Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Житомирської міської ради, Комунального підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №11» Житомирської міської ради, в якому просить зобовязати Виконавчий комітет Житомирської міської ради укласти договір найму квартири [ADDRESS] з [PERSON] та видати ордер на її імя у відповідності до ст. ст. 58, 61 Житлового кодексу України. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] є наймачем квартири № 45 у житловому будинку № 19 по вул. Гоголівській у м. Житомирі на підставі ордеру від 23.04.1993 року та із вказаної дати зареєстрована та постійно проживає за даною адресою. У паспортно-реєстраційних документах (картка прописки, поквартирна картка), які знаходяться у КП «ВЖРЕП-11» Житомирської міської ради, міститься запис про те, що зазначена квартира №45 є службовою. Підставою для такого запису був лист ВАТ «Укртелеком» від 27.06.2001 року. Відповідач вважає, що квартира [ADDRESS] належить підприємству «Облукрзв'язок», правонаступником якого є ПАТ «Укртелеком», проте жодних рішень органів місцевого самоврядування про включення даної квартири до числа службових не приймалось. 15.04.2016 року позивач звернулась до виконавчого комітету Житомирської міської ради із заявою про укладення з нею договору найму квартири № 45, однак листом від 25.04.2016 року їй було відмовлено, оскільки оформлення вказаного договору оформлюється ордером на квартиру. Позивач також зазначила, що через формальну причину відсутність договору найму та ордера саме на квартиру № 45, а не на гуртожиток, [PERSON] не може реалізувати свої житлові права, у звязку з чим була змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача КП «ВЖРЕП № 11» Житомирської міської ради в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позову та укладення договору найму житлового приміщення. Представник відповідача - Виконавчого комітету Житомирської міської ради та третьої особи - Житомирської міської ради в судовому засіданні позов не визнала в межах доручення. Представник третьої особи - Українського ДППЗ "Укрпошта" Житомирської дирекції в судовому засіданні позов підтримала. Представник третьої особи ОСББ «Сорочинці 19» в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позову та укладання договору найму житлового приміщення. Представник третьої особи - ПАТ «Укртелеком» в особі Житомирської філії в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належно. Заслухавши позивача, представника позивача, представників відповідачів та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи, а також з оглянутих в судовому засіданні матеріалів цивільної справи №296/5055/14-ц за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Житомирської міської ради, [PERSON], Українського державного підприємства поштового зв»язку «Укрпошта», Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», третя особа на стороні відповідачів комунальне підприємство «ВЖРЕП-11» про визнання особи квартиронаймачем, визнання права користування жилим приміщенням, зобов»язання укласти договір найму житлового приміщення, \~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням\~ та цивільної справи №10706/15-ц [PERSON] до Комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №11" Житомирської міської ради, виконавчого комітету Житомирської міської ради, треті особи: Житомирська міська рада, Українське державне підприємство поштового зв'язку "Укрпошта" Житомирська дирекції, ПАТ "Укртелеком" в особі Житомирської філії про захист житлових прав встановлено, що 23.04.1993 року Обласним виробничо-технічним управлінням звязку було видано ордер [PERSON] на жилу площу в гуртожитку, а саме в кімнаті № 45 будинку № 63 (після зміни нумерації будинків - №19) по вул. Гоголя в м. Житомирі. На підставі вказаного ордеру позивач заселилася у вказане житло. Оригінал ордеру відсутній. [PERSON] проживає і постійно зареєстрована за адресою: кв.45 по вул. Гоголя у м. Житомирі з момету заселення. Наказом Міністерства зв'язку України від 15.12.1994р. №197 з 01.01.1995р. Житомирське обласне підприємство зв'язку було реорганізоване зі створенням на його базі Житомирського обласного підприємства зв'язку (ОППЗ "Житомирпошта" і Житомирського обласного підприємства електрозв'язку (ОПЕЗ "Житомиртелеком"). Рішенням апеляційного суду Житомирської області встановлено, що об'єкт житлового фонду за адресою : м.Житомир, вул.Гоголівська, 19 перебуває у комунальній власності і знаходиться на балансі з дня забудови та має статус житлового будинку, рішення про включення до числа службового житла або про виключення квартири з числа службового житла у виконавчому комітеті міської ради відсутні. Вказаним рішенням суду зобовязано КП ВЖРЕП №11 вилучити з поквартирної картки, автоматизованої системи по роботі з особовими рахунками та карток прописки відомості про статус службової квартири [ADDRESS] (а.с. 39). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З матеріалів справи вбачається, що 15.04.2016 року [PERSON] звернулась до міського голови [PERSON] із заявою в якій просить укласти з нею договір найму квартири [ADDRESS] (а.с. 11). Однак, листом виконавчого комітету ЖМР від 25.04.2016 року № 25/9-2940 [PERSON] було відмовлено в укладенні договору найму квартири, оскільки згідно ст. 61 ЖК України, договір найму жилого приміщення в будинках державного і житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією та наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Тому нема правових підстав для укладення даного договору з позивачем (а.с. 12). Відповідно до рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради «Про зняття з балансу багатоквартирних жилих будинків» № 475 від 02.06.2016 року було вирішено зняти з балансу жилий будинок №19 по вул. Гоголівській в м. Житомирі та передати його в управління обєднанню співвласників багатоквартирного будинку «Сорочинці-19» (а.с70-71). Згідно зі ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Відповідно до ч.1ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, або тимчасово. Згідно ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. За ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Відповідно ч. 1ст. 63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Відповідно ст. 47 Конституції України, ст. 1 ЖК України, кожний має право на житло. Відповідно до ст. 9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду», суди застосовують при розгляді справ Європейську Конвенцію з прав людини і практику суду як джерело права. Право на житло передбачено в міжнародно-правових актах Організації Об'єднаних Націй та Ради Європи. У Загальній декларації прав людини 1948 року визначено, що кожна людина має право на житло (пункт 1 статті 25). У Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 року держави - учасниці визнали право кожного на достатній життєвий рівень, у тому числі на житло (пункт 1 статті 11). У Рішенні Конституційного Суду України від 10 червня 2010 року 15-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянки [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення пункту 5 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (справа про безоплатну приватизацію житла), у пункті 3.1. зазначається, що Україна є соціальною, правовою державою, в якій найвищою соціальною цінністю визнається людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека; зміст і спрямованість діяльності держави в соціальній сфері визначають права і свободи людини та їх гарантії (статті 1, 3 Конституції України). Одним із конституційних прав громадян є право на житло. Гарантіями здійснення цього права є обов'язок створення державою умов, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду; надання державою та органами місцевого самоврядування відповідно до закону житла безоплатно або за доступну плату(частини перша, друга статті 47 Основного Закону України). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно пп.1 п.а ч.1 ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів ради сільських, селищних міських ради належить управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад. Відповідно до пп.2 п.а ч.1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до компетенції органу місцевого самоврядування входить облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності, вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності. На підставі ст. 10 ч.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту порушених прав, зокрема, є відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 4 ЖК УРСР, що є спеціальним законом по відношенню до ЦК України, який регулює житлові відносини, жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд, який включає: державний житловий фонд - жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі; громадський житловий фонд - жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об'єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям; фонд житлово-будівельних кооперативів; приватний житловий фонд - жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності. З державного чи громадського житлового фонду громадянам можуть надаватися жилі приміщення як на загальних умовах (тим, що потребують поліпшення житлових умов), так і у якості службового житла - глава 1 розділу ІІІ ЖК УРСР "Надання жилих приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду". Виходячи зі змісту ст. 61 ЖК УРСР укладання договору найму є обов'язковим. Оскільки судом встановлено, що позивачу [PERSON] було видано ордер та вона правомірно заселилася в житло, тривалий час проживає, сплачує номінальні послуги та є фактичним квартиронаймачем, при цьому, незважаючи на зняття з балансу КП "ВЖРЕП №11" жилого будинку №19 по вул. Гоголівській в м. Житомирі та передачу його в управління обєднанню співвласників багатоквартирного будинку «Сорочинці-19», статус квартира [ADDRESS] не змінився та відноситься до державного житлового фонду та не є відомчим житлом, суд на підставі ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вважає, що Виконавчий комітет Житомирської міської ради необхідно зобов'язати укласти з [PERSON] договір найму житлового приміщення - квартири [ADDRESS]. Разом з тим, зважаючи на те, що ордер видається лише на підставі рішення виконавчого комітету, а не рішення суду, тому суд відмовляє позивачу у позовній вимозі про видачу ордера на її імя.

Outcome: partial