Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 19.01.2014 близько 18 год. 25 хв., водій [PERSON], керуючи автопоїздом у складі вантажного автомобіля марки DAF 95XF 430 р.н. АО 2921АТ, із причепом марки «SOMMER», р.н. [NUMBER], рухаючись по 519 км +50 м автодороги «Київ-Чоп» поблизу с. Старий Яричів Камянка-Бузького району Львівської області в напрямку м.Києва, здійснив наїзд на пішохода [PERSON], який від спричинених тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. 27.02.2014 старшим слідчим в ОВС ВР ДТП СУ ГУМВС України у Львівській області було винесено постанову про закриття кримінального провадження у звязку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України. В результаті вказаного зіткнення та наслідків від нього, близьким родичам померлого, а саме сестрі [PERSON] було завдано матеріальної шкоди, оскільки вона займалась похованням брата, у звязку з чим понесла грошові витрати. Цивільно правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у відповідача відповідно до договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/5507147. Відповідач відмовив у виплаті грошового відшкодування, однак згідно з рішенням Камянка-Бузького районного суду від 29.08.2017 з відповідача стягнуто 14616,00 грн., страхового відшкодування та 4000 грн. судових витрат. 04.04.2018 відповідач перерахував грошові кошти у сумі 18616,00 грн. позивачу з порушенням строків грошового зобовязання. Враховуючи зазначене, позивач просить стягнути з відповідача пеню за простроченя виплати страхового відшкодування, що за період з 23.11.2017 по 04.04.2018 становить 1\~636,99 грн., інфляційні витрати за період 19.12.2016 по 04.04.2018 в розмірі 2585,96 грн. та три відсотки річних за прострочення виплпти страхового відшкодування, що становлять 567,02 грн. Ухвалою суду від 10.12.2018 провадження в справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позовну заяву не подав. Ухвалою суду від 08.02.2019 призначено справу до судового засідання. Представник позивача у судове засідання подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Не заперечують проти винесення заочного рішення. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог ч. 4 ст.\~223, ст.280 ЦПК України\~вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. ст.12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 19 січня 2014 близько 18.25 год. на 519км+50 м автодороги Київ-Чоп поблизу с. Старий Ярияів Камянка-Бузького району Львівської області водій [PERSON], [INFO], керуючи автопоїздом у складі вантажного атомобіля марки DAF 95 XF 430 р.н.з. АО 2921 АТ із причепом"Sommer" р.н.з. 7951 ХХ та рухаючись у напрямку до м Києва, здійснив наїзд на пішохода [PERSON], який від спричинених тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. [PERSON] звернулась до ПАТ "ХДІ страхування" ( яка змінила назву на ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна») із заявою від 13.09.2016р. на виплату страхового відшкодування за фактом ДТП, що мало місце 19.01.2014р. Така заява разом із переліком відповідних документів була отримана відповідачем 21.09.2016р. Листом від 16.12.2016р. за №1020 за підписом Голови правління ПАТ "Страхова компанія "Євроінс Україна" відмовлено у здійсненні страхового відшкодування з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність водія не настала і подію не можна кваліфікувати як страховий випадок (а.с. 24). Рішенням Камянка-Бузького районного суду Львівської області від 29.08.2017 з ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» стягнуто на користь [PERSON] 14616,00 грн. страхового відшкодування повязаного із витратами на поховання покійного [PERSON] та судові витрати(а.с.8-11). Як видно з постанови про закінчення виконавчого провадження від 05.04.2018, відповідно до платіжного доручення №81 від 04.04.2018 грошові кошти в розмірі 18616,00 грн. перераховано уповноваженому представнику стягувача [PERSON] (а.с.12) Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного. У частині другій\~статті 625 ЦК України\~передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до\~статті 979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до\~статті 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та\~\~\~\~\~\~вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до даних розяснень у п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4 при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу страхувальника зобовязаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Відповідно до абзацу першого пункту 36.2\~ статті 36\~Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у\~статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний, зокрема, у разі визнання ним вимог заявника\~\~обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно з пунктом 36.5\~статті 36\~Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня\~\~з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідач здійснив страхове відшкодування на користь позивача в повному обсязі 04.04.2018, тобто з порушенням строків виконання грошового зобовязання встановлених Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивач заявив вимоги про стягнення пені за прострочення виплати стртахового відшкодування за період з 23.11.2017 по 04.04.2018 у розмірі 1636,99 грн., суд вважає такі вимоги обґрунтованими, також обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення із страхової компанії 3 % річних за період з 19.12.2016 по 04.04.2018 в розмірі 567,02 грн, та інфляційних витрат у розмірі 2\~585,96 грн. за вказаний період, оскільки такі вимоги підтверджені зібраними у справі доказами,\~\~а також узгоджуються з вказаними вище нормами матеріального права. Відтак, з огляду на встановлені судом обставини справи, а також норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача 1636,99 грн. пені за порушенням встановлених строків виплати страхового відшкодування, 2585,96 грн. інфляційних збитків у звязку з порушенням встановлених строків виплати страхового відшкодування, 567,02 грн. 3% річних передбачених статтею 625 ЦК України, за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування. Що стосується вимог про стягнення судових витрат повязаних з оплатою з надання правичої допомоги, судом встановлено наступне. Згідно із\~ст. 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, стороні, на користь якої прийняте рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги. В підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу суду позивачем надано договір про надання правничої допомоги, укладений між позивачем та ТОВ «Компанія Автопоміч», рахунок фактуру про сплату правничої допомоги, детальний розрахунок наданий правничої допомоги, квитанцію про сплату 4\~000, 00 грн. правничої допомоги та акт виконаних робіт . Таким чином, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача потрібно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4 000 грн.

Outcome: approved