Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

В провадженні Запорізького районного суду Запорізької області перебуває цивільна справа за позовом Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області до [PERSON] про стягнення шкоди,заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що за результатом проведеної державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Запорізькій області - головним спеціалістом відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління контролю за використанням та охороною земель перевірки дотримання вимог земельного законодавства було виявлено факт самовільного використання [PERSON] земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності площею 15,0000 га, кадастровий номер 2322185700:04:002:0050 та сусідньої з нею, які розташовані на території Мар`ївської сільської ради Запорізької області, за межами населеного пункту. Загальна площа землі, на якій вчинено адміністративне правопорушення складає 36,0082 га. За результатом проведеної перевірки та на підставі наведених норм матеріального права державним інспектором складено протокол про адміністративне правопорушення від 23 квітня 2019 року № 96/0/92-18-ДК/0045П/07/01/-18. Згідно змісту вказаного протоколу [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ст. 53-1 КУпАП. Відносно вказаного громадянина інспектором винесено постанову від № 96/0/92-18-ДК/0033/По/08/01/-18 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення, відповідальність за яке передбачене статтею 53-1 КУпАП. [PERSON] було добровільно сплачено штраф, що підтверджується копією квитанції № 753-03-002/С. В свою чергу, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності була оскаржена правопорушником у судовому порядку. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області по справі № 317/1551/18 було відмовлено у задоволенні адміністративного позову [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, головного спеціаліста відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Цюська П. І. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Назване рішення суду було оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.06.2019 року в задоволенні клопотання [PERSON] про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 16.04.2019 в адміністративній справі № 317/1551/18 (2-а/317/3/2019) відмовлено. Апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 16.04.2019 в адміністративній справі № 317/1551/18 (2-а/317/3/2019) залишено без руху. На сайті «Єдиний державний реєстр судових рішень», за пошуковим запитом у графі пошуку «Справа № 317/1551/18» відображається інформація про те, що рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 16.04.2019 по справі № 317/1551/18 набрало законної сили 03.05.2019. Позивач вважає, що виходячи із зазначеного, варто зробити висновок, що, наразі, обставини встановлені вищезазначеним рішенням доказуванню не підлягають та є обов`язковими для врахування і у спірних правовідносинах за позовом Головного управління до [PERSON] Варто зауважити, що, незважаючи на чинність постанови про накладення адміністративного стягнення, якою визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, шкода, завдана державі, внаслідок такого правопорушення - а саме, самовільного зайняття земельної ділянки, наразі залишається не відшкодованою. 23.04.2019 інспектором було здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки. Розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, здійснений інспектором, містить відомості про те, що в результаті протиправних дій відповідача державі завдано матеріальну шкоду у розмірі 55366, 01 грн. Примірник розрахунку розміру шкоди було направлено [PERSON] цінним листом із описом вкладення 14.05.2019, що підтверджується також фіскальним чеком № 6950100111411. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Надала пояснення аналогічні тим, що містяться у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання тричі не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до\~ст. 128-130 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 23.04.2018 р. державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Запорізькій області - головним спеціалістом відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області складено протокол про адміністративне правопорушення № 96/0/92-18ДК/0045П/07/01/-18 відносно [PERSON] за правопорушення передбачене ст. 53-1 КУпАП та п. Б ч. 1 ст.211 Земельного кодексу. 03.05.2018 р. головним спеціалістом відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління контролю за використанням та охороною земель головного управління Держгеокаджастру у Запорізькій області Бондарчука [PERSON] Васильвича було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу 170,00 грн. [PERSON] було сплачено штраф за адміністративне правопорушення, що підтверджується копією квитанції № 753-03-002/С. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 53-1 КУпАП була оскаржена правопорушником до Запорізького районного суду Запорізької області. 16.04.2019 р. рішенням Запорізького районного суду Запорізької області по справі № 317/1551/18 [PERSON] було відмовлено у задоволенні адміністративного позову до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, головного спеціаліста відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Цюська П. І. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Відповідно до інформації що міститься в загально доступному пошуковому сервісі «Реєстр судових рішень» рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 16.04.2019 р. по справі № 317/1551/18 набрало законної сили 03.05.2019. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки (за межами населеного пункту) від 23.04.2019 р. в результаті протиправних дій [PERSON] державі завдано матеріальну шкоду у розмірі 55366,01 грн. Шкода обрахована за Методикою визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженою\~постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 25 липня 2007 року, з наступними змінами і доповненнями. Відповідно до змісту пункту 3 частини 1\~статті 129 Конституції України, ст.\~ст. 79-81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Так, земельні правовідносини, зокрема пов`язані із користуванням землею, регулюються\~Конституцією України,\~Земельним кодексом України,\~Законом України "Про оренду землі",\~Цивільним кодексом України, іншими Законами України, постановами Кабінету Міністрів України у випадках, передбачених законом, а також договором оренди землі. Стаття 13 Конституції України, серед іншого визначає, що земля, яка знаходяться в межах території України, є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією\~Конституцією. В силу приписів\~статті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до частини першої та другої\~статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" визначено, що самовільне зайняття земельної ділянки це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. За змістом\~ст. 125 Земельного кодексу України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 126 цього Кодексу\~визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". За відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування, юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності. Відповідно до ст. ст. 152, 158 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням прав володіння земельною ділянкою і відшкодуванням завданих збитків. Земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, вирішуються виключно судом. Згідно визначеного\~статтею 123 Земельного кодексу України\~порядку одержання у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, особа звертається з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 Земельного Кодексу України, передають у власність або користування такі земельні ділянки. При цьому, обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а відсутність у цієї особи даних документів є самовільним зайняттям земельної ділянки. В силу\~ст. 206 ЗК України, використання землі в Україні є платним. Зі змісту\~ст. 122 Земельного кодексу України\~вбачається, що право розпоряджатися землями, які знаходяться за межами населеного пункту для сільськогосподарського використання належить центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам, тобто в даному випадку - Головному управлінню Держгеокадастру у Донецькій області як територіальному органу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру. Згідно вимог\~статті 15-1 Земельного кодексу України\~до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин належить проведення, відповідно до законодавства, моніторингу земель та охорони земель, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. У відповідності до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України №15 від 14.01.2015, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснюючи свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи. Повноваження Держгеокадастру на території Запорізької області здійснюються Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області, яке діє на підставі Положення, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №28 від 03.03.2015 року. Використовуючи спірну земельну ділянку без правовстановлюючих документів, у порушення вимог земельного законодавства, відповідач позбавляє вищевказаний державний орган права розпоряджатися земельною ділянкою та одержувати відповідні доходи від оренди. Визначення факту самовільного зайняття земельної ділянки містить\~стаття 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», згідно якої будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними, вважаються самовільним зайняттям земельних ділянок. Згідно\~ст. 84 Земельного кодексу України\~право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим кодексом. Статтею 90 Земельного кодексу України\~визначено, що власники земельних ділянок мають право, зокрема, самостійно господарювати на землі. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Частиною 2\~ст.152 Земельного кодексу України\~визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Такий захист здійснюється, зокрема, шляхом відшкодування заподіяних збитків. Статтею 211 Земельного кодексу України та ст. 56 Закону України "Про охорону земель" передбачено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства, зокрема, за самовільне зайняття земельних ділянок. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Така шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Шкода заподіяна самовільним зайняттям відшкодовується на підставі загальних норм ЦК України. Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до\~статті 1166 Цивільного кодексу України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Порушені права власників земельної ділянки підлягають відновленню шляхом відшкодування заподіяних збитків. Власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок. Підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, є акт обстеження земельної ділянки; акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки., протокол про адміністративне правопорушення, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності. Підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі або територіальній громаді внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, є перелічені докази в їх сукупності, оскільки саме вони підтверджують факт самовільного зайняття земельної ділянки, розмір зайнятої ділянки, період часу, протягом якого земельні ділянки використовуються без належних правових підстав. Державна реєстрація права власності на спірну земельну ділянку, а також право оренди зазначеної земельної ділянки відсутні, використання відповідачем земельної ділянки 36 га містить ознаки самовільного зайняття земельних ділянок. Одночасно, відповідно до Методики визначення розміру шкоди,заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок,використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття грунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року № 963 нарахована сума шкоди, заподіяної державі внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки\~і незаперечена належним чином відповідачем, шкода завдана державі\~становить 55366,01 грн. Стаття 61 Конституції України забороняє притягнення осіб до юридичної відповідальності одного і того виду за одне і те ж правопорушення . У даному випадку за самовільне зайняття земельних ділянок\~ [PERSON] \~притягнутий до адміністративної відповідальності. Відшкодування шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельних ділянок є цивільною відповідальністю\~ [PERSON] , тобто іншим видом юридичної відповідальності. З огляду на все викладене, враховуючи положення перелічених норм, вимоги про стягнення 55366,01 грн. заподіяної шкоди є обґрунтованими і належним чином не спростованими відповідачем, а тому підлягають задоволенню. Вирішуючи спір, суд, відповідно до ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у сумі 1921,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved