Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.12.2020 року року звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила визначити частки у праві власності( по 1/2 частині кожному) , встановити порядок користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] між співвласниками, виділивши у користування [PERSON] окрему кімнату жилою площею 16,8 кв.м, з лоджією площею 1,9 кв.м. та комору площею 1,3 кв.м., [PERSON] - окрему кімнату жилою площею 9,4 кв.м та житлову кімнату площею 11,3 разом з лоджією, що примикає до даної кімнати; коридори площею 8,2 кв.м. та 3,8 кв.м., кухню, площею 7,3 кв.м., ванну, туалет залишити в спільному користуванні. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] яка складається з трьох ізольованих кімнат загальною площею 65,5 кв.м., житловою площею 37,5 кв.м. Разом з тим, позивач посилається на те, що вона фактично позбавлена можливості користуватися та володіти своєю часткою в квартирі, у неї з відповідачем після розірвання шлюбу постійно виникають спори та непорозуміння з приводу володіння та користування квартирою, відповідач тав користуватися двома ізольованими кімнатами площею 16,8 кв.м. та кімнатою 9,4 кв.м. , забрав у своє користування комору, та не допускає її до кухні, створюючи перешкоди шляхом перекриття газу, води, світла. Відповідач забрав оригінал правоустановлюючого документу на квартиру - свідоцтво про право власності , що дало йому змогу оформити субсидію, в той же час вимагає з неї кошти за комунальні послуги без надання будь-якої інформації про їх витрачання. Вона ж позбавлена можливості отримати субсидію на житло , оскільки частки співвласників у майні не визначені, як не визначений і порядок користування квартирою для відкриття окремого особового рахунку. Ухвалою від 13 січня 2021 року відкрито провадження у справі за вказаною вище позовною заявою та справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 02.02.2021 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою в якій просив суд встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділивши у його користування житлову кімнату площею 9,4 кв.м. та частку житлової кімнати площею 16,8 кв.м.- 9,4 кв.м. , відповідачу [PERSON] виділити житлову кімнату площею 11,3 кв.м. і частку житлової кімнати, площею 16,8 кв.м.7,5 кв.м з лоджією площею 1,9 кв.м., коридори, ванну, туалет, кладову- залишити у спільному користуванні сторін. Позов обгрунтовує тим, що відносно [PERSON] існує кримівнальне провадження по факту заволодіння грошовими коштами в розмірі 40 000 дол. США, а тому вважає, що за наявності пред ним боргу , який значно перевищує вартість квартири первісний позов є наміром позивачки порушити його право власності , шляхом відчудження 1/2 частки спірного майна. Ухвалою суду від 10 лютого 2020 року зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним та вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з призначенням судового засідання на 11 березня 2020 року. 18.02.2021 року [PERSON] через канцелярію суду подав заяву під назвою " Додаток № 2", яка під час проведення підготовчого судового засідання була визначена ним як заява про уточнення позовних вимог, в якій просив суд визначити частки у спірній квартирі наступним чином : [PERSON] - ізольовану житлову кімнату ( приміщення № 4) площею 9, 4 кв.м.та частину кімнати( приміщення № 5) - в сумі 18,4 кв.м. з лоджією і виходом в неї ( 1,9 кв.м.) , [PERSON] - ізольовану житлову кімнату ( приміщення № 8) площею 11,3 кв.м. плюс 7,5 кв.м. ( приміщення № 5) в сумі 18 кв.м. і її лоджію 1,9 кв.м., коридор площею 8,2 кв.м. ( приміщення 1) та 3,8 кв.м. ( приміщення № 9), кухню площею 7,3 кв.м. ( приміщення 3), ванну кімнату ( приміщення 6), туалет, приміщення № 7, кладовку залишити у загальному користуванні сторін . У відзиві на зустрічний позов [PERSON] позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що вона не ставить вимогу про розподіл майна , а її вимога стосується встановлення пордку користування квартирою, яка належить їй та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Квартира має три ізольовані кімнати, а тому встановлення порядку користування нею є можливим. Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача за первісним позовом [PERSON] , яка підтримала повністю пред"явлений позов з підстав викладених у позовній заяві, відповідача за первісним позовом [PERSON] який заперечував проти позову , оскільки вважає, що такий порядок користування, квартирою що пропонує позивач є для нього обтяжливим, а саме йому доведеться оплачувати комунальні послуги в більшому розмірі, в той час як він витратив кошти на утеплення кімнати площею 16, 8 кв.м. та обладнав шумоізоляцію, зваживши доводи, викладені як в первісному так і зустрічному позовах на обґрунтування позовних вимог, враховуючи заперечення відповідачів проти позову, дослідивши докази по справі в їх сукупності, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулися позивачі, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача за первісним позовом підлягають частковому задоволенню, а зустрічний позов до задоволення не підлягає виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторонам у справі на праві спільної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло виданого 09.07.1998 року Соснівським райвиконкомом міста Черкаси та зареєстрованого КП " Черкаське обласне об"єднане бюро технічної інвентаризації на праві спільної сумісної власності. Зазначена квартира згідно з відомостями про об"єкт нерухомого майна, які містяться у технічному паспорті на квартиру від 01.10.2020 року КП " Черкаське обласне об"єднане бюро технічної інвентаризації , складається з кімнати - 9,4 кв.м, кімнати - 16,8 кв.м, кімнати - 11,3 кв.м, кухні - 7,3 кв.м, туалету - 1 кв.м, коридору - 8,2 кв.м, коридору 3,8 кв.м., комори - 1,3 кв. м, ванни -2,6 кв.м. , двох лоджій по 1,9 кв.м. кожна. Вказані вище обставини справи сторонами не заперечуються. Як встановлено в судовому засіданні, позивач за первісним позовом [PERSON] користується кімнатою площею 11,3 кв.м., а відповідач [PERSON] - кімнатою 16,8 кв.м. та кімнатою площею 9,4 кв.м. З пояснень відповідача [PERSON] вбачається, що в кімнаті площею 16,8 кв.м. він зробив утеплення стін та шумоізоляцію на що витратив власні кошти. [PERSON] кошти на ремонт не надавала, а тому він не згідний, щоб остання нею користувалась В той же час, він вважає, що кімнату, площею 16,8 кв.м. необхідно розділити " умовною лінією" з метою дотримання відповідності площі квартири часткам у праві власності. Такі твердження відповідача [PERSON] , викладені також у зустрічному позові, не відповідають вимогам закону виходячи з наступного. Предметом первісного позову є право користування співвласниками квартирою, з приводу якого виник спір. При вирішення спорів, повязаних із користуванням жилими приміщеннями в будинках і квартирах, належних громадянам на праві приватної власності, слід виходити з норм глави 6 розділу ІІІ ЖК УРСР про право користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду. Норми глави 2 цього розділу ЖК УРСР про користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду застосовуються до житлових відносин у приватному житловому фонді у випадках, коли в главі 6 є посилання на них або коли схожі житлові відносини не врегульовані нормами глави 6 із застосуванням до них норми глави 2 не суперечить їх змісту. За змістом ст.63 ЖК УРСР не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (ч.1 ст.48 ЖК УРСР), частина кімнати або кімната, звязана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо). Щодо позовних вимог [PERSON] викладених у зустрічному позові та встановлення порядку користування квартирою, відповідно до якого виділити йому у користування кімнату площею 9,4 кв.м. з лоджією, [PERSON] - кімнат у площею 11,3 кв.м. з лоджією , а кімнату площею 16,8 кв.м. залишити у спільному користуванні суд виходить з наступного. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Таким чином, первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. Про наявність конфлікту між сторонами по справі щодо користування спільною квартирою свідчить звернення позивач [PERSON] до суду з даним позовом, та не заперечення зазначеного і самим відповідачем [PERSON] та звернення його із зустрічним позовом, який містить вимогу про встановленняпорядку користування спільним майном з діаметрально протилежною пропозицією виділення частин квартири для користування. За таких обставин, суд приходить до висновку, не лише про фактичну наявність між сторонами конфлікту, а й неможливість останніх вирішити його шляхом домовленості, яка б була прийнятною для всіх сторін. Співвласникам [PERSON] та [PERSON] належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, а саме 1/2 частка у кожного з них, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею, тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обовязковим. Однак, при вирішенні питання про можливість встановлення співвласникам порядку користування спільним майном в натурі з урахуванням запропонованого позивачем за зустрічним позовом варіанту виділу окремих частин квартири в розмірах, наближених до належних співвласникам часток,суд бере до уваги те, що спірна квартира є трикімнатною, а співвласників два. При цьому, заявлена [PERSON] у зустрічному позові позовна вимога в частині встановлення порядку користування спірною квартирою, зокрема, містить вимогу щодо виділення відповідачу (позивачу за первісним позовом) [PERSON] та йому [PERSON] частин кімнати площею 16, 8 кв.м. - по 7,5 кв.м та 9,4 кв.м відповідно, встановивши умовну лінію. . Однак, рішення суду не може носити умовний характер, тобто встановлювати порядок користування окремими частинами спірної квартири, яких на момент ухвалення рішення не існує. За наведених вище конкретних обставин даної справи, а саме: технічної характеристики обєкта нерухомості, щодо якого виник даний спір, який налічує три житлові кімнати, та кількісного складу співвласників дві особи, заперечень відповідача [PERSON] щодо виділення йому у користування двох кімнат у зв`язку із чим він буде нести непомірний тягар утримання майна, його доводи щодо проведеного утеплення кімнати млощею 16,8 кв.м та обладнання її шумоізоляцією, суд вважає за можливе встановити порядок користування спірною квартирою виділивши у користування [PERSON] житлові кімнати площею 9,4 кв.м. та кімнату площею 11,3 кв.м. з лоджією, [PERSON] - кімнату площею 16,8 кв.м. з лоджією із залишенням у спільному користуванні сторін кухні, площею 7,3 кв.м., ванни, площею 2,6 кв.м., туалету, площею 1,0 кв.м. коридору, площею 3,8 кв.м. та комори площею 1,3 кв.м. Судом не беруться до уваги доводи позивача за зустрічним позовом [PERSON] по справі щодо кримінального провадження про існування якого він зазначає у зустрічному позові та долучає копії його матеріалів в якості доказів по даній цивільній справі, оскільки не стосуються ні предмета позову, ні його підстав, та не можуть бути доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України як джерело походження конфлікту між ним та позивачем [PERSON] щодо спірної квартири. За змістом положень ч. 1 ст. 355, ч. 1 ст. 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч. 3 ст. 319 ЦК України) Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зазначені норми матеріального права визначають право власника або співвласника, у тому числі квартири чи частки в ній, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, вимагати усунень свого порушеного права від інших осіб, у тому числі й співвласників, будь-яким шляхом, який власник (співвласник) вважає прийнятним, Як встановлено в судовому засіданні, та вказувалось вище, спірна квартира належить стороам на праві спільної сумісної власності без визначення часток . Між тим, виходячи із загальних засад права власності вказані частки є рівними, тобто - по Ѕ . Проте, як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] таке право заперечує шляхом утримання оригіналу свідоцтва про право власності, що позбавляє [PERSON] вчинити юридично значимі дії для розпорядження своє часткою у праві власності, зокрема і щодо оформлення субсидії по сплаті за комунальні послуги. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права (ст. 391 ЦК України) є наявність у позивача права власності та наявність перешкод у користуванні власником своєю власністю, при цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. При цьому наявність такого конфлікту не повинна впливати на можливість реалізації його учасниками свого права на користування та розпорядження рівними частками у праві спільної часткової власності, на підставі чого та виходячи з положень ч.1 ст.13 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства та розгляд судом справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивач [PERSON] ро визначення часток у праві власності на квартиру та встановлення порядку користування нею підлягають задоволенню і таке рішення суду обумовлене не лише необхідністю поновлення порушених прав, але й необхідністю забезпечення рівних прав та інтересів всіх співвласників зазначеного обєкту нерухомого майна. У зв`язку із задоволенням вимог первісного позову, не підлягають до задоовлення вимоги зустрічного позову за наведених вище підстав. Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] документально підтверджених судових витрат, понесених нею по сплаті судового збору. Також з відповідача за первісним позовом [PERSON] підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу, понесення яких підтверджується : договором про надання правничої допомоги від 10.11.2020 року та додатком до нього, квитанціями від 10.11.20 року, 23.11.2020 року, 15.04.2021 року про сплату гонорару адвокату. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved