Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

04.04.2019 року позивач фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення суми боргу за договором оренди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 11.04.2018 року між ним та відповідачем було укладено договір оренди № 000049363, відповідно до якого відповідачу було надано у тимчасове платне користування обладнання. Орендар (відповідач), в свою чергу, зобов`язується прийняти обладнання та сплачувати орендну плату та по закінченню терміну оренди повернути обладнання на умовах, визначених договором. В рамах дії вказаного договору ФОП [PERSON] надав відповідачу в оренду обладнання, про що 11.04.2018 року та 12.04.2018 року були підписані додатки № 1 до договору оренди обладнання та акти передачі обладнання у тимчасове користування. Позивач вказує, що він належним чином виконав свої зобов`язання, надавши обладнання у тимчасове платне користування. Відповідачем було внесено грошові кошти у розмірі 14670,00 грн. Після закінчення строку оренди відповідач продовжував користуватися орендованим обладнанням. Позивач звертався до відповідача із вимого щодо повернення майна або сплати його вартості та сплати заборгованості з орендної плати, проте станом на день звернення до суду заборгованість не погашена. Виходячи з викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість з орендної плати, що складає 85080,00 грн (47000,00 грн заборгованості станом на 21.09.2018 року + 340 грн/доба*56 діб за актом передачі обладнання в тимчасове користування від 11.04.2018 року (за період з 22.09.2018 року по 16.11.2018 року - дата відмови орендодавця від прийняття обладнання) + 340 грн/доба*56 діб за актом передачі обладнання в тимчасове користування від 12.04.2018 року (за період з 22.09.2018 року по 16.11.2018 року - дата відмови орендодавця від прийняття обладнання). Крім того, позивач вказав, що відповідно до умов договору орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві за відповідним актом прийому-передачі обладнання в комплексному й технічно справному стані після закінчення терміну оренди або протягом 2-х діб з моменти отримання вимоги орендодавця. Позивач звертався до відповідача із вимогою про повернення орендованого обладнання або сплатити його вартість у розмірі 82720,00 грн, проте обладнання повернуто не було та не сплачена його вартість, а тому позивач просить стягнути з відповідача вартість неповернутого орендованого обладнання у розмірі 82720,00 грн. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02.05.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08.07.2019 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з`явився, повідомлялася вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, шляхом направлення копії ухвали з матеріалами позовної заяви за зареєстрованим місцем його проживання, причини неявки суду невідомі. У встановлений строк від відповідача відзиву на позовну заяву до суду не надійшло. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 15,16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи судом встановлено, що 11 квітня 2018 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] (орендодавець) та [PERSON] (орендар) був укладений договір оренди обладнання № 000049363, відповідно до умов якого орендодавець надає орендарю обладнання, а орендар зобов`язується виплачувати орендодавцю орендну плату і після закінчення терміну оренди, повернути йому зазначене обладнання. Згідно п. 1.2 вказаного договору найменування обладнання, що передається в оренду, його комплектація, заставна вартість, ціна оренди, мінімальний строк оренди вказується у відповідному додатку до цього договору, який є невід`ємною частиною договору. Відповідно до Додатку № 1 до договору оренди обладнання № 000049363 від 11 квітня 2018 року ФОП [PERSON] 11 квітня 2018 року надав [PERSON] обладнання: риштування рамні Варіант у складі 1 шт., вартість оренди обладнання - 340,00 грн/доба, вартість обладнання у зазначені комплектації - 41360,00 грн. На підтвердження факту передачі вказаного обладнання сторонами 11.04.2018 року був підписаний акт передачі обладнання у тимчасове користування від 11.04.2018 року. 12 квітня 20418 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] був укладений Додаток № 1 до договору оренди обладнання № 000049363 від 11 квітня 2018 року, відповідно до якого орендодавець передав орендарю обладнання: риштування рамні Варіант у складі 1 шт., вартість оренди обладнання - 340,00 грн/доба, вартість обладнання у зазначені комплектації - 41360,00 грн. На підтвердження зазначеного, був складений акт передачі обладнання у тимчасове користування від 12.04.2018 року. Згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру № 1437 та № 1438 від 11.04.2018 року [PERSON] сплатив ФОП [PERSON] 8000,00 грн та 1960,00 грн відповідно. Також, 20.05.2018 року [PERSON] сплатив ФОП [PERSON] 4710,00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 2035 від 20.05.2018 року. Спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання відповідачем зобов`язання зі здійснення орендної оплати за договором оренди обладнання № 000049363 від 11 квітня 2018 року. Згідно зі статтею 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов"язується передати наймачевімайно у користування за плату на певний строк. В силу статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною першою статі 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При розгляді справи судом установлено, що за умовами Договору (Додаток № 1 до договору оренди обладнення від 11 квітня 2018 року та Додатку №1 до договору оренди обладнання від 12) Орендар зобов`язаний сплатити орендну плату 340,00 грн./доба. Мінімальний строк оренди 14 днів. Таким чином, зобов`язання відповідача здійснити орендну плату за користування об`єктом оренди за період з 11.04.2018 по 25.04.2018 у розмірі 41 360,00 грн., настало 26.04.2018 року та з 12.04.2018 року по 26.04.2018 року у розмірі 41 360,00 грн., настало 27.04.2018 року. Згідно ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата. Розмір якої встановлюється договором найму. Договір найму укладається на строк встановлений договором (ч.1 ст.763 ЦК України). Разом з тим, після настання строку повернення обладнення, яке було передано в оренду, відповідач (орендар) обладнання не повернув та продовжував ним користуватися. Відповідно до положень частини першої статі 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. У пункті 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" зазначено, що зі змісту статей 759, 763 і 764 Цивільного кодексу України, частини другої статті 291 Господарського кодексу України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Відтак якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. Оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов`язкового укладення нового договору або внесення змін до нього. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України). Судом встановлено, що об`єкт оренди за Договором не був повернутий відповідачем позивачу, а сторони не заявляли заперечень щодо продовження строку дії Договору. Таким чином, відповідно до положень частини першої статі 764 Цивільного кодексу України, строк дії вказаного Договору був продовжений. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач порушив умови Договору, а саме припинив здійснювати оплату за користування об"єктом оренди. 21.09.2019 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення обладнання або сплати його вартості у строк до 24.09.2018 року, проте вказана вимога повернулася із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Таким чином, за відповідачем виникла заборгованність по сплаті орендної плати за користування об"єктом оренди, яка складає 85080,00 грн. Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки, в порушення наведених приписів, доказів погашення заборгованості по орендній платі відповідачем не надано, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 85080,00 грн. є обґрунтованими, та такими що підлягають задоволенню. Також, однією з позовних вимог позивач зазначає про стягнення з відповідача вартість не повернутого обладнання, яке було передано на підставі Договору оренди у розмірі 82720,00 грн. Згідно ст.782 ЦК України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плата за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. Згідно з положенням ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов"язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов"язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Отже, невчасне повернення наймачем майна дає право наймодавцю вимагати його в примусовому порядку і стягнути з наймача збитки, заподіяні затримкою повернення. За таких обставин, суд вважає позивачем не вірно обрано спосіб судового захисту в розумінні ст.16 ЦК України, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в розмірі 840,00 грн.

Outcome: partial