Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

ПАТ "Альфа-Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON], ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області про звільнення майна з-під арешту квартири [ADDRESS]. В позовній заяві вказано, що 26.03.2008 року між ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір. У якості забезпечення договору було між ними укладено договір іпотеки відповідно до якого в іпотеку була передана квартира [ADDRESS]. Інформація про обтяження була внесена до Державного реєстру обтяжень нерухомого майна. Разом з тим позивачу стало відомо, що 21.02.2009 року на цю квартиру накладено арешт постановою слідчого Хортицького РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій. Оскільки у [PERSON] склалася заборгованість позивач вважає, що такі дії перешкоджають розпочати процес звернення стягнення на предмет іпотеки. Посилаючись на Закон України "Про іпотеку", Закон України "Про заставу" просить прийняти рішення про звільнення квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] з-під арешту. В судове засідання представник позивача не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. [PERSON] в судове засідання не з'явився. Повідомлявся судом про час та місце розгляду справи належним чином. Представник ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Рішення просить винести на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона(боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 575 ЦК України закладом є застава нерухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом -у володіння третьої особи. Правила про окремі види застав встановлюються законом. Згідно із ст. 589 ЦК України та ст. 19 Закону України „Про заставу " в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, за рахунок якого заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання (у випадках, передбачених законом чи договором -неустойкою), необхідні витрати за утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 26.03.2008 року між ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір. У якості забезпечення договору було між ними укладено договір іпотеки відповідно до якого в іпотеку була передана квартира [ADDRESS]. Інформація про обтяження була внесена до Державного реєстру обтяжень нерухомого майна. За приписами ст. 12 Закону України від 18.11.2003 року „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень " реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно не є чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Відповідно до ст.ст.21-23 зазначеного Закону, застава рухомого майна згідно з параграфом 6 гл.49 ЦК України, що виникає на підставі договору, є видом забезпечувального обтяження і відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. У зв'язку з невиконанням умов договору у [PERSON] склалася заборгованість за кредитним договором. Згідно з вимогами ст. 54 Закону України „Про виконавче провадження " звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто лише у разі : виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладання арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Постановою слідчого Хортицького РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області від 21.02.2009 року було накладено арешт на цю квартиру. Постанова слідчого була винесена після реєстрації обтяження автомобілю та унеможливлює виконання умов кредитного договору та договору іпотеки шляхом звернення стягнення на іпотечне майно у разі невиконання позичальником у визначені строки будь-яких із зобов'язань, передбачених кредитним договором.

Outcome: approved