Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за кредитним договором, посилаючись на наступні обставини. 25 травня 2006 року між ВАТ «Райффайзен банк Аваль» та відповідачем був укладений кредитний договір №014/17-30/1469-85. Згідно умов кредитного договору, відповідачу наданий кредит в сумі 12500 доларів США, строком погашення до 24 травня 2026 року зі сплатою 12,00 % річних за користування кредитними коштами. Згідно до умов Кредитного договору позичальник зобов'язується щомісячно повертати кредитні кошти згідно графіку погашення та здійснити остаточне погашення кредиту не пізніше 24.05.2026 року. Крім того, відповідач зобов'язався щомісячно сплачувати банку відсотки за користуванням кредитними коштами із розрахунку 12 % річних. Відповідачем не виконується вищезазначені умови, а саме не здійснюється щомісячна сплата кредиту, в зв'язку з чим станом на 26.11.2013 року заборгованість у відповідача перед банком становить: - 6 769,89 доларів США ,що еквівалентно 54 111,73 грн. заборгованість за кредитом; - 1 761,65 доларів США, що еквівалентно 14 080,87 грн. заборгованість за відсотками; - 5 822, 29 доларів США. що еквівалентно - 46 537, 56 грн., пеня за прострочення кредиту та відсотків; Таким чином, загальна заборгованість відповідача перед банком становить 14 353, 83 дол. США, що еквівалентно 114 730, 16 грн.. 25 травня 2006 року між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки, згідно якого виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечено нерухомим майном, а саме: садовий будинок, який розташований за адресою : Запорізька область, [ADDRESS], який належить відповідачу на праві власності. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, відповідач вважає, що він набув право на звернення стягнення заставленого майн, а також суми основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та пеню. На підставі викладеного просять суд, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/17-30/1469-85 від 25 травня 2006 року в сумі 14 353,83 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки - садовий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], який належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Чупрун Т.А. «25» травня 2006 року за реєстровим номером №4517, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною визначеною незалежним експертом в ході проведення виконавчих дій та задовольнити в рахунок предмету іпотеки майнові вимоги Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль»» (м. Київ вул.. Лєскова, 9 код ЄДРПОУ 14305909), стягнути судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про слухання справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове, не з'явився, однак від його представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просить відмовити в позовних вимогах на підставі Закону України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 25 травня 2006 року між ВАТ «Райффайзен банк Аваль» та відповідачем був укладений кредитний договір №014/17-30/1469-85./а.с.9-10/ Згідно умов кредитного договору, відповідачу наданий кредит в сумі 12500 доларів США, строком погашення до 24 травня 2026 року зі сплатою 12,00 % річних за користування кредитними коштами. 25 травня 2006 року між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки, згідно якого виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечено нерухомим майном, а саме: садовий будинок, який розташований за адресою : [ADDRESS], який належить відповідачу на праві власності. /а.с. 11-16/ Згідно до умов Кредитного договору позичальник зобов'язується щомісячно повертати кредитні кошти згідно графіку погашення та здійснити остаточне погашення кредиту не пізніше 24.05.2026 року. Крім того, відповідач зобов'язався щомісячно сплачувати банку відсотки за користуванням кредитними коштами із розрахунку 12 % річних. Відповідачем не виконується вищезазначені умови, а саме не здійснюється щомісячна сплата кредиту, в зв'язку з чим станом на 26.11.2013 року заборгованість у відповідача перед банком становить: - 6 769,89 доларів США ,що еквівалентно 54 111,73 грн. заборгованість за кредитом; - 1 761,65 доларів США, що еквівалентно 14 080,87 грн. заборгованість за відсотками; - 5 822, 29 доларів США,. що еквівалентно - 46 537, 56 грн., пеня за прострочення кредиту та відсотків; Таким чином, загальна заборгованість відповідача перед банком становить 14 353, 83 дол. США, що еквівалентно 114 730, 16 грн../а.с.6-7/ Пунктом 5.1 іпотечного договору передбачено надсилання банком вимоги про виконання порушеного зобов'язання боржником. Так, позивачем була надіслана вимога про погашення богу на адресу відповідача за №114-16-0-00/6-2633 від 27.08.2013 року /а.с.23-24/ Відповідно до іпотечного договору право власності на садовий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу р.№ 4517 від 25.05.2006 року. Так, представник відповідача посилається на вимоги ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» згідно п. ч.1 ч.1 протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Відповідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб'єкта об'єкт нерухомого майна, який належить [PERSON] є садовий будинок./а.с. 133-134/, а тому даний об'єкт нерухомого майна на думку суду не підпадає під дію вищезазначеного закону, хоча й використовується ним як місце постійного проживання. Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно ч.1 ст.. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно ч.1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до п. 5.2 іпотечного договору, іпотеко держатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити всю суму зобов'язання на момент звернення стягнення на предмет іпотеки та задовольнити всю суму зобов'язання на момент звання стягнення, у т.ч. суму заборгованості за кредитом та відсотками, штрафними санкціями, комісійною винагородою незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання. Відповідно до ст. 33 Закону України „Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань перед позивачем, а також не вживає заходів щодо погашення боргу, суд вважає, позовна заява ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" законна, обґрунтована та підлягає задоволенню. Крім того, оскільки відповідачем зобов'язання за вказаним договором споживчого кредиту у добровільному порядку виконані не були, позивач був змушений звернутися з позовом до суду, через що ним були понесені судові витрати по сплаті судового збору. Компенсація судових витрат відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved