Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] в листопаді 2014 року звернулись до суду з позовом до відповідача Державного підприємства "Інформаційно-аналітичний центр "Рятівник-Інформ" про визнання дій протиправними та зобов"язання нарахування і виплати доплати особам, які працюють у зоні відчуження, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у трудових відносинах з ДП «Інформаційно-аналітичний центр «Рятівник-Інформ» та працюють прибиральниками службових та виробничих приміщень адміністративно-господарського відділу. Їхні робочі місця знаходяться у м. Чорнобиль Київської області (зоні відчуження і зоні безумовного (обов'язкового) відселення. 31.10.2013 року відповідач видав наказ № 13-од про затвердження акта простою. За цим наказом, затверджено Акт про простій працівникам адміністративно-господарського відділу працюючих в м. Чорнобиль (зоні відчуження і зоні безумовного (обов'язкового) відселення, а саме: [PERSON] - робітник з утримання будинків з прилеглими територіями АГВ; [PERSON] - прибиральнику службових та виробничих приміщень АГВ; [PERSON] - прибиральнику службових та виробничих приміщень АГВ. Початок простою було встановлено з 01.11.2013 року по 30.11.2013 року. Далі відповідач наказами від 17.12.2013 року № 19-од та від 24.01.2014 року № 2-од було затвердження акти простою № 2 та № 3 і продовжено термін простою з 01.12.2013 року до 31.12.2013 року та з 01.01.2014 року без строку закінчення. Відповідно до зазначених наказів починаючи з листопада 2013 року позивачам нараховувалась заробітна плата у розмірі двох третин тарифної ставки встановленого працівникові окладу. Проте, з цього ж часу відповідач припинив нарахування позивачам доплати особам, які працюють у зоні відчуження, а до листопада 2013 року позивачам нараховувалась та виплачувалась така доплата. Це відображається у розрахункових листках за відповідний період. Позивачі стверджують, що в листопаді-грудні 2013 року робітник з утримання будинків з прилеглими територіями АГВ [PERSON] звернувся до керівництва відповідача з претензіями щодо нарахування йому доплати особам, які працюють у зоні відчуження. В зв'язку із цим, у відповідача протиправним чином змінився наказ від 31.10.2013 року № 13-од про затвердження акта простою, з наказу зникло прізвище [PERSON] З листопада 2013 року по серпень 2014 року працівники адміністративно-господарського відділу [PERSON], [PERSON] та [PERSON] перебували на робочих місцях в м. Чорнобиль (зоні відчуження і зоні безумовного (обов'язкового) відселення, що підтверджується відповідними графіками роботи, затвердженими директором «ІАЦ «Рятівник-Інформ» Сарганом В.В. для всіх трьох зазначених працівників адміністративно-господарського відділу - це фактично було чергування за графіками по охороні та збереженню майна, матеріальних цінностей, які знаходились в м. Чорнобиль і були у віданні відповідача. [PERSON] з листопада 2013 року по серпень 2014 року фактично не виконував своїх посадових обов'язків так, як і позивачі. Але, протиправні дії відповідача щодо різниці в нарахуванні заробітної плати з відповідними доплатами та надбавками позивачам та [PERSON] є очевидними. Доплати особам, які працюють у зоні відчуження, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2008 року № 831, відносяться до мінімальних державних гарантій, що не можуть бути зменшені роботодавцями. Вважаючи протиправними дії щодо не нарахування доплати особам, які працюють у зоні відчуження та не забезпечення лікувально-профілактичним харчуванням, у червні 2014 року позивачі з вернулись до відповідача із відповідними запитами. Відповідач листами від 07.07.2014 року № 79 та № 80 повідомив, що підставою простою було анулювання 30.09.2013 року спеціального дозволу відповідача на право діяльності на територіях зон відчуження і безумовного (обов'язкового) відселення. Внаслідок чого відповідач був позбавлений права на провадження певних видів діяльності. В зв'язку з цим прийняв рішення про оголошення простою працівникам адміністративно-господарського відділу, які працюють у місті Чорнобиль. Згідно з наказами, з якими позивачів було ознайомлено, було передбачено перебування останніх на робочих місцях за графіками без виконання посадових обов'язків - відсутність відпрацьованого часу. Саме через відсутність відпрацьованого часу, відповідач не нараховував доплати особам, які працюють у зоні відчуження. Причиною не забезпечення лікувально-профілактичним харчуванням відповідач назвав відмову фінансування таких витрат Міністерством екології та природних ресурсів України, в зв'язку з переходом до його сфери управління Державного агентства України з управління зоною відчуження. Не погоджуючись із таким твердженням відповідача, позивачі змушені були звернутись із даним позовом до суду, згідно уточнених та збільшених позовних вимог просили суд постановити рішення, яким визнати протиправними дії Державного підприємства «Інформаційно-аналітичний центр «Рятівник-Інформ» щодо ненарахування [PERSON] і [PERSON] доплати особам, які працюють у зоні відчуження та зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату такої доплати особам, які працюють у зоні відчуження у розмірі 150 % мінімальної заробітної плати за період з листопада 2013 року по вересень 2014 року включно. В судовому засіданні позивачі та їх представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові та додані під час судового розгляду справи додаткові обґрунтування позовних вимог, та просили суд їх задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову, надали суду письмові заперечення, вважають, що позовні вимоги позивачів є незаконними, безпідставними та необгрунтованими. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Судом встановлено, що Наказом Державного підприємства «Інформаційно-аналітичний центр «Рятівник-Інформ» від 02 квітня 2013 року №22-ос «Про переведення працівників» позивачі [PERSON] та [PERSON] відповідно до власних заяв, були переведені в нову організаційно-штатну структуру на посади прибиральника службових та виробничих приміщень Адміністративно-господарського відділу в м. Чорнобиль, з особливо шкідливими умовами праці (а.с. 62-64). Таким чином, позивачі мали право на отримання доплати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про доплати особам, які працюють у зоні відчуження» від 10 вересня 2008 року № 831, яка і виплачувались їм до листопада 2013 року. Так, згідно з абзацом другим Постанови особам, які постійно працюють і виконують службові обов'язки у зоні відчуження, на період з 1 січня 2012 р. до 1 січня 2015 року встановлюється доплата у розмірі 150 % мінімальної заробітної плати. Така доплата визначається пропорційно відпрацьованому часу, але не більше від зазначеного розміру (абзац третій Постанови № 831). Особам, які постійно працюють або виконують службові обов'язки у зоні відчуження вахтовим методом, надаються безоплатно за встановленими нормами засоби індивідуального захисту, спецодяг і взуття, місця в гуртожитках. Зазначені особи безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням. Відповідно до наказу Державної служби України з надзвичайних ситуацій «Про зміну найменування та затвердження Статуту Державного підприємства «Інформаційно-аналітичний центр «Рятівник - Інформ» №448 від 05 липня 2013 року (а.с. 67) та наказу ДП «Агентство Чорнобильінтерформ» №26-од від 12 серпня 2013 року назву ДП «Агентство інформації, міжнародного співробітництва та розвитку «Агентство Чорнобильінтерформ» змінено на ДП «Інформаційно-аналітичний центр «Рятівник-Інформ» (а.с. 68). 12 серпня 2013 року позивачі у встановленому порядку були ознайомлені із своїми посадовими обов'язками, що передбачені у «Посадовій інструкції прибиральника службових та виробничих приміщень Адміністративно-господарського відділу ДП «ІАЦ «Рятівник-Інформ» в м. Чорнобиль, яка затверджена директором ДП «ІАЦ «Рятівник-Інформ», під якою поставили свої підписи (а.с. 83-88). Посадовою інструкцією прибиральника передбачено виконання наступних обов'язків: здійснює своєчасно та якісно щоденне, поточне і генеральне прибирання кімнат для проживання і закріплених за нею приміщень загального користування; замінює брудну постільну білизну, рушники і туалетні речі після кожного виїзду проживаючих, а в разі тривалого проживання - один раз у три дні; прибирає ліжка; здійснює своєчасне прання та прасування постільної білизни, рушників; миє ванні кімнати і все устаткування в них, включаючи стіни, підлогу і стелю; поповнює і контролює наявність необхідних засобів гігієни у ванних кімнатах і туалетах; щодня миє і протирає меблі, вікна, стіни, дзеркала, віконні рами, скло і все інше устаткування, прибирає павутиння, миє коридори, тощо. 03 жовтня 2013 року Державне агентство України з управління зоною відчуження своїм листом №02-4131/1.4.2 повідомило ДП «ІАЦ «Рятівник-Інформ» про анулювання з 01 жовтня 2013 року спеціального дозволу на право діяльності на територіях зон відчуження і безумовного (обов'язкового) відселення від 20 вересня 2011 року №000726, виданого ДП «Агентство інформації, міжнородного співробітництва та розвитку «Агентство Чорнобильінтерформ» правонаступником, якого відповідно до положень статуту виступає ДП «ІАЦ «Рятівник-Інформ» (а.с. 69). Анулювання дозволу здійснено відповідно до наказу Державного агенства України з управління зоною відчуження від 30 вересня 2013 року №129 (а.с. 71). Внаслідок чого підприємство було позбавлено права на провадження господарської діяльності за наступними кодами видів економічної діяльності на території зони відчуження, а саме: КВЕД 22.15.0 Інші види видавничої діяльності; КВЕД 22.22.0 Інша поліграфічна діяльність; КВЕД 22.23.0 Брошурувально-палітурна та оздоблювальна діяльність; КВЕД 22.24.0 Виготовлення друкованих форм; КЕВД 55.23.0 Надання інших місць для тимчасового проживання, н.в.і.г.; КВЕД 74.85.0 Надання секретарських послуг та послуг перекладу; КВЕД 92.40.0 Діяльність інформаційних агентств. У зв'язку із відсутністю можливості поновити дію спеціального дозволу на провадження діяльності на територіях зон відчуження і безумовного (обов'язкового) відселення підприємством було прийнято рішення про оголошення з 01 листопада 2013 року простою працівникам Адміністративно-господарського відділу підприємства, які працюють у м. Чорнобиль. Відповідно до цього рішення було видано накази про затвердження акту простою №13-од від 31 жовтня 2013 року (а.с. 72), №19-од від 17 грудня 2013 року (а.с. 75) та №2-од від 24 січня 2014 року (а.с. 77), з якими позивачі були ознайомлені у встановленому порядку. Згідно цих наказів було передбачено перебування позивачів на робочому місці, але не виконання посадових обов'язків передбачених Посадовою інструкцією прибиральника. Також відповідно до статті 113 КЗпП України позивачам було передбачено нарахування заробітної плати в розрахунку від двох третин тарифної ставки встановленого позивачам окладу. Таким чином, під час простою, коли позивачі не виконували своїх посадових обов'язків передбачених Посадовою інструкцією прибиральника в період з листопада 2013 року по вересень 2014 року їм нараховувалась та виплачувалась заробітна плата, яка складалась із двох третин тарифної ставки встановленого окладу та надбавки (польового забезпечення) до тарифних ставок і посадових окладів працівників, робота яких виконується вахтовим методом, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1999 року №490 «Про надбавки (польове забезпечення) до тарифних ставок і посадових окладів працівників, направлених для виконання монтажних, налагоджувальних, ремонтних і будівельних робіт, та працівників, робота яких виконується вахтовим методом, постійно проводиться в дорозі або має роз'їзний (пересувний) характер». У той же час з листопада 2013 року позивачам припинили нараховувати та виплачувати доплату передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2008 року №831 «Про доплати особам, які працюють у зоні відчуження». Підставою для цього виступила вимога абзацу третього Постанови №831, а саме, що така доплата визначається пропорційно відпрацьованому часу, але не більше від зазначеного розміру, та той факт, що позивачі з листопада 2013 року не мали відпрацьованого часу (робочий час під час якого виконуються посадові обов'язки). Поняття "простій" законодавчо дано у ст. 34 КЗпП України і визначено як призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. Статтею 113 КЗпП України встановлено, що час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити власника або уповноважений ним орган чи бригадира, майстра, інших посадових осіб. Час простою з вини працівника не оплачується. Отже, вирішуючи спір про оплату простою, суди повинні з'ясовувати факт простою й наявність чи відсутність вини працівника в цьому. Крім того, як простій можуть бути кваліфіковані лише ті випадки, коли працівник приходить на роботу, але не працює з причин відсутності матеріально-технічного забезпечення виробництва, незабезпечення технологічною документацією, несправності устаткування, простою з інших причин, не пов'язаних з виною працівника. Якщо працівник через простій самовільно не приходить на роботу чи іде з роботи, він не має права вимагати оплати відповідного часу простою з підстав, передбачених ст. 113 КЗпП України. Виходячи із визначення простою передбаченого у КЗпП України, анулювання спеціального дозволу на право діяльності на територіях зон відчуження і безумовного (обов'язкового) відселення - є фактором відсутності організаційних умов, необхідних для виконання роботи. Оголосивши позивачам простій ДП «ІАЦ «Рятівник-Інформ» фактично призупинило виконання позивачами їх посадових обов'язків, передбачивши лише їх перебування на робочих місцях. Твердження позивачів, що це фактично було чергування за графіками по охороні та збереженню майна, матеріальних цінностей, які знаходись у м. Чорнобиль і були у віданні відповідача, а [PERSON] з листопада 2013 року по серпень 2014 року фактично не виконував своїх посадових обов'язків так, як і позивачі, не відповідає дійсності з наступних причин. Посадовою інструкцією прибиральника не передбачено здійснення охорони та збереження майна, а також відсутні будь-які розпорядчі документи, які б зобов'язували позивачів продовжувати виконувати свої посадові обов'язки чи обов'язки інших штатних працівників ДП «ІАЦ «Рятівник-Інформ». Щодо [PERSON] судом встановлено, що в період з жовтня 2013 року по серпень 2014 року він працював на посаді робітника з утримання будинків з прилеглими територіями Адміністративно-господарського відділу в м. Чорнобиль, з особливо шкідливими умовами праці, а також являється матеріально відповідальною особою ДП «ІАЦ «Рятівник-Інформ». [PERSON] відповідно до Посадової інструкції робітника з утримання будинків з прилеглими територіями Адміністративно-господарського відділу ДП «ІАЦ «[PERSON]» в м. Чорнобиль затвердженої директором ДП «ІАЦ «Рятівник-Інформ» 12 серпня 2013 року (а.с. 89-94), та з якою він у встановленому порядку був ознайомлений, виконував прибирання та санітарне утримання будинків та прилеглих територій, здійснював ремонт майна, облік та контроль основних засобів та товарно-матеріальних цінностей, щомісячно надавав матеріальні звіти по надходженню та списанню основних засобів та товарно-матеріальних цінностей, брав участь у перевірках та приймав участь в передачі основних засобів та товарно-матеріальних цінностей, відповідно до наказу ДСНС України від 18 квітня 2014 року №39 (а.с. 95). Щодо посилань позивачів про відсутність прізвища [PERSON] в наказі від 31 жовтня 2013 року №13-од (а.с. 72) (наказ із мокрою печаткою підприємства), прізвище якого є на ксерокопії такого наказу, наданого позивачами (а.с. 7), судом не встановлено підстав сумніватись у дійсності оригіналу такого наказу та його фальсифікації, що не спростовано позивачами в ході судового розгляду справи. Підтвердженням того, що позивачі в період з листопада 2013 року по серпень 2014 року знаходились у простої та не виконували посадових обов'язків є табелі обліку робочого часу за листопад 2013 - серпень 2014 років (а.с. 96-105), які складені у відповідності до вимог наказу Державного комітету статистики України від 5 грудня 2008 року №489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці». Даним наказом передбачено визначення часу простою буквеним кодом «П» або цифровим кодом « 23», відповідно до чого і відображався час простоюпозивачів у табелях обліку робочого часу. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність у позивачів відпрацьованого робочого часу під час простою у період з листопада 2013 року по серпень 2014 року. Частиною другою ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ передбачено, що громадянам, які працюють у зоні відчуження, а також у зоні безумовного (обов'язкового) відселення після повного відселення жителів, встановлюється доплата у порядку і розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України. Статтею 63 Закону передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів. З метою вдосконалення системи проведення соціальних виплат громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Кабінет Міністрів України 20 вересня 2005 року затвердив постановою №936 «Порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Цей Порядок визначає механізм використання, обліку, звітності і контролю за використанням коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, головним розпорядником яких є мінсоцполітики. Відповідно до пп. 5 п.4 Порядку передбачена доплата особам за роботу (службу) на території зон радіоактивного забруднення відповідно до статей 39, 40 Закону, пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 р. № 836. Також п.5 Порядку передбачено, що соціальні виплати, доплати (види допомоги), передбачені підпунктами 5-13 пункту 4 цього Порядку, проводяться за місцем основної роботи (служби) громадян підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності без утворення юридичної особи, установами, організаціями та військовими частинами відповідно до розрахункових даних, поданих до уповноваженого органу за формою, затвердженою Мінсоцполітики. З метою ефективного планування та контролю за цільовим використанням бюджетних коштів у межах виконання бюджетної програми КПКВК 2501200 «Соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та відповідно до Порядку Мінсоцполітики 28 березня 2013 року затвердило наказ №156 «Про затвердження типових форм документів», яким затвердило «Розрахунок видатків, пов'язаних з виплатою компенсацій та допомог, надання пільг, відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі по тексту - форма №3). Відповідно до зазначеної форми №3 ДП «ІАЦ «Рятівник-Інформ» отримує кошти на виплату доплати особам, які постійно працюють зоні відчуження. З метою забезпечення цих доплат Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 831 абзацом другим якої передбачено, що особам, які постійно працюють, а також особам рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів служби цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій. Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, військовослужбовцям Національної гвардії, Служби безпеки, Державної прикордонної служби, які постійно виконують службові обов'язки у зоні відчуження, встановлюється доплата у розмірі 150 відсотків мінімальної заробітної плати. Проте фактичний розмір такої доплати визначається абзацем третім Постанови № 831, а саме, що така доплата визначається пропорційно відпрацьованому часу, але не більше від зазначеного розміру. Таким чином фактичний розмір доплати особам, які постійно працюють зоні відчуження залежить від розміру мінімальної заробітної палати та відпрацьованого часу відповідної особи. У зв'язку із тим, що позивачі у період з листопада 2013 року по серпень 2014 року перебували у простої та не мають відпрацьованого часу, який обліковується відповідно до Наказу №489, ДП «ІАЦ «Рятівник-Інформ» не має законодавчих підстав провести нарахування доплати особам, які постійно працюють зоні відчуження. Крім того, слід зазначити, що стаття 2 ЗУ «Про оплату праці» говорить, що структура заробітної плати складається з: Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Отже, дані виплати (доплати) не входять до заробітної плати. У зв»язку із відмовою в задоволенні позову, та звільнення позивачів від їх сплати, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed