у порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України не повідомили. Разом з тим, з заяви [PERSON] про перегляд заочного рішення випливає, що він проти позову заперечує, оскільки у 2014 р. було здійснено монтаж системи опалення та квартиру відокремлено від постачання централізованого опалення і гарячої води, про що він повідомляв Комунальне підприємство "Бердичівтеплоенерго", проте плата за користування централізованим опаленням і гарячою водою нараховувались. Також він просить застосувати строк позовної давності (а. с. 56 - 58). Судом з`ясовано, що згідно довідки від 27.11.2018 р. № 470 Комунального підприємства "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право власності на житло за адресою: [ADDRESS] (а. с. 13). Як вбачається зі змісту позовної заяви Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго", [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у період з 01.12.2014 р. по 01.01.2019 р. отримували послуги з централізованого опалення, які надавались Комунальним підприємством "Бердичівтеплоенерго". Таким чином [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є (індивідуальними) споживачами житлово-комунальних послуг у розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Зобов`язання з оплати послуг з теплопостачання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] виконували неналежним чином, внаслідок чого виникла відповідна заборгованість у розмірі 15 418,68 грн., що підтверджується таблицею-розрахунком заборгованості (а. с. 6). Доказів на спростування обставин, вказаних у попередніх двох абзацах, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не подали. Відповідно до частини шостої статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пункт 5 частини другої статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначає, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Абзац перший пункту 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р № 630 (далі - Правила), встановлює, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. З проводу посилання [PERSON] на те, що у 2014 р. було здійснено монтаж системи опалення та квартиру за адресою: [ADDRESS] , відокремлено від постачання централізованого опалення і гарячої води, про що він повідомляв Комунальне підприємство "Бердичівтеплоенерго", Суд зазначає наступне. Згідно пунктів 24 та 25 Правил споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 р. № 4 (далі - Порядок), який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, було визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від цих послуг. Зокрема, вказаним Порядком було установлено, що для вирішення питання відключення від мережі централізованого опалення, власник (власники) житлового будинку повинні звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання з письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляються протоколом. У разі незгоди заявника з відмовою спір вирішується в судовому порядку. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Отже на час виникнення спірних правовідносин відключення споживачів від мережі централізованого опалення в законному порядку мало відбуватись на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади і з дотримання споживачем процедури визначеної Порядком. Між тим, [PERSON] не подано доказів відключення його та інших споживачів у квартирі за адресою: [ADDRESS] від мережі централізованого опалення в законному порядку, а відтак здійснене відключення є самовільним, що не є підставою для припинення нарахування платежів теплопостачальною організацією. Викладене вище ґрунтується на позиціях, наведених в постанові Верховного Суду у складі суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.09.2019 р. (http://reestr.court.gov.ua/Review/84583202) та постанові Верховного Суду у складі суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.07.2020 р. (http://reestr.court.gov.ua/Review/90714145). За положенням статті 541 Цивільного кодексу України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Законодавством України не передбачено солідарного обов`язку співвласників житла (індивідуальних споживачів) оплачувати надані ним комунальні послуги, а доказів того, що між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] та Комунальним підприємством "Бердичівтеплоенерго" укладено договір, який передбачає солідарний обов`язок перших зі сплати комунальних послуг (послуг з теплопостачання), не подано. Зважаючи на наведене, Суд приходить до висновку, що заборгованість за житлово-комунальні послуги підлягає стягненню у дольовому порядку. Разом з тим, як зазначалось раніше, [PERSON] просить застосувати строк позовної давності. Стаття 257 Цивільного кодексу України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зі змісту позовної заяви та доданого до неї розрахунку заборгованості випливає, що заборгованість, яку просить стягнути Комунальне підприємство "Бердичівтеплоенерго", виникла у період з 01.12.2014 р. по 01.01.2019 р., що вказує на те, що Комунальним підприємством "Бердичівтеплоенерго" пропущено строк позовної давності щодо частини позовних вимог. Згідно з частиною третьою, четвертою та п`ятою статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Комунальне підприємство "Бердичівтеплоенерго" не надало будь-яких доказів, які б вказували, що воно пропустило строк позовної давності з поважних причин. Враховуючи викладене, Суд вважає, що позов Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" підлягає частковому задоволенню, а саме - з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 11 563,98 грн. (по 3 854,66 грн. з кожного), а з [PERSON] у межах строку позовної давності, тобто у розмірі 3 195,95 грн. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" у якості відшкодування судових витрат підлягає стягненню 1 440,75 грн., а з [PERSON] у розмірі 398,18 грн.

Outcome: partial