Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд припинити дії, які порушують право сторони договора шляхом визнання дій [PERSON] , щодо реєстрації у предметі іпотеки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ,неправомірними, та вчиненими з порушенням умов законодавства; позбавити права користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] неправомірно зареєстрованих осіб, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: [ADDRESS] , зі зняттям з реєстраційного обліку. В обґрунтування свого позову вказала, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] 03.11.2006 року уклали кредитний договір № DNU0GR00000895. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору Банк зобов`язався надати Відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 26105,00 Доларів США, строком до 03.11.2021 р., а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і Відповідач 03.11.2006 р. уклали договір іпотеки. Згідно з п. 7 договору іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 86,20 кв.м., житловою площею 46,90 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Майно належить Відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Свої зобов`язання за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Договором іпотеки, укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті. 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду. Відповідно до договору іпотеки від 03.11.2006 року визначений обов`язок іпотекодавця не надавати документи у відповідні державні органи з метою реєстрації будь-яких осіб у Предметі іпотеки без згоди на це іпотекодержателя. Даний обов`язок було порушено Відповідачем, а саме, відповідно довідки від 30.01.2017 року в предметі іпотеки, а саме в квартирі, загальною площею 86,20 кв.м., житловою площею 46,90 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (вже після підписання договору іпотеки), тим самим порушуючи норми договору іпотеки. Таким чином усі інші мешканці, що були зареєстровані у житловому приміщенні, що є предметом іпотеки, з порушенням вимог законодавства, не мають права користування квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 листопада 2017 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до судового засідання.(том 1, а.с.23) Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 січня 2018 року постановлено провести розгляд справи у порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. (том 1, а.с.37) Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 червня 2018 року згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 03.05.2018 року зазначена цивільна справа була передана для розгляду судді Ковальовій А.Б. Цивільну справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання.(том 1, а.с.100) 07 вересня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області позовну заяву залишено без розгляду. (том 1, а.с.140) 22 жовтня 2018 року представником ПАТ КБ "Приватбанк" - адвокатом Мусійченко Д.Л. на ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.09.2018 року - було подано апеляційну скаргу. (том 1, а.с.143) За рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" . (т.1 а.с.150-155) Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2018 року апеляційну скаргу АТ КБ "Приватбанк" задоволено. Ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 вересня 2018 року - скасовано і направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. (том 1, а.с.183) Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 січня 2019 року було прийнято цивільну справу та призначено підготовче судове засідання.(том 1, а.с.201-202) Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 травня 2019 року, в зв`язку з находженням судді Ковальової А.Б. на лікарняному по вагітності та пологам, згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 13.05.2019 року зазначена цивільна справа була передана для розгляду судді Лобарчук О.О. Цивільну справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. (том 1, а.с.227) Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 листопада 2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. (том 2, а.с.18) Заяви (клопотання) учасників справи. Представником Служба у справах дітей адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради 20.03.2018 року до суду надано письмові пояснення, в яких зазначено, що адміністрація Дніпровського району Кам`янської міської ради розглянула позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Служба у справах дітей адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради, про визнання дій щодо реєстрації у предметі іпотеки третіх осіб неправомірними та позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи інтереси малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради заперечує проти позовної заяви. Справу просять розглядати за відсутності їх представника. (том 1, а.с.62-63) 10 квітня 2018 року на адресу суду надано відзив на позов в якому зазначено, що він, [PERSON] , із такими вимогами позивача не погоджується та вважає, що вони не можуть бути задоволені з наступних підстав. Позивач зазначає, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки. Проте відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» чітко визначений перелік документів, які подаються для реєстрації місця проживання, а саме: письмова заява; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження: квитанція про сплату адміністративного збору. У разі подання заяви представником особи додатково подається документ, що посвідчує особу представника. Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів. Так, у наведеному переліку відсутній такий документ як чиясь згода. До того ж, відповідно до п. 9 Договору Іпотеки від 03.11.2006 року визначено, що на термін дії цього договору Предмет іпотеки залишається у володінні та користуванні Іпотекодавця. Таким чином, він, як власник житла має право на свій розсуд вирішувати, хто може бути зареєстрований у його квартирі. Щодо посилання позивача на порушення з його боку норм діючого законодавства необхідно зазначити наступне. Пунктом 18.12 Договору Іпотеки передбачено, що Іпотєкодавець зобов`язується не надавати документи у відповідні держоргани з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без письмової згоди на це Іпотекодержателя. Він вважає, що таке формулювання порушує його конституційні права і свободи щодо свободи вибору місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини. Відповідно до ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Такий правочин є недійсним унаслідок безпосередньої вказівки закону і незалежно від наявності позову з боку його учасників чи інших осіб. На підставі викладеного пункт 18.12 Договору Іпотеки є нікчемним, таким, що порушує його конституційні права і свободи та не підлягає виконанню. До того ж, правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. А нормативно-правовий акт - це офіційний документ компетентних суб`єктів правотворчості, який містить норми права, що забезпечуються державою. Договори Іпотеки не входять до системи нормативно-правових актів України. Таким чином, порушуючи умови договору неможна порушити умови законодавства. Враховуючи викладене, він вважає, що в його діях щодо реєстрації місця проживання членів його родини в його квартирі відсутні ознаки порушення умов законодавства. Щодо позбавлення права користування житловим приміщенням членів його родини вважає, що як вже зазначалось вище, він є власником квартири, то ж лише йому наділено законним правом подавати позови про позбавлення права користування житловим приміщенням. З матеріалів справи не вбачається, що позивач також наділений таким правом. Враховуючи викладене, просить відмовити позивачу ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позову в повному обсязі.(том 1, а.с.78-80) 17.05.2018 року до суду надішла відповідь на відзив в якій зазначено, що на момент укладення кредитного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами; правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, зокрема надання кредиту Позичальнику. Одночасно ст. 526 ЦК України наголошує, шо Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, на даний час, Відповідач належним чином свої зобов`язання за Кредитним Договором не виконав. Враховуючи викладене просять суд задовольнити позовні вимоги Банку у повному обсязі. (том 1, а.с.84-85) 07.09.2018 року на адресу суду надішли заперечення відповідача [PERSON] , в яких зазначено, що він, [PERSON] , ознайомився із відповіддю на відзив, та вважає за необхідне надати суду свої заперечення в порядку ст. 180 ЦПК України. Позивач в у відповіді на відзив зазначає, що зміст такого правочину, як надання житла в іпотеку не суперечить ЦК України, а тому не може бути визнаний недійсним на підставі недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 6 ст. 203 ЦК України. Проте у відзиві він зазначав, що нікчемним є лише пункт 18.12 Договору Іпотеки на підставі ст. 228 ЦК України, оскільки він порушує публічний порядок та конституційні права і свободи. Також, хоче додати, що статтею 9 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотеко держателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування. Цей перелік є вичерпним. Цим переліком не передбачено отримання згоди іпотекодержателя для реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки. Таким чином вимагання банком такої згоди суперечить нормам чинного законодавства. Також зазначає, що 22 вересня 2010 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було прийнято рішення по справі № 2-7285/2010 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «УФА «Верус», [PERSON] про стягнення заборгованості. Вказаним рішенням позовні вимоги було задоволено частково та стягнуто з нього 168939,85 грн. Враховуючи викладене в відзиві на позов та в цьому запереченні, просить відмовити позивачу ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позову в повному обсязі. Представника позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю та пояснила, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] 03.11.2006 року уклали кредитний договір № DNU0GR00000895. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору Банк зобов`язався надати Відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 26105,00 Доларів США, строком до 03.11.2021 р., а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і Відповідач 03.11.2006 р. уклали договір іпотеки. Згідно з п. 7 договору іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 86,20 кв.м., житловою площею 46,90 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Майно належить Відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Свої зобов`язання за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Договором іпотеки, укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом. Відповідно до договору іпотеки від 03.11.2006 року визначений обов`язок іпотекодавця не надавати документи у відповідні державні органи з метою реєстрації будь-яких осіб у Предметі іпотеки без згоди на це іпотекодержателя. Даний обов`язок було порушено Відповідачем, а саме, відповідно довідки від 30.01.2017 року в предметі іпотеки, а саме в квартирі, загальною площею 86,20 кв.м., житловою площею 46,90 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (вже після підписання договору іпотеки), тим самим порушуючи норми договору іпотеки. Таким чином усі інші мешканці, що були зареєстровані у житловому приміщенні, що є предметом іпотеки, з порушенням вимог законодавства, не мають права користування квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Зміст такого правочину, як надання житла в іпотеку не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Таким чином, вищезазначений правочин не може бути визнаний недійсним на підставі недодержання в момент- його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 6 ст. 203 ЦК України. Так само варто відзначити, що батьки зобов`язані до укладення іпотечного договору попередити іпотекодержателя про всі відомі їм права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі й ті, які не зареєстровані у встановленому законом порядку. У разі порушення цього обов`язку іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання та відшкодування Іпотекодавцем заподіяних збитків. Таким чином, вищезазначений правочин не може бути визнаний недійсним на підставі недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 6 ст. 203 ЦК України. Більше того, не доведено, яким нормам діючого на той час законодавства України суперечили проведені нотаріусом дії, спрямовані на реєстрацію відповідного договору іпотеки. Враховуючи викладене просить суд задовольнити позовні вимоги Банку у повному обсязі. Представника відповідача [PERSON] - адвокат Логвінова В.В. в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що відповідно до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» чітко визначений перелік документів, які подаються для реєстрації місця проживання, а саме: письмова заява; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження: квитанція про сплату адміністративного збору. У разі подання заяви представником особи додатково подається документ, що посвідчує особу представника. Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів. Так, у наведеному переліку відсутній такий документ як чиясь згода. Вона вважає, що в діях [PERSON] щодо реєстрації місця проживання членів його родини в його квартирі відсутні ознаки порушення умов законодавства. Щодо позбавлення права користування житловим приміщенням членів родини [PERSON] вважає, що відповідач має право вирішувати про реєстрацію місця проживання своєї дитини, в тому числі і реєстрацію за місцем реєстрації його місця проживання. Зазначила, що відповідачі на даний час вже не мешкають разом, подружні відносини між ними припинилися. Враховуючи викладене, просить відмовити позивачу ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, письмово просила розглядати справу за її відсутністю, позов визнала в повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення. Третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явилася, письмово просили розглядати справу за відсутністю їх представника. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Суд, враховуючи думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] 03.11.2006 року уклали кредитний договір № DNU0GR00000895. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору Банк зобов`язався надати Відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 26105,00 Доларів США, строком до 03.11.2021 р., а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. (том 1, а.с.4-5) В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] 03.11.2006 р. уклали договір іпотеки. Згідно з п. 7 договору іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 86,20 кв.м., житловою площею 46,90 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу.(том 1, а.с.6-8) Свої зобов`язання за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. За рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" .(а.с.150-155) Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено статтями 572, 575 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. З матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідач [PERSON] 03.11.2006 року уклали кредитний договір № DNU0GR00000895, відповідно до п.1.1 якого, банк зобов`язався надати відповідачу [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 26105, 00 доларів США строком до 03.11.2021 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. 03.11.2006 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] уклали договір іпотеки, згідно з п. 7 договору іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 86,20 кв.м., житловою площею 46,90 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є власником предмету договору іпотеки № DNU0GR00000895від 03.11.2006 року - квартири, загальною площею 86,20 кв.м., житловою площею 46,90 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У квартирі за адресою: [ADDRESS] ,зареєстрований малолітній [PERSON] , [INFO] , який є сином власника предмету іпотеки, та відповідач [PERSON] . Відповідно до положень ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Право дитини на житло та його недоторканість закріплені у ст. 16, 27 Конвенції про права дитини, ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до ст. 3 Конвенції «Про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як зазначено у ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумову розвитку. Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. За бажанням батьків чи одного з них документи, передбачені цією статтею для реєстрації місця проживання дитини, можуть бути подані органам державної реєстрації актів цивільного стану під час проведення державної реєстрації народження дитини. Органи державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, направляють зазначені документи органам реєстрації для реєстрації місця проживання новонародженої дитини. Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. Однією із загальних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України), тому дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. За положеннями статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із частиною першою статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Договором іпотеки, укладеним між [PERSON] та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотеко держателя письмової згоди на такі дії. Іпотекодержатель не надав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, тому реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов договору та ст. 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав. Посилання представника відповідача про те, що Пункт 18.12 Договору Іпотеки, яким передбачено, що Іпотекодавець зобов`язується не надавати документи у відповідні держоргани з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без письмової згоди на це Іпотекодержателя, порушує його конституційні права і свободи щодо свободи вибору місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, є необґрунтованим, оскільки вказаний договір Іпотеки відповідачем [PERSON] був укладений добровільно, питання про визнання його недійсним або нікчемним не порушувалося. Крім того, посилання представника відповідача на те, що дитина за його бажанням може бути зареєстрованою за місцем реєстрації одного з батьків, тому відповідач і зареєстрував дитину за вказаною адресою, суд вважає необґрунтованим, оскільки згідно отриманих даних судом на момент реєстрації відповідача [PERSON] та сина, відповідач [PERSON] був реєстрований і зареєстрований по цей час за адресою: [ADDRESS] . Однак за вказаною адресою реєстрації дитину не зареєстрував. Суд вважає вимоги позивача про припинення дій, які порушують право сторони договору шляхом визнання дій [PERSON] щодо реєстрації у предметі іпотеки [PERSON] , та [PERSON] неправомірними , та вчиненими з порушенням умов законодавства не підлягають задоволенню, оскільки відсутній предмет спору, бо дії відповідачем вчинені в 2017 році та на час подання цивільного позову відповідачем не продовжувалися. Враховуючи вищевикладене, а також визнання позову відповідачем [PERSON] , суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та позбавлення права користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] неправомірно зареєстрованих осіб, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані у квартирі (предмет іпотеки) за адресою: [ADDRESS] , зі зняттям з реєстрації.

Outcome: partial