Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

У травні 2016 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Житло-Сервіс" звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути з відповідачів на користь позивача суми боргу - 18107,67 грн. за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з квітня 2010 року по січень 2015 року, суму інфляційних збитків - 561,34 грн., 3 % річних - 3 277,99 грн., розподілити судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що відповідно до акту приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - житлового будинку по [ADDRESS] експлуатаційною організацією зазначеного будинку виступило ТОВ "Житло-Сервіс", яке виконує всі функції з утримання житлового будинку та прибудинкової території, надання житлово-комунальних послуг, проведення розрахунків з власниками квартир, нежитлових приміщень та паркомісць будинку за надані комунальні послуги. [PERSON] є власником квартири №71 у вказаному жилому будинку, також [PERSON] є власником паркомісць [NUMBER] в даному будинку. В порушення норм чинного законодавства відповідач не сплачує за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого у період з 01 квітня 2010 року по 01 січень 2015 року за ним утворилась заборгованість в розмірі 18 107,67 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційну складову боргу та 3% річних в сумі 3 839,33 грн. Отже, загальна заборгованість відповідача перед позивачем становить 21 947,00 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року у справі №757/4003/15-ц судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Житло-Сервіс" заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 63 934,47 грн. з підстав передбачених п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України скасовано. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, подала через канцелярію суду заяву з прохання розглядати справу за їх відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до Акту про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, зареєстрованого 01 березня 2010 року, житловий будинок з підземними автостоянками та приміщеннями громадського обслуговування по [ADDRESS] було введено в експлуатацію та експлуатаційною організацією виступило ТОВ "Житло-Сервіс" (а.с. 22). [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 16 березня 2005 року, зареєстрованим у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 21 березня 2005 року (а.с. 14). Крім того, [PERSON] на праві власності належать два машиномісця [NUMBER] по [ADDRESS], що підтверджується нотаріально посвідченими договорами купівлі-продажу машиномісця від 13 червня 2015 року. Згідно довідки Форми-3 ТОВ "Житло-Сервіс", [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], також в даній квартирі проживають, дружина [PERSON] 1987 р.н., син [PERSON] 2005 р.н., дочка [PERSON] 2007 р.н. та син [PERSON] 2015 р.н. (а.с. 12). У зв'язку із заборгованістю яка утворилась, ТОВ "Житло-Сервіс" направило претензію від 13 квітня 2016 року №663 з розрахунком, повідомленням про заборгованість у розмірі 29 056,01 грн. та попередженням про вимогу стягнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних. Згідно статті 10 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК Української РСР), громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства. Як визначено статтею 162 ЖК Української РСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до статті 67 ЖК УРСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. За приписами частини першої статті 68 ЖК УРСР, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до статті 179 ЖК Української РСР, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; використовувати приміщення житлового будинку і гуртожитку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання. Приписами статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За період з 01 квітня 2010 року по 01 січня 2015 року за [PERSON] рахується заборгованість в розмірі 18 107,67 грн., що підтверджується розрахунком суми боргу за період з грудня 2010 року по січень 2015 року, по обслуговуванню квартири [ADDRESS] (а.с. 8-9). Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні статей 58, 59 ЦПК України, оплати заборгованості по квартплаті та на підтвердження неотримання послуг щодо опалення та надання інших послуг по наданню житлово-комунальних послуг відповідач не надав. За змістом статей 319, 322 ЦК України, власність зобов'язує. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. №572, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. З огляду на те, що власником квартири №71 та паркомісць [NUMBER] по [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується договорами купівлі продажу, то і відповідальність по оплаті житлово-комунальних послуг та послуг по утриманню паркінгу несе власник. Згідно статей 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач зобов'язаний: 1) укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; 5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Оскільки, судом не встановлено між сторонами договірних зобов'язань, то і вимоги щодо стягнення з відповідачів інфляційної складової боргу та 3% річних в сумі 3 839,33 грн. не підлягають задоволенню. Отже прихожу до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а сума основного боргу у розмірі 18 107,67 грн. підлягає стягненню з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Житло-Сервіс". На підставі статті 88 ЦПК України з [PERSON] на користь на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Житло-Сервіс" підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 378,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial