Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на користь КП "ВЖРЕП №16" Житомирської міської ради заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач мешкає у [ADDRESS] та не повністю розраховується за надані їй житлово-комунальні послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 16.05.2013 року відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу, тому просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з утримання будинку і прибудинкової території в сумі 5281,15 грн. та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно поданої через канцелярію суду заяви просить слухати справу без участі представника позивача (а.с.75). Відповідач у судове засідання не з'явилася, згідно поданої через канцелярію суду заяви просить розглянути справу у її відсутність та при стягненні заборгованості застосувати строк позовної давності, в межах якого може бути стягнута сума заборгованості (а.с.73). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З поквартирної картки КП "ВЖРЕП №16" Житомирської міської ради вбачається, що власником квартири [ADDRESS] є відповідач [PERSON] (а.с.3), на ім'я якої відкрито особовий рахунок [NUMBER] (а.с.4). Зазначені обставини підтверджуються актом КП "ВЖРЕП №16" Житомирської міської ради від 17.03.2014 року (а.с.29). Згідно ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 16.05.2013 року позивачеві було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу щодо стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 5281,15 грн. (а.с.7). Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Статтею 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" визначено, що власники квартир багатоквартирних будинків та жилої площі в гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", а також Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, КВЖРЕП №9, у якого на балансі перебуває будинок, надавало відповідачу послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідач, яка проживає у квартирі, користується послугами позивача з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, від отримання послуг не відмовилася. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Таким чином, між сторонами існували зобов'язальні правовідносини, які зі свого боку відповідач не виконувала належним чином, своєчасно не вносила необхідні платежі і допустила заборгованість, чим порушила права позивача. Відповідно до ч.3 ст.10, ст.ст.57, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У відповідності з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підтвердження своїх вимог позивачем надано відомість нарахування і оплати за надані послуги квартири [ADDRESS], з якої вбачається, що відповідач вносить плату не в повному обсязі і всього заборгованість станом на 01.03.2013 року становить 5281,15 грн. (а.с.5-6). Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як вбачається з наданого позивачем після скасування заочного рішення у справі розрахунку заборгованості (а.с.76) заборгованість з 01.03.2010 року по 01.03.2013 року, тобто, у межах строку загальної позовної давності, становить 3495,81 грн.. Враховуючи, що відповідач проживає в квартирі та, отримуючи від позивача послуги з утримання будинку та прибудинкової території, вносить платежі за надані послуги не в повному обсязі, у зв'язку з чим виникла заборгованість, а також те, що відповідачем до винесення рішення зроблено заяву про застосування інституту позовної давності, тому є підстави для застосування позовної давності та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у межах строку позовної давності у розмірі 3495,81 грн.. Крім того, відповідно до ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 29.01.2014 року на позивача було покладено оплату оголошення у газеті "Житомирщина" про виклик відповідача по справі у судове засідання через оголошення у пресі (а.с.23). Згідно платіжного доручення № 111 від 03.03.2014 року позивачем понесені витрати на опублікування оголошення у газеті "Житомирщина" в сумі 360 грн. (а.с.30). Відповідно до п.6 ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Згідно ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що на час звернення позивача з позовом до суду становить 229,40 грн.. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі 3495,81 грн., тому сплачений позивачем судовий збір у сумі 222,00 грн. та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у сумі 360 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial