Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ "Агродар-Україна", про визнання недійсною додаткову угоду № 2 до договору оренди земельної ділянки № 56. Свої вимоги обгрунтувала тим, що має у приватній власності земельну ділянку [NUMBER], на підставі Державного акту на право приватної власності на землю І-КР № 031335, площею 5,67 га, яка розташована на території Трепівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області. Дана земельна ділянка передана, згідно Договору оренди землі від 01.04.2003 року, відповідачу в оренду. Термін дії Договору з 01.04.2003 року до 01.01.2008 року. Згідно Додаткової угоди № 1 від 23.07.2007 року, визначено термін дії договору оренди з 25.04.2003 року до 01.08.2013 року.28 лютого 2012 року , тобто до закінчення дії додаткової угоди № 1, позивач повідомила відповідача письмово про небажання продовжувати дію договору оренди землі, однак відповідач всупереч заяві без відома позивача склав додаткову угоду № 2 до договору оренди земельної ділянки № 56, в якій в графі орендодавець стоїть підпис іншої особи, а не позивача та не її представника. Про фіктивну додаткову угоду представник позивача за довіреністю [PERSON] повідомив міліцію, про що відкрито кримінальне провадження від 04.02.2013 року. За результатами проведеної почеркознавчої експертизи за кримінальним провадженням встановлено, що додаткова угода № 2 до договору оренди земельної ділянки № 56 підписана не [PERSON] Представники позивача в судовому засіданні підтримали вимоги позивача та просять визнати додаткову угоду № 2 до договору оренди земельної ділянки № 56 недійсною. Мотивувавши тим, що позивач не може підписувати документи так як фактично не вміє писати, в експертизі зробленої міліцією зазначено , що не можливо виконати дослідження в зв'язку з тим, що зразки надані для дослідження виконані друкованим методом , а не прописним. Крім того представник [PERSON] суду пояснив , що його довіритель являється йому тіткою і вона із самого початку віддала йому державний Акт для користування і всі договора та додаткову угоду №1 підписував він , а також отримував паї , Додаткову угоду №2 він не підписував, що і підтверджується експертизою, також він писав заяви до Агродара про припинення договору оренди земельної ділянки . Позивач в судовому засіданні суду пояснила, що Додаткової угоди вона взагалі не бачила , з Агро-Дара до неї ніхто не приїздив додому , а на самому підприємстві вона взагалі ніколи не була та має освіту три класи і підписувала листочок в міліції як могла . Весь час її земельною ділянкою розпоряджався племінник [PERSON] , отримував пай та інше . Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що законних підставі для задоволення позову не має, позивач не надав жодного належного доказу того, що підписи в додатковій угоді №2 до договору оренди земельної ділянки здійснені не нею особисто, а іншою особою. Згідно висновку експерта почеркознавчої експертизи порівняльне дослідження підпису в графі «Орендодавець» із зразками підписів [PERSON], не надалося можливим. А встановлення факту, що підпис виконаний не [PERSON] не має значення для справи, так як він не являється власником земельної ділянки та не повинен був підписувати додаткову угоду. Свідок в судовому засіданні підтвердив небажання позивача продовжувати строк оренди земельної ділянки. Вислухавши пояснення представників сторін та свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів. Частиною 2 статті 11 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд. Згідно частини 4 статті 10 ЦПК України суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, для чого роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дії і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст.208, 210 ЦК України передбачено, що правочини між фізичною та юридичною особою вчиняються у письмовій формі і правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених Законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно ст.1 Закону України "Про оренду землі" оренда - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" зазначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства". За змістом ст. ст. 16, 18, 19 вказаного Закону договір оренди земельної ділянки набирає чинності після досягнення домовленості з усіх істотних умов, підписання його сторонами і державної реєстрації у порядку, встановленому законом. Строк дії договору оренди визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Судом встановлено, що між сторонами 01.04.2003 року укладено договір оренди землі, згідно якого позивач передав, а ЗАТ "АгроДар" прийняло в оренду земельну ділянку [NUMBER] площею 5,67 га. Даний договір укладено на строк п'ять років, починаючи з дати його державної реєстрації, початок дії договору 25.04.2003 року, закінчення - 01.01.2008 року. Орендна плата сплачується орендарем сільгосппродукцією в еквіваленті до визначеної вартості орендованої земельної частки в розмірі 1,5%. Зазначений Договір зареєстровано в Трепівській сільській раді 25.04.2003 року за реєстраційним номером № 56. 25.04.2003 року між сторонами укладена додаткова угода № 1 до договору оренди земельної ділянки, відповідно до якої змінився розмір орендної плати та строк закінчення договору оренди 01.08.2013 року. Отже, між сторонами досягнуто усіх істотних умов. 28.02.2014 позивач письмово повідомила відповідача про небажання продовжувати договір оренди землі та не займати земельну ділянку під посів сільськогосподарських культур. ЗАТ "АгроДАр" 23.03.2011 року реорганізовано у ТОВ "Агродар-Україна", яке пройшло Державну реєстрацію та зареєстровано за № 14441450000007545 від 23.03.2011 року і є повним правонаступником всіх прав та обов'язків ЗАТ "АгроДар". Стаття 57 ЦПК України визначає, що таке докази. Отже, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно висновку почеркознавчої експертизи № 3 від 17.02.2014 року, порівняльне дослідження підпису в графі «Орендодавець» в додатковій угоді № 2 від 01.10.2010 року до договору оренди землі, зареєстрований Трепівською сільською радою № 56 від 25.04.2003 року, із зразками підписів [PERSON], не вдалося можливим у зв'язку з відмінностями у наданому зразку для дослідження в написанні підпису , а саме в договорах та додаткових угодах підпис здійснено штриховим метотод, а досліджених зразках літерами (а.с. 20-22). Також, встановлено, що підпис, розташований в графі "Орендодавець" в додатковій угоді № 2 від 01.10.2010 року до договору оренди землі, зареєстрований Трепівською сільською радою № 56 від 25.04.2003 року, виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 3 статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною 1 ст.216 ЦК України передбачено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до ст.236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється (ч. 2 ст. 236 ЦК України). Судом встановлено, що на момент укладення, а саме 01.10.2010 року, додаткової угоди № 2 до договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого 25.04.2003 року за № 56, термін дії договору до 31.12.2016 року, зареєстрованої у відділі Держкомзему у Знам'янському районі за реєстраційним номером № 352228744001644 від 25.04.2012 року волевиявлення позивача не було вільним та не відповідало його внутрішній волі, оскільки підписана не нею, а іншою особою. Отже, у суду є підстави для визнання додаткової угоди №2 недійсною, оскільки позивач не мав наміру продовжувати орендні відносини з відповідачем, та останню не підписував та нікого на це не уповноважував. Висновок експерта про неможливість проведення порівняльного дослідження підпису в графі «Орендодавець» в додатковій угоді № 2 від 01.10.2010 року до договору оренди землі, зареєстрований Трепівською сільською радою № 56 від 25.04.2003 року, із зразками підписів [PERSON] в зв'язку з їх суттєвими розбіжностями по транскрипціям ( в досліджуваному підписі - штрихова, в зразках - літерна), суд розцінює, як виключення можливості підпису додаткової угоди № 2 [PERSON], так як з вищенаведеного та із самих пояснень позивача вбачається , що остання взагалі не може здійснювати штрихований підпис так як маєтри класи освіти , похилий вік , а також фактично надала для дослідження літерні підписи , даний факт виключає здійснення підпису на Додатковій Угоді №2 . Враховуючи викладене,

Outcome: approved