Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Прокурор Старосамбірського району Львівської області 09.10.2013 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], Великосушицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області, відділу Держземагенства у Старосамбірському районі про визнання недійсним та скасування рішення та державного акту на право власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що Прокуратурою Старосамбірського району зареєстровано до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження за №42012150320000001 від 10.12.2012 року, також слідчим відділом Старосамбірського РВ ГУМВС України у Львівській області зареєстровано кримінальні провадження за №12013150320000076 від 25.02.2013 року та №12013150320000109 від 11.03.2013 року, які 13.03.2013 року об'єднані в одне провадження під №42012150320000001 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.366, ч.2 ст.364, ч.5 ст.191 КК України, стосовно [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Останні підозрюються у вчиненні, за попередньою змовою, службового підроблення, розтраті державного майна та зловживанні службовим становищем шляхом складання та видачі неправдивих документів, а саме - рішення 4-ої сесії 4-го демократичного скликання Великосушицької сільської ради, без номера, від 17.12.2002 року "Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування" щодо безкоштовної передачі земельних ділянок 3-ом громадянам: [PERSON], [PERSON], [PERSON], в загальній кількості 4,2 га, та рішення 5-ї сесії 4-го демократичного скликання Великосушицької сільської ради, без номера, від 17.12.2002 "Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування" щодо безкоштовної передачі земельних ділянок 17-ти громадянам: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в загальній кількості 10,04 га, що було підставою видачі незаконних державних актів на право власності земельними ділянками вищезазначеним громадянам. 20.07.2013 року зазначене кримінальне провадження скеровано в Старосамбірський районний суд Львівської області для розгляду по суті. Є підстави вважати, що рішення Великосушицької сільської ради від 17.12.2002 року щодо реєстрації права власності на земельну ділянку в частині надання у власність [PERSON] права приватної власності на землю, що зареєстрована в Книзі записів державних актів за №61, загальною площею 1,1650 га (грошова оцінка вартості земельної ділянки становить 16050,00 гривень) для сільськогосподарського використання в межах середньої земельної частки (паю), прийняте всупереч законодавству України. Окрім цього, на підставі даного рішення Великосушицької сільської ради 18 грудня 2002 року управлінням Держкомзему у Старосамбірському районі оформлено та видано Державний акт [PERSON] на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, площею 1,1650 га, вартістю 16050,00 гривень, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №61. Оскільки, права на зазначену земельну ділянку [PERSON] не набув, підстав для видачі державного акту, теж не було. Державний акт, виданий [PERSON] на право власності на земельну ділянку, слід вважати таким, що суперечить вимогам чинного законодавства, підставою для видачі якого послужило підроблене рішення Великосушицької сільської ради від 17.12.2002 року. Також зазначає, що "інтереси держави" є оціночним поняттям і законодавством лише прокурору надано право самостійно визначати, в чому полягає порушення таких, та здійснювати захист шляхом звернення до суду на будь-якій стадії судочинства. Підставою представництва прокуратурою Старосамбірського району в даній справі шляхом подання позову є необхідність захисту державних інтересів, оскільки спір, що виник, зачіпає економічні інтереси-захист права на земельну ділянку. Просить а саме: визнати недійсним рішення Великосушицької сільської ради від 17 грудня 2002 року "Про передачу у приватну власність і користування земельної ділянки" щодо безкоштовної передачі земельних ділянок громадянам, зокрема передачі безоплатно у власність [PERSON] земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, загальною площею 1,1650 га; визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку зареєстровану в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №61, загальною площею 1.1650 га, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства від 18 грудня 2002 року, виданого [PERSON], вартістю 16050,00 гривень; [PERSON] вищевказану земельну ділянку передати в розпорядження Великосушицької сільської ради; зобов'язати відділ Держземагенства у Старосамбірському районі Львівської області внести відповідні зміни у земельно-кадастрові та земельно-облікові дані щодо скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства площею 1,1650 га [PERSON]. В подальшому, позивач неодноразово вніс зміни до позову, які полягали в заміні відділу Держземагенства у Старосамбірському районі з відповідача на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо спору, на стороні відповідача, а також у зменшенні позовних вимог, а саме: просить визнати недійсним рішення Великосушицької сільської ради від 17 грудня 2002 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування земельної ділянки» щодо безкоштовної передачі земельних ділянок громадянам, зокрема передачі безоплатно у власність [PERSON] земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, загальною площею 1,1650 га, та визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №61, загальною площею 1,1650 га, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства від 18 грудня 2002 року, виданий [PERSON]. Прокурор прокуратури Старосамбірського району Львівської області Брящей В.І. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Представники відповідача [PERSON] - [PERSON] та адвокат Михалойко Б.І. проти позову заперечили, зокрема Михалойко Б.І. пояснив, що [PERSON] мав законне право, встановлене державою, на одержання безоплатно земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, якою користується з 1984 року. Він, звернувшись із заявою в сільську раду, як це передбачає Земельний кодекс України, реалізував своє право чесно і добросовісно, без будь-яких правопорушень з його боку. А те, що працівники сільської ради допустили правопорушення при прийнятті рішення про передачу [PERSON] земельної ділянки, не може бути підставою для позбавлення його права власності на земельну ділянку. Підстави припинення права власності на земельну ділянку, як скасування рішення органу виконавчої влади, на підставі якого було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, ЗК України не передбачає. На підтвердження своїх слів зіслався на подібну ситуацію висловлену пленумом Верховного суду України в абзаці 2 п.8 постанови від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» з врахуванням п.5 Рішення Конституційного Суду України вд 16.04.2009 року № 7(справа про скасування актів органів місцевого самоврядування. Також вважає, що згідно рішення Вищого спеціалізованого суду України від 17.10.2012 року(справа № 6-31093 св12) [PERSON] не може бути позбавлений права власності на майно - земельну ділянку, яку йому держава своїм законом гарантувала. Представник відповідача Великосушицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. 03.08.2015 року в канцелярію суду сільським головою Великосушицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області Середницьким М.С. подано заяву про слухання даної справи без присутності представника сільської ради, проти позову не заперечує (а.с.77). Представник третьої особи - відділу Держземагенства у Старосамбірському районі в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. 31.07.2015 року в канцелярію суду надійшов лист за підписом начальника відділу Березовського І.С., в якому заперечень проти даної позовної заяви не мають, розгляд даної справи просять проводити без участі представника відділу (а.с.80). Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, передбачених Конституцією України і законами України. Відповідно до пункту "а" ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України розпорядження землями територіальних громад належить до повноважень сільських, селищних, міських Рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст відповідно. Згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин належить до виключної компетенції сільських, селищних та міських рад і такі питання вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради відповідно. Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції України або законам України, визнаються незаконними у судовому порядку. З рішення V сесії IV скликання від 17.12.2002 року « Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» та додатку № 1 до нього (Список громадян, яким передаються земельні ділянки у власність та постійне користування на території Великосушицької сільської ради) (а.с. 107 ) відомо, що [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність і постійне користування земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, загальною площею 1,16 га. На підставі вказаного рішення [PERSON] 18 грудня 2002 року видано Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] (а.с.4), за підписом голови Великосушицької сільської ради - [PERSON] та інженера-землевпорядника - [PERSON], згідно якого [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,1650 га в межах згідно з планом, яка розташована на території с. В.Сушиця Великосушицької сільської ради. Землю передано для обслуговування житлового будинку - 0,25 га та ведення особистого селянського господарства - 0,9150га. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 61. Однак, з вироку та ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області (а.с.48-61) відомо, що 18 грудня 2014 року було визнано винним [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України та призначено їм покарання у виді штрафу на суму 850 гривень з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та в органах місцевого самоврядування, які пов»язані з організаційно-розпорядчими функціями строком на 1(один) рік. Згідно ч.5 ст. 74 КК України їх звільнено від призначеного покарання за ч.1 ст. 366 КК України на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України у зв»язку із закінченням строків давності, також за ч.2 ст. 364 КК України їх визнано невинуватими та виправдано. Ухвалою Колегії Суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 17.03.2015 року вищевказаний вирок відносно [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за ч.1 ст. 366 КК України в частині призначення їм як обвинуваченим додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, які пов»язані з організаційно-розпорядчими функціями, строком на 1 (один) рік, скасовано. Ухвалено вважати їх засудженими, кожного окремо, за ч.1 ст. 366 КК України на суму 850 гривень. В решті вирок залишено без змін (а.с. 71-75). З вищевказаного вироку та ухвали вбачається, що [PERSON], перебуваючи на посаді сільського голови Великосушицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області (з 1998 року по 2006 рік), [PERSON], перебуваючи на посаді секретаря Великосушицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області (з 1982 року по 2006 рік), будучи службовими особами органу місцевого самоврядування, використовуючи свої службові становища, в грудні 2002 року за домовленістю між собою вчинили службове підроблення, а саме склали та видали неправдиві документи: рішення 4 - ої сесії 4-го демократичного скликання Великосушицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області без номера від 17.12.2002 року "Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування" щодо безкоштовної передачі земельних ділянок трьом громадянам: [PERSON], [PERSON], [PERSON], в загальній кількості 4.2 га, в той час, як 4 - та сесія 4 - го демократичного скликання Великосушицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області фактично відбулась 02.12.2002 року і таких рішень на даній сесії відносно вищезазначених громадян не приймалося; рішення 5 - ї сесії 4 - го демократичного скликання Великосушицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області, без номера, від 17.12.2002 року " Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування" щодо безкоштовної передачі земельних ділянок 17 - ти громадянам: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в загальній кількості 10. 04 га, фактично 5 - ї сесії 4 - го демократичного скликання Великосушицької сільської ради не було і такого рішення не приймалося, внаслідок чого на підставі неіснуючого рішення [PERSON], всупереч вимогам ст.ст.116, 118 Земельного кодексу України, який вступив у дію 01.01.2002 року, та постанови Кабінету Міністрів України № 449 від 02.04.2002 року, вищевказаним громадянам, в тому числі і [PERSON] було видано Державні акти на право приватної власності на землю, що послужило підставою для незаконного вилучення землі площею 4,2 га та 10,04 га із земель Великосушицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області. Також [PERSON] за домовленістю із [PERSON], яка, перебуваючи в період з 1999 року по даний час на посаді землевпорядника Великосушицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області, використовуючи службове становище, в грудні 2002 року вчинила службові підроблення, а саме на прохання сільського голови, без належних на це підстав, 18.12.2002 року підписала та видала всупереч вимогам ст. ст. 116, 118 Земельного кодексу України від 01.01.2002 року та постанови Кабінету Міністрів України № 449 від 02.04.2002 року завідомо неправдиві Державні акти на право приватної власності на землю 20 - тьом громадянам: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що, в подальшому, стало підставою для незаконного вилучення земельних ділянок із земель Великосушицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області. Отже, вищевказаними судовими рішеннями (вироком та ухвалою) встановлено, що [PERSON], [PERSON] і [PERSON], будучи в тому числі і працівниками Великосушицької сільської ради, скоїли у грудні 2002 року службове підроблення, їх винність доведена. Відповідно до п.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З мотивувальної частини даного вироку від 18.12.2015 року відомо, що « Факт непроведення згаданих сесій, рішення яких послужило правовою підставою для незаконної видачі державних актів на право приватної власності на землю, засвідчує і та обставина, що суміжні користувачі власників земельних ділянок, яким ці ділянки передавались у приватну власність, допитані у якості свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON] заперечили погодження з ними меж, яким суд надає віри, так як вони відповідають обставинам справи. деякі свідки: [PERSON], [PERSON][PERSON], [PERSON]. [PERSON],[PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON] ствердили, що такі обміри проводились не у грудні 2002 року, а літом або восени, ряд свідків ([PERSON], [PERSON], [PERSON].) показали, що спочатку проводились обміри земельних ділянок , а потім виносилось рішення сільської ради, що свідчить про їх суперечливість, а відтак суд не надає їм віри, так вони суперечать дослідженим в судовому засіданні доказам, яким підтверджено, що виготовити за один день технічну документацію по 20-ти земельних ділянках є неможливо, будь-яка технічна документація по приватизації цих ділянок відсутня, на сесії питання про передачу земельних ділянок у грудні 2002 року не розглядалося. Як було встановлено, на підставі неіснуючих рішень 4-ої та 5-ої сесій 4-го демократичного скликання від 17.12.2002 року 20-тьом вищевказаним громадянам були виділені Державні акти на право приватної власності на землю, що послужило правовою підставою для передачі цих земель у власність цим громадянам». Також згідно ч.1, ч.6 та ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада як і її виконавчий комітет в межах своїх повноважень приймають нормативні та інші акти у формі рішень, які з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Беручи до уваги викладене, суд вважає, що рішення Великосушицької сільської ради V сесії IV скликання від 17 грудня 2002 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» щодо безкоштовної передачі земельних ділянок громадянам, зокрема передачі безоплатно у власність [PERSON] земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, загальною площею 1,16 га, слід визнати недійсним, так як V сесії ІV демократичного скликання Великосушицької сільської ради не проводилось і такого рішення органом місцевого самоврядування не приймалося, що встановлено вищевказаними судовими рішеннями (вироком та ухвалою), які набрали законної сили. Земельна ділянка, яка розташована на території с. Велика Сушиця Великосушицької сільської ради, загальною площею 1,16 га, була передана безкоштовно у приватну власність [PERSON] з порушенням порядку, визначеного ст.ст.116,118 Земельного кодексу України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин). Оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 18 грудня 2002 року, загальною площею 1,1650 га, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, виданий [PERSON], є похідним від вищевказаного неіснуючого рішення У сесії 1У демократичного скликання від 17.12.2002 року, то його слід також визнати недійсним. Згідно ч.1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Посилання позивача на, ніби-то, подібну позицію, яку висловив Пленум Верховного Суду України в абзаці 2 п.8 постанови від 16.04.2004 року за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»(у редакції постанови ПленумуВерховного Суду України від 19.03.2010 року) та на врахування п.5 Рішення Конституційного Суду України вд 16.04.2009 року № 7(справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), не заслуговує на увагу, оскільки судом не вирішується питання про недійсність документа, виданого на підставі переглянутого рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про скасування свого рішення, за яким земельна ділянка була неправомірно одержана у власність чи користування, внесення до нього зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов»язані з реалізацією певних суб»єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб»єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення, а вирішується питання щодо визнання недійсним рішення, яке не приймалося органом виконавчої влади чи місцевого самоврядування, а було підроблено двома особами - [PERSON], який перебував на посаді сільського голови, та [PERSON], яка перебувала на посаді секретаря сільської ради, які за домовленістю між собою вчинили службове підроблення, а саме склали та видали неправдивий документ - рішення У сесії 1У демократичного скликання від 17.12.2002 року, а також [PERSON] за домовленістю та на його прохання із [PERSON], яка, перебуває на посаді землевпорядника Великосушицької сільської ради, вчинили службові підроблення, без належних на це підстав, 18.12.2002 року підписали та видали всупереч вимогам ст. ст. 116, 118 Земельного кодексу України від 01.01.2002 року та постанови Кабінету Міністрів України № 449 від 02.04.2002 року завідомо неправдиві Державні акти на право приватної власності на землю 20 - тьом громадянам в тому числі і [PERSON], що підтверджується вироком, ухвалою Самбірського міськрайонного суду від 18.12. 2014 року та ухвалою Колегії Суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 17.03.2015 року. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що у випадку звільнення позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А відтак, з урахуванням того, що відповідно до п.11 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнені органи прокуратури при здійсненні своїх повноважень, та таких обставин судовий збір слід стягнути з Великосушицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області в дохід держави в сумі 487 гривень 20 копійок. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved