Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 23 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк") та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту №11145742000, відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит в розмірі 100 000,00 доларів США шляхом зарахування коштів на поточний рахунок, зі сплатою відсотків у розмірі 13,00 % річних, з кінцевим терміном повернення 23 квітня 2017 року. На думку позивача, позичальник умови кредитного договору порушила, і тому станом на 10 серпня 2015 року за кредитним договором наявна заборгованість в розмірі 24 933,11 дол. США та пеня в розмірі 28 450,69 гривень, в звязку з чим позивач змушений звернутися з позовом до суду. Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2015 року позовні вимоги\~ Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" задоволено повністю. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 січня 2016 року вищезазначене заочне рішення суду скасовано та справу призначено на новий розгляд. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просить справу слухати за відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі,. \~ \~ \~ \~ Відповідач в судове засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності, та письмові заперечення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 23 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк") та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту №11145742000, згідно якого [PERSON] було надано кредитні кошти в розмірі 100 000,00 доларів США , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 23 квітня 2017 року. 16 червня 2015 року відповідачу надсилалася досудова вимога №30-11/26173 про дострокове погашення заборгованості. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на\~ 10 серпня 2015 року за\~ договором про надання споживчого кредиту №11145742000\~ від 23 квітня 2007 \~року наявна заборгованість в розмірі 24 933,11 дол. США та пеня в розмірі 28 450,69 гривень. 18 листопада 2015 року [PERSON] зверталася до позивача із заявою про проведення реструктуризації кредитної заборгованості. Відповідно до квитанції №94 від 25 серпня 2016 року, [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11145742000 сплатила 210 000,00 гривень. Відповідно до квитанції №85 від 26 серпня 2016 року, [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11145742000 сплатила 32 000,00 гривень. Відповідно до квитанції №22 від 06 вересня 2016 року, [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11145742000 сплатила 44 000,00 гривень. У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності \~таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. ст. 546, 549, 551 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням та задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Як вбачається з положень ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Відповідно до п. 12 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Приймаючи до уваги, що відповідач продовжує виконувати свої обовязки перед кредитором, що підтверджується квитанціями про сплату заборгованості, які містяться в матеріалах справи, та враховуючи, що позивач не надав жодних належних та допустимих доказів наявності заборгованості, що не дає можливості належним чином перевірити дійсну заборгованість за кредитним договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необгрунтовані та в їх задоволенні слід відмовити.\~\~\~\~\~\~ На підставі наведеного та

Outcome: dismissed