Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач 28.04.2015 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за надану теплову енергію. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачі неналежно виконували обов,язки по сплаті послуг з теплопостачання, у зв,язку з чим за особовим рахунком [PERSON] [NUMBER] з грудня 2003 р. по січень 2014 р. утворилася заборгованість у сумі 7428 грн. 59 коп. 30.08.2010 року [PERSON] уклала договір розстрочення заборгованості та своєчасну сплату поточних платежів № 617 за заборгованість станом на 01.08.2010 р. строком по 01.09.2014 р. Однак вищевказаний договір відповідач [PERSON] не виконує. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за надану теплову енергію у розмірі 7428 грн. 59 коп.; індекс інфляції у розмірі 698 грн. 87 коп., три проценти річних у розмірі 583 грн. 89 коп. та судові витрати у сумі 121 грн. 80 коп. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав повністю, пояснив суду, що ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 29.04.2013 року скасовано судовий наказ від 17.04.2014 року, виданий за заявою ОКП "Донецьктеплокомуненерго". Позивачем надається теплова енергія споживачам до точки розподілу в межах балансової належності, позивач не має можливості забезпечити надання послуг з теплопостачання в окремих приміщеннях житлового будинку та не відповідає за стан приладів та технічне обладнання, що знаходиться в квартирі споживача. Відповідач 2010 році самовільно відключився від системи центрального опалення. Самовільне відключення радіаторів в квартирі споживача не є підставою для звільнення, або зменшення плати за теплову енергію, оскільки це не передбачено нормами законодавства. Між позивачем і відповідачем встановлені фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з теплопостачання на підставі ст. 11 ЦК України, та на підставі відкритого особового рахунку [NUMBER], який відкрито на ім»я [PERSON]. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість з теплопостачання за період з грудня 2003 р. по січня 2014 р. у розмірі7428 грн. 59 коп.; індекс інфляції у розмірі 698 грн. 87 коп., три проценти річних у розмірі 583 грн. 89 коп. та судові витрати у сумі 121 грн. 80 коп. на користь ОКП "Донецьктеплокомуненерго". Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти позову та пояснила, що в квартирі за адресою: [ADDRESS], де вона проживає знято радіатори, оскільки вона не споживала тепло енергію, вважає даний позов необґрунтованим. Вона не зверталась до виконкому Селидівської міської ради щодо надання дозволу їй на відключення, оскільки не знала, що такий дозвіл треба мати. Просить суд застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з»явилася, надала суду заяву, в якій позов підтримала, та просила справу слухати без її участі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 17.04.2014 року скасовано судовий наказ від 21.03.2014 року, виданий за заявою ОКП "Донецьктеплокомуненерго". Заборгованість відповідача за надану теплову енергію по квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] за період з грудня 2003 р. по січень 2014 р. складає: 7428 грн. 59 коп.; індекс інфляції у розмірі 613 грн. 68 коп., три проценти річних у розмірі 600 грн. 22 коп. що підтверджується розрахунком ОКП "Донецьктеплокомуненерго" від 24.04.2015 року по особистому рахунку [NUMBER]. 06.10.2010 року відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 150 КУпАП. Відповідно пояснень доданих до протоколу [PERSON] здійснила самостійне відключення від центрального опалення. Згідно акту про самовільне переобладнання системи опалення будівлі від 06.10.2010 року, складеного представником ВО «Селидоветепломережа» ОКП "Донецьктеплокомуненерго" в присутності [PERSON], в жилому приміщені за адресою: [ADDRESS] здійснено самовільне переобладнання системи опалення, з приводу чого [PERSON] представником ВО «Селидоветепломережа» ОКП "Донецьктеплокомуненерго" направлено припис на відновлення самовільно переобладнання системи опалення будівлі, згідно якого необхідно протягом 10 діб з дня отримання припису відновити самовільно переобладнану системи центрального опалення з відображенням факту відновлення в акті, складеного представниками теплозабезпечуючого підприємства. На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що у сторін виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630. Зміст вказаних правовідносин свідчить про те, що між сторонами укладено договір про надання послуг. Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановленні договором. Крім того, на підставі п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Суд знаходить неспроможними доводи відповідача щодо неотримання ним послуг з центрального опалення, оскільки квартира відповідача є невід,ємною частиною багатоквартирного житлового будинку, який приєднано до системи централізованого теплопостачання, тому він є користувачем теплоенергії, яку надає позивач. А саме - з моменту підключення житлового будинку [ADDRESS] до системи централізованого опалення. Позивачем було надано теплову енергію до будинку [ADDRESS]. У порушення вимог п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 25 Правил надання послуг з централізованого опалення , постачання холодної та гарячої води і водовідведення, самовільне відключення відповідача приладів опалення від централізованої системи опалення порушило цілісність внутрішньо будинкової системи теплопостачання. Згідно п. 2.1 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання», затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 р. № 4 для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення власник (власники) повинен (повинні) звернутися до відповідної Комісії органу місцевого самоврядування або місцевого органу виконавчої влади з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримано всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку. Таке рішення щодо вказаного питання мешканцями будинку [ADDRESS] не приймалося та не обговорювалося на загальних зборах мешканців зазначеного будинку. Отже, відключити мережі теплопостачання дозволяється лише цілим будинкам, а можливість відключення окремої квартири (приміщення) виключена. На підставі ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Тому суд вважає, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] несуть солідарну відповідальність за зобов'язаннями, щодо сплати послуг за теплоенергію. Що стосується суми заборгованості, яку належить стягнути з відповідачів, суд зазначає наступне. На підставі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно договору № 617 про розстрочення заборгованості за послуги з теплопостачання від 30.08.2010 року, [PERSON] уклала договір розстрочення заборгованості що утворилася станом на 01.08.2010 року у розмірі 1974 грн. 62 коп. на строк до 01.09.2014 р. З урахуванням того, що у березні 2014 року позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення солідарно заборгованості з [PERSON] та [PERSON] у розмірі 7428 грн. 59 коп., індексу інфляції та трьох процентів річних та ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 17.04.2014 р. скасовано судовий наказ, яким стягнуто солідарно заборгованість з [PERSON] та [PERSON], суд вважає необхідним стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму в розмірі 4349 грн. 03 коп. - заборгованість за теплову енергію та 1645 грн. - заборгованість по договору від 30.08.2010 року, а всього - 5994грн. 03 коп. за період з березня 2011 року по січень 2014 року. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов,язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов,язання, на вимогу кредитора зобов,язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі вищезазначеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача індекс інфляції у розмірі 251 грн. 55 коп., три відсотки річних у розмірі 31грн. 34 коп. з урахуванням строку позовної давності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати покласти на відповідачів.

Outcome: partial