Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача, просить виділити їй в натурі 1/3 частки в житловому будинку [ADDRESS] з допоміжними приміщеннями, припинивши право спільної часткової власності; виділити їй в натурі 29/150 та 21/50 часток в житловому будинку [ADDRESS] з допоміжними приміщеннями, припинивши право спільної часткової власності, виділити відповідачці [PERSON] в натурі 2/3 частки в житловому будинку [ADDRESS] з допоміжними приміщеннями, припинивши право спільної часткової власності та виділити відповідачці в натурі 51/150 частки в житловому будинку [ADDRESS] з допоміжними приміщеннями, припинивши право спільної часткової власності. Позов мотивує тим, що позивач є власником 29/150 ідеальних часток будинку [ADDRESS] , 1/3 ідеальної частки земельної ділянки, загальною площею 0,0897га, що розташована на території будинку на [ADDRESS] , які набула у власність в порядку спадкування за рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 07.06.2016 року. Крім того є власником 21/50 ідеальних часток будинку [ADDRESS] на підставі договору довічного утримання, зареєстрованого приватним нотаріусом ЛМНО Пікулицькою Н.М. №1483 від 03.04.2003 року. Також [PERSON] є власником 1/3 ідеальної частки будинку [ADDRESS] , та 1/3 ідеальну частку земельної ділянки, загальною площею 0,0873 га, що розташована на [ADDRESS] , які вона набула у власність в порядку спадкування за рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 07.06.2016 року. Будинки [ADDRESS] та [ADDRESS] знаходяться у спільній частковій власності з відповідачем [PERSON] . Будинок [ADDRESS] згідно технічного паспорту виготовленого 06.11.2012р. ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" є двоповерховий, в цілому складається з 7 кімнат, житловою площею 101,4 кв.м, 2-х кухонь площею 7,1 кв.м. та 6,1 кв.м., коридорів площею 6,7 кв.м, 5,6 кв.м., 3,1 кв.м., кладових 3,6 кв.м та 3,7 кв.м., сходової клітки 6,0 кв.м., підвал 13,7 кв.м., разом з допоміжними будівлями (гараж, сарай, ворота, огорожа), розташований на земельній ділянці, площею 0.0897 га, кадастровий номер 4610137200:07:010:0031. Будинок облаштований двома входами. Будинок [ADDRESS] згідно технічного паспорту, виготовленого 03.04.2013р. ОКП ЛОР "БТІ та БО" в цілому складається з цокольного поверху та 1-2 поверхів, де розташовані 6 кімнат житловою площею 142,6кв.м, 2-х кухонь площею 5,6кв.м. та 24,1кв.м., коридорів площею 2,6кв.м, 8,8кв.м., 2-х холів площею 39,0кв.м. та 35,3кв.м., вбиральні площею 3,7кв.м., ванної площею 6,3кв.м., душової площею 2,5кв.м., санвузла площею 2,4кв.м. та службового приміщення площею 23,5кв.м., сходової клітки 6,0кв.м., підвал 13,7кв.м., розташований на земельній ділянці площею 0,0873га. Вищезазначені земельні ділянки зареєстровані на [PERSON] , доньку позивачки, яка померла [INFO] . Для внесення змін в ДЗК на ім`я [PERSON] необхідно виготовити технічну документацію, погодити її із співвласником [PERSON] , проте остання не дає такої згоди, а також відмовляється надати оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Після смерті [PERSON] спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] (один зі спадкоємців [PERSON] , чоловік померлої, відмовився від своєї частки у спадковому майні на користь [PERSON] ) успадковано в будинку [ADDRESS] та 15/50 часток. Отже, по будинку [ADDRESS] має у власності 29/150 і 21/50 частки (29/150+21/50 = 29/150+63/150=99/150), а відповідачка [PERSON] 51/150 частки. По будинку [ADDRESS] має у власності 1/3 частки, відповідач [PERSON] - 2/3 частки. На сьогоднішній день між позивачкою та відповідачем визначені ідеальні частки у володінні і користуванні житловим будинком, проте у них існує спір щодо володіння і користування будинками та землею, у позивача виникають труднощі з переоформленням документів на земельні ділянки, виготовлення кадастрового номеру технічної документації, оскільки потрібна згода й іншого співвласника, яку відповідач не надає, і тому позивач [PERSON] змушена звернутися до суду за захистом свого права. Відповідач постійно створює перешкоди у користуванні будинком. Після смерті доньки відповідачка, яка також прийняла спадщину, не впускає позивачку до будинку, впустила проживати сторонніх осіб, з 2013 року між ними існують численні судові спори. Посилаючись на положення ст.ст.317, 319, 358, 364 ЦК України, просить позов задоволити. Ухвалою від 14 вересня 2017 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду. У зв`язку з набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 та вступом в дію 15.12.2017 нової редакції Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд здійснював розгляд цієї справи за правилами ЦПК України від 15.12.2017. За клопотанням сторони позивача ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 06 лютого 2018 року у справі призначено будівельно-технічну експертизу, за результатами якої експертом Мельником О.П. складено висновок №12-18 від 31 жовтня 2018 року. Ухвалою від 03 грудня 2018 року поновлення провадження у справі. В ході розгляду справи від сторони відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому зазначає позовні вимоги незаконними та необґрунтованими. Так, житловий будинок по [ADDRESS] є об`єктом самочинного будівництва (реконструкції), відтак, не може бути об`єктом виділу чи поділу. В період між 2000 та 2018 роками площа вказаного будинку збільшилася з 166,8 кв.м. до 177 кв.м. Було влаштовано нові приміщення під №2 та №9 загальною площею 26,5 кв.м., тобто виконано реконструкцію з переплануванням житлового будинку, а саме: проведено будівельні роботи з влаштуванням фундаментів, стін, перегородок, перекриттів, даху, покрівлі, встановлено дверні та віконні блоки, влаштовано оздоблення підлог, стін, стель, інженерні мережі, тощо. Виконані покращення відносяться до поняття реконструкція. Вказані роботи виконані без розробки проектної та без отримання дозвільної документації. Жодних дозвільних документів на такі роботи власниками не отримувалося. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших); співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року №1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них». Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово- комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України. Ураховуючи те, що за змістом статей 316,317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 цього Кодексу не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту. Таким чином не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Висновком експерта №82/18 від 23.11.2018 р. підтверджується, що реальний розподіл (виділ) будинку [ADDRESS] відповідно до часток співвласників, з урахуванням того, що зазначений будинок являється об`єктом самочинного будівництва - не є можливим. Факт самочинної реконструкції будинків встановлено висновком експерта №12-18 від 31.10.2018 р., складеним судовим експертом Мельник О.П. Окрім цього, жодна із проведених самочинних реконструкцій прибудовою не є, а являється невід`ємною частиною кожного із будинків, тому застосування Методичних рекомендацій про не дослідження прибудов і не врахуванні їх при поділі/виділ є неправильним та незаконним. При цьому експерт з незрозумілих причин не застосував пп.2.3. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, якою передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Яв вбачається із висновку експерта, експерт вирішив, що провести поділ земельних ділянок між співвласниками не надається можливим. При цьому, такого висновку експерт прийшов тільки у зв`язку із тим, що йому не була надана технічна документація із землеустрою на зазначені ділянки. При цьому, клопотання про надання такої документації самим експертом заявлено не було. Залишення земельних ділянок у спільній власності (за пропозицією експерта) не тільки не вирішує конфлікт між сторонами, навпаки, його поглиблює, так як на одній ділянці будуть розташовані два самостійні об`єкти нерухомого майна, окреме відчуження яких стане неможливим. При проведенні експертного дослідження, експертом упущено те, що гараж під літ «В», який належить до будинку [ADDRESS] , та згідно запропонованого варіанту поділу, в рівних частинах поділений між сторонами, фактично знаходиться на земельній ділянці, на якій розташований будинок [ADDRESS] . Таким чином, проводити поділ гаража без поділу земельної ділянки є неможливим, та призведе тільки до поглиблення конфлікту між сторонами. З урахуванням зазначеного, зважаючи, що обидва житлові будинки є об`єктами самочинної реконструкції, проведення поділу/виділу яких можливо розглядати тільки після узаконення самочинного будівництва, тому просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити повністю. Ухвалою Личаківського районного суд м. Львова від 28 березня 2019 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про виділення в натурі часток у будинку та припинення права спільної часткової власності та призначено справу до судового розгляду. В останнє судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки не повідомила, клопотання про відкладення не подала. Оскільки в попередній судових засіданнях було заслухано пояснення позивача і її представника на підтвердження позовних вимог, за їх участі досліджено докази і за клопотанням сторін оголошувалася перерва для врегулювання спору мирним шляхом, однак примирення не настало і суд поновив розгляд справи, але позивач достовірно знаючи про призначені судові засідання, перебуваючи у суді по іншій справі не з`являлася у судові засідання повторно, а сторона відповідача заперечує проти залишення позову без розгляду, оскільки на цій стадії це приведе до порушення її прав, суд приходить до висновку про закінчення розгляду справи у відсутності позивача та її представника, які ухиляються від завершення розгляду справи по суті. Представники відповідача та відповідач проти позову заперечили з підстав зазначених в відзиві на позов. Додатково пояснили, що наявним в матеріалах справи Висновком експерта № 82/18 від 23.11.2018 р. встановлено, що в період між 2000 та 2018 роками площа вказаного будинку збільшилася з 166,8 до 177.00 кв.м., було влаштовано нові приміщення під №2 та №9 загальною площею 26,5 кв.м., тобто виконано реконструкцію з переплануванням житлового будинку, а саме: проведено будівельні роботи з влаштуванням фундаментів, стін, перегородок, перекриттів, даху, покрівлі, встановлено дверні та віконні блоки, влаштовано оздоблення підлог, стін, стель, інженерні мережі, тощо. Виконані покращення відносяться до поняття реконструкція. Вказані роботи виконані без розробки проектної та без отримання дозвільної документації. Жодних дозвільних документів на такі роботи власниками не отримувалося. При цьому, на дослідження експерта був поданий наявний у замовника Технічний паспорт на житловий будинок по [ADDRESS] станом на дату 11.10.2000 р. Відтак, [PERSON] без відома [PERSON] виготовила собі новий технічний паспорт в цілях оформлення спадкового майна після смерті доньки. Оригінал такого техпаспорту знаходиться у позивача, відтак, у відповідача була відсутня можливість надання такого для проведення експертного дослідження. Технічні характеристики, а також кількість кімнат та їх конфігурація в обох технічних паспортах ідентичні, такі не передбачають збільшення площі будинку до 177 кв.м. та влаштування нових приміщень, про які йде мова у висновку експертизи. Відтак, позивачка не узаконила та не могла узаконити самочинну реконструкцію шляхом реєстрації права власності на 29/50 часток будинку 12.12.2016 року на підставі технічного паспорту від 06.11.2012 р. Окрім цього, пояснили, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 07.06.2016, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 08.11.2016, визнано за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на 29/150 ідеальних часток будинку [ADDRESS] , на 1/3 ідеальну частку будинку [ADDRESS] , на 1/3 ідеальну частку земельної ділянки, загальною площею 0,0873 га, що розташована на [ADDRESS] та на 1/3 ідеальну частку земельної ділянки, площею 0,0897 га, що розташована на території будинку на [ADDRESS] . Таке рішення суду ухвалено з врахуванням того, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 06.08.2009р. було визнано за [PERSON] право власності на самочинно здійснену добудову приміщень до будинку по [ADDRESS] , загальною площею 321,2 кв.м. Разом з тим, постановою Львівського апеляційного суду від 18.06.2019 рішення Личаківського районного суду м. Львова від 06.08.2009 скасовано. У зв`язку із чим, відповідач звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Личаківського районного суду м. Львова від 07.06.2016 року і 31.08.2021 року суд постановив нове рішення, яким заяву [PERSON] про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задовольнив частково. Змінено рішення Личаківського районного суду м.Львова від 07.06.2016 у справі №463/2524/15-ц (провадження № 2/463/190/16) за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Четверта Львівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування та цей позов задоволено частково. Визнано за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на 29/150 ідеальних часток будинку [ADDRESS] , на 1/3 ідеальну частку земельної ділянки, загальною площею 0,0873 га, що розташована на [ADDRESS] та на 1/3 ідеальну частку земельної ділянки, площею 0,0897 га, що розташована на території будинку на [ADDRESS] . Також вказаним рішенням суду в задоволенні позовних вимог про визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] на 1/3 ідеальну частку будинку [ADDRESS] відмовлено. Хоч дане рішення і не набуло законної сили і на думку відповідача суд не мав підстав для визнання за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на 29/150 ідеальних часток будинку [ADDRESS] , оскільки такого нерухомого майна фактично не існує, так як будинок самочинно перебудований, однак однозначно, що позивач не має правовстановлюючих документів на частку у будинку [ADDRESS] та частку у будинку [ADDRESS] , а отже вимоги про виділ частки є безпідставними. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Як вбачається із матеріалів справи, позивач [PERSON] на час звернення із позовом в суд була власником 29/150 ідеальних часток будинку [ADDRESS] , 1/3 ідеальної частки земельної ділянки, загальною площею 0,0897га, що розташована на території будинку на [ADDRESS] , які вона набула у власність в порядку спадкування за рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 07.06.2016 року. Крім того позивач [PERSON] є власником 21/50 ідеальних часток будинку [ADDRESS] на підставі договору довічного утримання, зареєстрованого приватним нотаріусом ЛМНО Пікулицькою Н.М. №1483 від 03.04.2003 року, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 14.08.2003 року ЛОДКБ ТО та ЕО, зареєстрованого в реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.12.2016 року. Також позивач [PERSON] на час звернення з вказаним позовом до суду була власником 1/3 ідеальної частки будинку [ADDRESS] , та 1/3 ідеальну частку земельної ділянки, загальною площею 0,0873 га, що розташована на [ADDRESS] , які вона набула у власність в порядку спадкування за рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 07.06.2016 року. Будинки [ADDRESS] та [ADDRESS] знаходяться у спільній частковій власності з відповідачем [PERSON] . Будинок [ADDRESS] згідно технічного паспорту виготовленого 06.11.2012р. ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" є двохповерховий, в цілому складається з 7 кімнат житловою площею 101,4кв.м, 2-х кухонь площею 7,1кв.м. та 6,1кв.м., коридорів площею 6,7кв.м, 5,6кв.м., 3,1кв.м., кладових 3,6кв.м та 3,7кв.м., сходової клітки 6,0кв.м., підвал 13,7кв.м., разом з допоміжними будівлями (гараж, сарай, ворота, огорожа), розташований на земельній ділянці, площею 0,0897 га, кадастровий номер 4610137200:07:010:0031, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого 09.03.2005 року Львівським міським управлінням земельних ресурсів, цільове призначення (використання) - обслуговування житлового будинку. Будинок облаштований двома входами. Будинок [ADDRESS] згідно технічного паспорту, виготовленого 03.04.2013р. ОКП ЛОР "БТІ та БО" в цілому складається цокольного поверху та 1-2 поверхів, де розташовані 6 кімнат житловою площею 142,6кв.м, 2-х кухонь площею 5,6кв.м. та 24,1кв.м., коридорів площею 2,6 кв.м, 8,8 кв.м., 2-х холів площею 39,0кв.м. та 35,3кв.м., вбиральні площею 3,7кв.м., ванної площею 6,3 кв.м., душової площею 2,5кв.м., санвузла площею 2,4 кв.м. та службового приміщення площею 23,5 кв.м., сходової клітки 6,0кв.м., підвал 13,7кв.м., розташований на земельній ділянці площею 0,0873 га, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого 11.04.2002 року Львівською міською радою, цільове призначення (використання) земельної ділянки обслуговування житлового будинку. Також вбачається, що вищезазначені земельні ділянки зареєстровані на [PERSON] , донькою позивачки, яка померла [INFO] відповідно до свідоцтва про смерть від 13.02.2012 року, актовий запис 472, виданого міським відділом РАЦС ЛМУЮ. Після смерті [PERSON] спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] (один зі спадкоємців [PERSON] - чоловік померлої, відмовився від своєї частки у спадковому майні на користь [PERSON] ) успадковано в будинку [ADDRESS] та 15/50 часток. Дійсно, частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Так, відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них». Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція). Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України. Ураховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 цього Кодексу не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту. Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 04 грудня 2013 року у справі № 6-130цс13, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-286цс15. Як вбачається із висновку експерта №12-18 від 31 жовтня 2018 року, експертом при проведенні огляду встановлено, що в приміщеннях прибудови «а-1» (житловий будинок [ADDRESS] ) проведена реконструкція приміщення 1-6, 1-7, 1-8) шляхом додаткової прибудови та збільшення її площі, а також у житловому будинку проведено переобладнання житлової кімнат 1-2 у суміщений санвузол. В матеріалах інвентаризаційної справи відсутні будь які дані про проведення реконструкції приміщень житлового будинку [ADDRESS] . З чого можливо зробити висновок, що дана реконструкція проведена самочинно. Окрім цього, при проведенні огляду встановлено, що в приміщенні холу 1-13 (житловий будинок [ADDRESS] ) проведено перепланування шляхом влаштування перегородки та облаштування окремої житлової кімнати. В матеріалах інвентаризаційної справи, наданої експерту судом, відсутні будь які дані про проведення перепланування приміщень житлового будинку. З чого можливо зробити висновок, що дане перепланування проведено самочинно. За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво жилого будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво, або відведена не для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої із зазначених умов. Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, спричиняє визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України. Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України). У розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки внаслідок таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Усі об`єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акта приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акта приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (пункт 3.4.1 Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 5 вересня 2003 року № 146 (далі - Методичні рекомендації). Поняття реконструкції об`єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм України В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 22 липня 2009 року № 295, відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій. Отже, норма частини першої статті 376 ЦК України застосовується й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої він набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо) (розділ 3.4 Методичних рекомендацій). При цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Таким чином, оскільки об`єкт нерухомого майна, до складу якого входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти, не є об`єктами права власності (стаття 376 ЦК України), то до їх узаконення вони не можуть бути предметом поділу (виділу) згідно із нормами статей 364, 367 ЦК України. Як вбачається із висновку експерта №82/18 від 23 листопада 2018 року, житловий будинок [ADDRESS] являється об`єктом самочинного будівництва. Вказані обставини в судовому засіданні підтвердили і допитані експерти [PERSON] та [PERSON] . Окрім цього, як встановлено у судовому засіданні рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 07.06.2016, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 08.11.2016, визнано за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на 29/150 ідеальних часток будинку [ADDRESS] , на 1/3 ідеальну частку будинку [ADDRESS] , на 1/3 ідеальну частку земельної ділянки, загальною площею 0,0873 га, що розташована на [ADDRESS] та на 1/3 ідеальну частку земельної ділянки, площею 0,0897 га, що розташована на території будинку на [ADDRESS] . Таке рішення суду ухвалено з врахуванням того, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 06.08.2009р. було визнано за [PERSON] право власності на самочинно здійснену добудову приміщень до будинку по [ADDRESS] , загальною площею 321,2 кв.м. Разом з тим, постановою Львівського апеляційного суду від 18.06.2019 рішення Личаківського районного суду м. Львова від 06.08.2009 скасовано. Як вбачається із копії рішення Личаківського районного суду м. Львова від 31.08.2021 року (а.с.41-42), яке не набрало законної сили, у зв`язку із скасуванням рішення Личаківського районного суду м. Львова від 06.08.2009 року відповідач звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Личаківського районного суду м. Львова від 07.06.2016 року і 31.08.2021 року суд постановив нове рішення, яким заяву [PERSON] про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задовольнив частково. Суд змінив рішення Личаківського районного суду м.Львова від 07.06.2016 у справі №463/2524/15-ц (провадження № 2/463/190/16) за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Четверта Львівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування та цей позов задоволено частково. Судом визнано за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на 29/150 ідеальних часток будинку [ADDRESS] , на 1/3 ідеальну частку земельної ділянки, загальною площею 0,0873 га, що розташована на [ADDRESS] та на 1/3 ідеальну частку земельної ділянки, площею 0,0897 га, що розташована на території будинку на [ADDRESS] . Також вказаним рішенням суду в задоволенні позовних вимог про визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] на 1/3 ідеальну частку будинку [ADDRESS] відмовлено. Хоч дане рішення і не набуло законної сили, однак суд враховує, що на час постановлення рішення у вказані справі позивач не має правовстановлюючих документів на частку у будинку [ADDRESS] , та частку у будинку [ADDRESS] . Таким чином, суд приходить до переконання, що матеріали справи містять достатньо доказів того, що дійсно житловий будинок [ADDRESS] являється об`єктом самочинного будівництва, а в житловому будинку [ADDRESS] проведено самочинне перепланування, яке також не є узаконеним і позивач на час постановлення вказаного рішення у справі не має правовстановлюючих документів на частки у спільному майні. З врахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що оскільки об`єкти нерухомого майна, щодо яких позивач просить здійснити поділ, з врахуванням встановлених судом обставин щодо самочинного будівництва та самочинного перепланування, не є об`єктами права власності згідно положень статті 376 ЦК України, то до їх узаконення вони не можуть бути предметом поділу (виділу) згідно із нормами статей 364, 367 ЦК України. Відповідно до положень ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. З урахуванням вказаного, відсутні підстави для задоволення позову та виділу в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Слід зазначити, що після узаконення самочинно збудованих об`єктів позивач як співвласник житлового будинку не позбавлений реалізувати своє право на виділ частки із цього майна, що є у спільній частковій власності.

Outcome: dismissed