Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

24 листопада 2017 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON], в інтересах якої діє [PERSON] до [PERSON], треті особи: орган опіки та піклування Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області, орган опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав. Позивач мотивує свої вимоги тим, що вона з відповідачем [PERSON] з 07 лютого 1998 року перебували у шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. З 2008 року позивач та відповідач фактично припинили шлюбні відносини та проживають окремо, дитина проживає з позивачем [PERSON] Рішенням Петровського районного суду м. Донецька від 06 березня 2009 року зі [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання його дитини. Останні відрахування за виконавчим листом були здійснені у 2010 році. Рішенням суду від 22 жовтня 2010 року шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний. Спорів щодо місця проживання дитини між ними не виникало. У 2014 році в зв"язку з проведення на території м. Донецька антитерористичної операції позивач з дитиною виїхали до м. Маріуполь Донецької області. З цього часу відповідач із сином не спілкується, не цікавиться його станом здоров"я, матеріальної допомоги не надє та взагалі на зв"язок не виходить. [PERSON] усунувся від виконання батьківських обов"язків. Всі питання щодо виховання дитини позивач вирішує самостійно. Тому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його сина - [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні, яке проводилося в режимі відеоконференції під час трансляції з Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, суду пояснила, що перебувала зі [PERSON] у шлюбі, який було розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], 2003 року народження, який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач з 2009 року на підставі рішення суду сплачував аліменти на утримання його сина. Останні відрахування в рахунок сплати аліментів були здійснені у 2010 році. З 2014 року вона з сином проживають в м. Маріуполі Донецької області, зареєстровані як внутрішньо переміщені особи. З цього часу відпоідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не цікавится сином та взгалі на зв"язок не виходить. Позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прв відносно [PERSON], [INFO]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні, яке відбувалося в режимі відеоконференції під час трансляції з Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області, позовні вимоги [PERSON] підтримала, просила позов задовольнити, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], 2003 року народження. Представник органу опіки та піклування Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій просив справу розглянути з урахуванням прав та законних інтересів дитини та без їхньої участі (а.с. 111). Представник органу опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області Голєв С.І. в судовому засіданні суду пояснив, що, оскільки ані позивач з дитиною, ані відповідач на території об"єднаної територіальної громади м. Лиман не проживають, орган опіки та піклування Лиманської міської ради не має можливості зробити будь-які висновки щодо розв"язання спору, однак не заперечував проти задоволення позову, якщо це не буде суперечити правам та інтересам дитини. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Краснолиманського міського суду Донецької області (а.а. 131), в судове засідання не прибув, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі суду не надав. Свідок [PERSON], яка є бабусею неповнолітнього [PERSON], 2003 року народження, суду показала, що відповідач [PERSON] не цікавиться життям свого сина [PERSON], не займається його вихованням та розвитком, тривалий час не сплачує аліментів на утримання дитини. За теперішнім місцем проживання [PERSON] відповідач ніколи не з"являвся. Допитаний судом неповнолітній [PERSON] суду показав, що останній раз спілкувався з батьком по телефону в 2014 році. [PERSON] знав де вони з матір"ю перебувають, проте ніяких заходів щодо спілкування з ними не приймав, його життям, станом здоров"я, навчанням не цікавиться. Матеріальної допомоги тривалий час не надає. Усі питання в його житті вирішує тільки мати [PERSON] Ухвалою суду від 04 червня 2018 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів гомадянського стану Петровського районного управління юстиції м. Донецька 05 серпня 2003 року, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 07 лютого 1998 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 9). Рішенням Петровського районного суду м. Донецька від 22 жовтня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с. 10-11). Відповідно до виконавчого листа № 2-607/2009, виданого 24 березня 2009 року Петровським районним судом м. Донецька, зі [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів, але не меньше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 лютого 2009 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12-13). Згідно відмітки у паспорті громадянина України серії [NUMBER], виданого Петровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 17 лютого 1998 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. Відповідно до Розпорядження КМУ від 07.11.2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Донецьк Донецької області є населеним пунктом, на території якого органи державної влади не здійснюють свої повноваження. Згідно пояснень позивача, у зв"язку з проведенням на території м. Донецька антитерористичної операції, вона разом із сином виїхали до м. Маріуполя Донецької області та на даний час проживають за адресою: [ADDRESS]. Крім того, з письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] начальнику Центрального ВП ГУНП в Донецькій області, вбачається, що [PERSON] дійсно проживає зі своїм сином [PERSON], 2003 року народження, за адресою: [ADDRESS]. Батько дитини разом з ними не проживає, та вони його ніколи не бачили (а.с. 14,15). Згідно характеристики з місця навчання [PERSON], [INFO], є учнем дев"ятого класу Маріупольської загальноосвітньої школи № 52, проживає за адресою: [ADDRESS]. Навчається у даній школі з 2015 року. [PERSON] виховується у неповній родині. Догляд за дитиною, а також контроль за успішністю та відвідуванням навчального закладу здійснює мати дитини - [PERSON] За час навчання [PERSON] в Маріупольській ЗОШ № 52 батько не приймав участь у вихованні сина, не відвідував батьківські збори, не цікавився успіхами дитини (а.с. 16). Згідно характеристики з музичної школи №5 м. Маріуполь [PERSON] навчається в даній школі з вересня 2016 року. Мати здійснює постійний контроль за успіхами сина, в той час як батька ніколи в школі не бачили (а.с.126). Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Донецькій області [PERSON] зареєстрованим чи знятим з реєстрації не значиться (а.с. 59). Згідно інформації, наданої начальником Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради від 22 грудня 2017 року, [PERSON] на обліку як внутрішньо переміщена особа із зони проведення антитерористичної операції не перебуває (а.с. 41). Інформацію щодо перетинання [PERSON] лінії розмежування з тимчасово неконтрольованою територією у період з квітня 2014 рік по теперішній час суду не надано (а.с.118-121). 25 січня 2018 року виконавчим комітетом Маріупольської міської ради Донецької області до суду був наданий висновок, в якому зазначено, що [PERSON] проживає разом з матір"ю за адресою: [ADDRESS]. Для дитини створені необхідні умови для проживання. Мати здійснює належний догляд за дитиною. Батько [PERSON] не приймає участі в вихованні дитини. У зв"язку з відсутністю даних та інформації про батька дитини неможливе повне, всебічне та об"єктивне з"ясування обставин справи щодо розв"язання спору про позбавлення батьківських прав. У зв"язку з чим орган опіки та піклування Маріупольської міської ради залишає на розсуд суду питання щодо розв"язання спору про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], 2003 року народження (а.с. 68-69). Виконавчий комітет Лиманської міської ради Донецької області висновок щодо розв"язання питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], 2003 року народження, не надав через те, що позивач з дитиною та відповідач на території об"єднаної територіальної громади м. Лиман не проживають (а.с. 73). Згідно відповіді Слов"янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 04.04.2018 року надати матеріали виконавчого провадження АСВП №12108870, відкритого Петровським районним відділом ДВС м. Донецька не надається можливим у зв"язку з тим, що воно знаходиться у м. Донецьку (а.с.100). [PERSON] звернулася до Краснолиманського міського суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа, ухвалою суду від 23 квітня 2018 року ініційований розгляд справи про відновлення втраченого судового провадження про стягнення аліментів (а.с.128-129). В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що відповідач [PERSON] усунувся від виховання сина, не піклується про стан його здоров"я, не цікавиться його успіхами, не приймає участі у його вихованні, не надає матеріальної допомоги на його утримання. Стаття 150 Сімейного Кодексу України встановлює обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини та передбачає, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. Згідно пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя (не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Разом з тим, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Отже, приймаючи до уваги той факт, що відповідач фактично не приймає участі у вихованні дитини, не надає допомоги на її утримання, суд приходить до висновку про його ухилення від виконання батьківських обов'язків, що є підставою для позбавлення батьківський прав. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Отже, позовні вимоги [PERSON] щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], 2003 року народження підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved