Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

У лютому 2013 року [PERSON] , [PERSON] звернулись з позовом до [PERSON] , Дніпровської сільської ради Чернігівського району про заборону вчинення дій, встановлення земельного сервітуту. Вимоги мотивували тим, що вони є власниками земельних ділянок по [ADDRESS] та відповідно [ADDRESS], однак позбавлені права користування водним об"єктом, а [PERSON] крім того, права проходу та проїзду до земельної ділянки, яка перебуває в його користуванні, оскільки за договором оренди, укладеним між Дніпровською сільською радою та [PERSON] останньому передано в оренду на 49 років земельну ділянку площею 0,06 га, яка знаходиться між річкою Стариця і земельною ділянкою, що розташована по [ADDRESS], та позбавляє [PERSON] можливості проходу та проїзду до його земельної ділянки . Окрім наведеного, позивачі посилались на те, що [PERSON] без належних підстав встановив огорожу від межі наданої в його користування земельної ділянки до берегової лінії, що позбавляє їх права здійснення загального водокористування для задоволення їх потреб. Позивачі просили також зобов'язати Дніпровську сільську раду встановити [PERSON] обмеження у користуванні земельною ділянкою шляхом заборони встановлення огорожі. Рішенням Чернігівського районного суду від 07 лютого 2014 року у у задоволенні позовних вимог [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , Дніпровської сільської ради Чернігівського району відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] та [PERSON] поставили питання про скасування вказаного рішення суду, посилаючись на те, що твердження суду про відсутність у [PERSON] права власності на земельну ділянку по [ADDRESS], а відповідно і права вимоги за даним позовом, не відповідає нормам матеріального права через те, що згідно чинного законодавства право власності на нерухомість виникає після одержання її власником документа, що посвідчує таке право та його державної реєстрації, а відповідно у випадку визнання Державного акта недійсним, право власності може бути припиненим лише після скасування його державної реєстрації. На земельній ділянці, що знаходиться у володінні [PERSON], збудовано житловий будинок, проте земельна ділянка [PERSON] впритул розташована до земельної ділянки [PERSON], що об"єктивно позбавляє останнього права проходу та проїзду. За твердженням апелянтів, та обставина, що [PERSON] встановлено огорожу від межі, наданої йому в користування ділянки, і до берегової лінії ріки Стариця, створює перешкоди в користуванні вулицею Луговою та задоволенні їх потреб у користуванні рікою. За таких обставин, позивачі вважали, що судом було зроблено незаконні висновки з приводу порушення відповідачами їх прав. Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.12.2008 року та Державного акту на право власності є власником земельної ділянки площею 0,4076 га за цільовим призначенням для ведення селянського господарства , що розташована по [ADDRESS]. [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,1393 га. в [ADDRESS] було надано на підставі рішення Дніпровської сільської ради від 28.12.2006 року та Державного акту від 25 січня 2007 року для будівництва і обслуговування житлового будинку ( а.с.5). Вказана земельна ділянка забудована, на ній розташовано житловий будинок та металева споруда з навісом. Відповідно до генерального плану забудови, затвердженого в належному порядку, вхід до будинку та проїзд до ділянки має бути розміщено зі сторони [ADDRESS] ( а.с. 16-18) . Відповідно до договору оренди землі від 04.05.2012 року, укладеного між Дніпровською сільською радою та [PERSON], останньому було передано у довгострокову оренду строком на 49 років земельну ділянку площею 0,0600 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS], яка розташована впритул до земельної ділянки [PERSON] впродовж [ADDRESS] , що унеможливлює для [PERSON] прохід та проїзд до його земельної ділянки з [ADDRESS]. За висновком судової будівельно-технічної експертизи № С-208 від 28 жовтня 2013 року , проведеної Чернігівською регіональною торгово-промисловою палатою, заїхати на ділянку [ADDRESS] [PERSON] має можливість лише з [ADDRESS] через земельну ділянку, що знаходиться в оренді [PERSON], оскільки проїзд, зазначений на плані між земельними ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS] звужується впродовж указаних ділянок та в кінці переходить в прохід. За таких обставин, коли доступ [PERSON] до земельної ділянки, що перебуває у його користуванні, житлового будинку, господарських споруд є неможливим без встановлення земельного сервітуту за рахунок земельної ділянки [PERSON], на підставі положень ст. 98-100 ЗК України позовні вимоги [PERSON] щодо встановлення земельного сервітуту підлягають задоволенню шляхом встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту для проходу та проїзду через земельну ділянку по [ADDRESS] , виділену в користування [PERSON], відповідно до варіанту №1 встановлення земельного сервітуту згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи Чернігівської регіональної торгово-промислової палати № С-208 від 28 жовтня 2013 року. Посилання суду першої інстанції на те, що згідно рішення Чернігівського районного суду від 13 листопада 2013 року, залишеного без зміни ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 20 січня 2014 року , визнано незаконним та скасовано рішення Дніпровської сільської ради від 28.12.2006 року про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки та - недійсним державний акт на право власності від 25.01.2007 року , а тому на час розгляду справи [PERSON] не є власником земельної ділянки по [ADDRESS], через що не має права на встановлення земельного сервітуту, зроблено без врахування фактичних обставин даної справи. Зокрема, судом не було враховано, що в період з січня 2007 року по січень 2014 року [PERSON] являвся законним власником земельної ділянки, наданої йому для індивідуального житлового будівництва, збудував на ній об"єкт нерухомості , після ухвалення вказаних судових рішень продовжує користуватись земельною ділянкою за призначенням , яка у нього не вилучалась, повторно його заява про передачу земельної ділянки сільською радою не розглядалась. За таких обставин , апеляційний суд знаходить, що право [PERSON] на користування власністю має бути захищеним у відповідності з положеннями ст.1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном та не може бути позбавлена власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах , передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Вимоги [PERSON] та [PERSON] щодо усунення перешкод в їх доступі до загального водокористування рікою Стариця, вулицею [ADDRESS] шляхом зобов"язання [PERSON] знесення встановленої ним огорожі, починаючи від межі виділеної в його користування земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,0600 га. І до берегової лінії р. Стариця підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] за межами ділянки, яку йому було передано в оренду, було перекрито огорожею [ADDRESS] протягом відстані від його ділянки та до берегової лінії ( а.с. 213, 214), чим порушено конституційне право позивачів на безперешкодне користування землею територіальної громади, водними ресурсами як природними об'єктами права власності народу, гарантоване ст. 13 Конституції України, право загального водокористування, прописане у ст. 46, 47 Водного кодексу України , відповідно до яких, громадяни мають право на безкоштовне загальне водокористування для задоволення своїх потреб ( купання, плавання на човнах, любительське і спортивне рибальство, водопій тварин, забір води з водних об'єктів без застосування споруд або технічних пристроїв), без закріплення водних об"єктів за окремими особами та без надання відповідних дозволів. Враховуючи, що [PERSON] зазначені права позивачів були порушені, фактичним закріпленням за собою частини землі загального користування територіальної громади та частини водного об"єкту, вони підлягають судовому захисту. Вимоги позивачів про зобов'язання Дніпровської сільської ради встановити [PERSON] заборону огороджувати, надану в його користування земельну ділянку, не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону.

Outcome: partial