Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів , в якому просить розірвати шлюб із відповідачем, оскільки спільне життя у них не склалося, вони мають різні погляди на сімейне життя та обов'язки, спільне господарство не ведуть. Збереження сім'ї є неможливим. Шлюбні відносини припинені з липня 2018 року. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач відмовляється добровільно забезпечувати дитину, просить також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 гривень щомісячно , а також стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 1000 гривень. Позивач в чергове судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоч належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Відповідно, до ст.ст.169,224 ЦПК України, суд проводить розгляд справи у його відсутності та на підставі наявних у ній документів та доказів, ухвалює заочне рішення, проти чого не заперечила позивач. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає часковому задоволенню. Судом встановлено, що 02 лютого 2017 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області , актовий запис № 62 ( свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]). Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Із липня 2018 року шлюбні відносини між сторонами припинено. Як вбачається з ч.2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч.1ст.110 СК України , позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На підставі ст. 113 СК України , особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття кохання та поваги один до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам позивача , а відтак, шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. За даних обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у судовому порядку. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні величини аліментного платежу, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. У відповідності до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначені розміру аліментів, суд враховує матеріальний та сімейний стан позивача та відповідача, законодавче встановлення розміру аліментів на одну дитину та законодавче обмеження загального розміру відрахувань із заробітної плати у виді 50%. Відтак, з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), який є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та буде відповідати вимогам закону та принципам справедливості, не порушить інтересів відповідача, позивача по справі. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, як інвалід другої групи, що підтверджується Довідкою серії ЛВА -1 № 063184, то стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір за позов про стягнення аліментів та розірвання шлюбу. Окрім того, позивач просить стягнути із відповідвача витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень, що підтверджується Квитанцією № QS22065001 від 31.01.2019 року про оплату Адвокатському бюро "Жеруха та партнери". Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, вказані витрати підлягають стягнення із відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: partial