Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

15 липня 2015 року позивач звернулася до суду із дійсним позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Свій позов мотивувала тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Зазначила, що після смерті її матері [PERSON] вона є єдиним спадкоємцем першої черги, як її донька, а інших спадкоємців першої черги не має. Спадщину позивач прийняла належним чином, звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори. 24 грудня 2010 року її матір [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно, де б воно не було б та з чого б воно не складалось та все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом вона за законом матиме право заповідала їй. Даний заповіт був посвідчений секретарем Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області 24.12.2010 року та зареєстрований у реєстрі за №465. Зазначає, що звернувшись до Вінницької районної державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину , так, як свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок не містить відмітку про державну реєстрацію права власності на вказаний будинок. Тому вона змушена звернутись до суду із дійсним позовом. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та просять їх задовольнити. Представник відповідача Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності проти задоволення даного позову не заперечує. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез*явившихся осіб. Вивчивши позов та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтованій та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено , що спадкодавець [PERSON], померла [INFO] в смт. Стрижавка, Вінницького району Вінницької області, що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.09.2013 року (а.с. 6). Позивач [PERSON] є донькою померлої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (виданого повторно) серії [NUMBER] від 13.02.1968 року (а.с. 8). 25 березня 2013 року позивач зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], який належав її на підставі документів: Свідоцтва на право приватної власності на житловий будинок виданого 29 жовтня 1996 року за № 95 (а.с. 10) та рішенням Вінницького районного суду від 28 липня 1998 року (а.с.11-13). Як вбачається із копії довідок, виданих виконкомом Стрижавською селищною радою Вінницького району Вінницької області від 09.02.2015 року за № 374, №375, [PERSON] була зареєстрована та проживала по день смерті за адресою: [ADDRESS], який дійсно їй належав (а.с. 21-22). Згідно до довідки виданої виконкомом Стрижавською селищною радою Вінницького району Вінницької області від 17 квітня 2015 року за № 425, вбачається що на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], арешту та заборони не накладено, також вона не приватизована (а.с. 24). За життя спадкодавець [PERSON] 24 грудня 2010 року склала заповіт, яким заповіла все своє майно, де б воно не було б та з чого б воно не складалось та все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом вона за законом матиме право заповідала доньці - [PERSON], [INFO]. Даний заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області та зареєстровано в реєстрі за №465. Згідно відмітки секретаря селищної ради Вінницького району Вінницької області цей заповіт не змінено і не скасовано (а.с.7). З технічного паспорту на житловий будинок [NUMBER], який розташований в [ADDRESS], виданого КП "ВООБТІ" від 21.11.2014 року, вбачається, що він складається житлового будинку під літерою "А", прибудови під літерою "а", житлового будинку під літерою «Б», прибудови під літерою «б», літньої кухні та сараю під літерою «В», погребу з шиєю під літерою «п/В», сараю під літерою «в», убиральні під літерою «Г», альтанка під літерою «Д», сараю під літерою «Е», погріб під літерою «Ж», погріб з шиєю під літерою «З», огорожа № 1, ворота № 2, хвіртка №3, свердловина №4 (а.с. 14-20). Позивач спадщину після смерті [PERSON] прийняла, оскільки подала приватному нотаріусу Вінницького районного нотаріального округу Нідзельській І.Є. заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], що підтверджується заявою, яка міститься в матеріалах спадкової справи №127/2014. Однак, як вбачається з листа про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 квітня 2015 року за № 992/02-17, винесеного державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на даний житловий будинок, оскільки Свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок не містить відмітку про державну реєстрацію права власності на вказаний будинок (а.с. 25). Застосовую норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного: Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, що передбачено ст. 1233 ЦК України. Частина 1 ст. 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають ті особи, які визначені у заповіті. У відповідності до вимог п.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України). Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною (ч.1, 5 ст. 1273 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що позивач прийняла спадщину після смерті матері, так як подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини в строк передбачений законодавством, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб та перешкод в прийнятті позивачем спадщини суд не вбачає.

Outcome: approved