Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся 01.03.2018 року до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом. Позов мотивовано тим, що 25 серпня 2016 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, до складу якого входить садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарчими побудовами, що розташований за адресою: с. Криниця, вул. Садова, 3, Лохвицького району, Полтавської області. Після смерті батька, [PERSON] звернувся до нотаріальної контори про прийняття спадщини, де за поданою заявою, 16.12.2016 року заведено спадкову справу № 477/2016. Як вказує позивач, за відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок з допоміжними господарськими прибудовами, він позбавлений можливості оформити право власності на житловий будинок за собою, як за спадкоємцем за законом, про що свідчить [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії державним нотаріусом Першої Лохвиьцкої державної нотаріальної контори від 18.12.2017 року. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд винести рішення, яким визнати в порядку спадкування за законом за ним право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарчими побудовами (А-1 - житловий будинок, - погріб під "В", Б-сарай, в- прибудова, В- сарай -літня кухня, Г- гараж, Д- убиральня, №1 - огорожа, №2 - ворота, №3 - яма вигрібна), що розташований за адресою: с. Криниця, вул. Садова, 3, Лохвицького району, Полтавської області, після померлого 25 серпня 2016 року [PERSON]. В судове засідання позивач не з"явився, подавши заяву, в якій підтримує позов та просить справу слухати без його участі. Відповідач [PERSON] міська рада Лохвицького району Полтавської області, на розгляд справи не направила свого представника, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі її представника, не заперечує щодо задоволення позову. Третя особа на розгляд справи не направила представника, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, не заперечує щодо задоволення позову. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обовязків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що 25 серпня 2016 року помер батько позивача [PERSON], дане підтверджується свідоцтвом про смерть І-КЕ № 332280 від 26.08.2016 року. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, до складу якого входить садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарчими побудовами, що розташований за адресою: с. Криниця, вул. Садова, 3, Лохвицького району, Полтавської області. [PERSON], після смерті батька, звернувся до нотаріальної контори про прийняття спадщини, де за поданою заявою 16.12.2016 року заведено спадкову справу № 477/2016. Як вказує позивач, за відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими прибудовами, він позбавлений можливості оформити право власності на житловий будинок за собою, як за спадкоємцем за законом, про що свідчить [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії державним нотаріусом Першої Лохвиьцкої державної нотаріальної контори від 18.12.2017 року. Згідно довідки [PERSON] міської ради № 432 від 10.03.2017 року , земельна ділянка , якою користувався [PERSON] по вул. Садова, 3, в с. Криниця, згідно книги реєстрації державних актів на земельні ділянки, яка велася до березня 2008 року, не була приватизована. На підставі довідки [PERSON] міської ради № 932 від 07.03.2017 року домоволодіння за адресою Полтавська область, Лохвицький район, с. Мічуріна дійсно знаходиться за адресою: Полтавська область Лохвицький район село Криниця. На час будівництва будинку правовстановлюючі документи на будинки в сільській місцевості не виготовлялись та за життя спадкодавець оформити не встиг належним чином спадкове майно. У відповідності листа №12/5-126 від 23.03.1999 р. Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, що обєкти збудовані до 05 серпня 1992 року тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації. Відповідно до інформаційної довідки № 23 від 06.03.2017 року, наданої приватним підприємством "Бюро послуг та консультацій", що житловий будинок розташований в с.Криниця по вул. Садовій, 3, Лохвицького району Полтавської області не зареєстровано. Так, в узагальненні ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» з даного питання зазначено наступне. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966, яка була чинною до 13.12.1995, реєстрації підлягали усі будинки і домоволодіння, які були закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої [PERSON] депутатів трудящих, на підставі документів, що підтверджують право власності. До компетенції виконкомів місцевих [PERSON] відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у\~ погосподарські книги місцевих [PERSON], які є особливою формою статистичного обліку, що здійснювалось в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання\~[PERSON] Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105\~сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних [PERSON] із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно висновку про ринкову вартість майна вартість об"єкту оцінки станом на 15.01.2018 року становить 37 291 грн. Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що згідно постанови від 18.12.2017 року державний нотаріус Першої [PERSON] державної нотаріальної контори, розглянувши документи, подані [PERSON], для видачі Свідоцтва про право на спадщину, відмовив у вчинені нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими прибудовами. На запит суду, державний нотаріус Першої [PERSON] державної нотаріальної контори ГТУЮ у Полтавській області, надала інформаційну довідку зі СР (заповіти/спадкові договори), інформаційну довідку зі СР (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), відповідно до якої після смерті 25 серпня 2016 року [PERSON] заведена спадкова справа 16.12.2016 року за № 477/2016. Заповіт від імені спадкодавця не посвідчувався. З заявою про прийняття спадщини звернувся син [PERSON]. 06.02.2018 року було видане свідоцтво про право на спадщину на пайову земельну ділянку розташовану на території [PERSON] міської ради на користь сина спадкодавця [PERSON]. Звернувшись до суду з позовом про визнання права власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарчими побудовами, позивачем надано відповідні докази того, що на сьогоднішній день існують реальні перешкоди у оформленні його спадкових прав, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок. Відповідно до ч.1\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно\~ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом з цим при розгляді спору між сторонами суд вважає, що заслуговують на увагу слідуючі норми законодавства. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя який пережив його. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. З огляду на вказані норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, так як не порушують чиї-небуть права чи інтереси.

Outcome: approved