Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини. Позовні вимоги мотивовані тим, що 31 серпня 2012 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено актовий запис за №1841. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. З січня 2016 року стосунки між подружжям почали погіршуватися, позивач неодноразово намагалась вирішити з відповідачем питання щодо подальшої долі їх подружнього життя, зазначаючи про те, що жити без його турботи та поваги остання не зможе. Однак змінювати своє відношення відповідач не збирався, на прохання позивача не реагував. Розуміючи, що відповідач не збирається змінюватися, жити далі в атмосфері нервової напруженості та непорозумінь позивач не змогла, у зв'язку з чим 15.03.2017 року зібрала свої особисті речі і речі доньки та разом із дитиною залишили відповідача. З моменту переїзду кошти на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку відповідач не надавав, а на початку липня 2017 року повідомив, що утримувати дитину останній також відмовляється до вирішення питання зняття її з реєстрації. Дохід позивача складається з пенсії, яка становить 1320 грн. та допомоги на дитину в сумі 860 грн., однак вказаних коштів позивачу для свого утримання та утримання неповнолітньої дитини на належному матеріальному рівні недостатньо. На даний час відповідач офіційно не працює, влаштовуватися на роботу останній не збирається, хоча при цьому має щомісячний дохід. Неповнолітніх дітей або непрацездатних членів сім'ї відповідач на утриманні не має. Факт того, що відповідач має можливість надавати кошти на матеріальне утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку та аліменти на неповнолітню доньку підтверджується рухом коштів по банківському рахунку відповідача. В силу викладених обставин позивач звернулася до суду з даним позовом та просила суд: - стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. в місяць, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви до досягнення [PERSON], [INFO] трирічного віку, а саме до 08.09.2017 року. - стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] аліменти на користь [PERSON], [INFO] на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача в місяць, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, 11.09.2017 року представником позивача було подано до суду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, згідно з якою остання просила стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] аліменти на користь [PERSON], [INFO] на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача в місяць, щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. Вказана заява не є заявою про зменшення позовних вимог, оскільки наслідком подання цієї заяви є не зменшення розміру позовних вимог, а є зменшення кількості позовних вимог. Таким чином, вказана заява містить ознаки заяви про зміну предмета позову. Однак, оскільки зміна предмету позову є правом позивача, яким позивач може скористатися до початку розгляду справи по суті, а також беручи до уваги те, що вищевказана заява подана представником позивача саме до початку розгляду справи по суті, остання прийнята судом до розгляду. В судовому засіданні представником позивача було додано до матеріалів справи пояснення [PERSON] у яких остання зазначила, що 15.03.2017 року вона разом із донькою залишили відповідача та переїхали жити окремо у зв'язку з тим, що поведінка відповідача стала неможливою для подальшого сумісного проживання. Після переїзду позивач та відповідач не знаходить спільної згоди щодо розміру матеріального забезпечення дитини та щодо придбання необхідних речей останній. [PERSON] являється інвалідом другої групи, у зв'язку з чим отримує пенсію, розмір якої становить 1378 грн., однак вказаних коштів для її утримання та утримання дитини недостатньо, в силу чого позивач звернулася до суду з даним позовом. Також у своїх поясненнях позивач зазначила, що витрати на утримання [PERSON] складаються з оплати на дитячий садок, витрат на придбання їжі, води, одягу, взуття, засобів особистої гігієни, побутової хімії, іграшок, розвиваючих матеріалів (олівці, пластилін, розмальовки), вітамінів, ліків, витрат під час відвідування розважальних закладів, коштів на утримання дитини в дитячому садку (придбання адміністрацією канцтоварів, іграшок, утриманння садочку, вистави, організація дитячих свят, ремонт дитячого садка). Крім того, позивач планує щорічне оздоровлення дитини на курортах України, має намір щоб дитина займалася вивченням англійської та німецької мови, відвідувала танцювальний гурток та гурток гімнастики. Однак, надати доньці можливість гармонійно розвиватися позивач не має можливості, оскільки не працює так як являється інвалідом другої групи. У своїх поясненнях [PERSON] також зазначила про те, що відповідач офіційно не працевлаштований однак має дохід, оскільки з 2014 року неофіційно співпрацює з російською фірмою, яка перераховує останньому кошти в системі WebMany, після чого відповідач переводить необхідну суму коштів на свою картку у "Приватбанку". Непрацездатних та неповнолітніх осіб, крім [PERSON] відповідач на утриманні немає. В силу викладених обставин позивач просила її позов задовольнити та стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання [PERSON] в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги викладені у заяві про зменшення розміру позовних вимог підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити з підтав викладених у поясненнях позивача, а також враховуючи наступне. Оскільки позивач являється інвалідом другої групи - тобто групи осіб, що являється непрацюючою, самостійно заробляти кошти на своє утримання та утримання дитини остання можливості не має. При цьому представник позивача зазначила, що відповідач є людиною здоровою, працездатного віку, офіційно не працевлаштований, однак отримує дохід за допомогою мережі інтернет. Також остання зазначила, що відповідач аліменти на утримання дитини не сплачує з липня 2017 року. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуваням заяви про зменшення розміру позовних вимог, визнав частково в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) та пояснив, що він не має змоги сплачувати аліменти у розмірі заявленому позивачем оскільки на даний час являється безробітнім та ніякого доходу не отримує. При цьому останній також зазначив, що в силу своїх можливостей він неодноразово перераховував кошти наутримання дитини на рахунок позщивача. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31 серпня 2012 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - Тищенко) [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за №1841 та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ №192591, виданим 11 травня 2017 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 3). [PERSON] являється батьком [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-АМ №293533, виданим 16.09.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 6). Згідно зі статтею 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. (ч. 1 ст. 181 СК України) Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач та відповідач не знаходять спільної згоди щодо форми та розміру утримання дитини. Пленум Верховного Суду у п. 17 постанови №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розяснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як зазначено представником позивача в судовому засіданні та не оспорюється відповідачем, [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю - [PERSON]. Таким чином, враховуючи те, що донька проживає разом із позивачем, а також те, що позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в частці від заробітку (доходу) відповідача, з урахуванням положень ст. 181 СК України, розмір аліментів слід визначити у частці від заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до частини першої статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 182 СК України визначено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема відповідно до частини першої вказаної статті, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач є людиною здоровою, працездатного віку, інших осіб на утриманні немає, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу неповнолітній дитині. В той же час, в судовому засіданні встановлено, що на даний час відповдіач офіційно не працевлаштований та його дохід є мінливим. Як пояснив відповдіач в судовому засіданні, його дохід в залежності від конкретного місяця складає близько 3500-4000 грн., з яких він погоджується сплачувати 1300,00 грн. аліментів. В той же час, згідно з довідкою серії 12 ААА №582264 від 21.02.2017 року, виданою Вінницьким обласним центром медико - соціальної експертизи, [PERSON], [INFO] являється інвалідом другої групи загального захворювання (а.с. 4). Як вбачається з довідки №770 від 20.07.2017 року, виданої Управлінням соціального захисту населення (Лівобережне) ДСП ВМР, [PERSON] отримує державну соціальну допомогу як інваліду другої групи, яка за період з січня 2017 року по червень 2017 року становить 5118,00 грн. (а.с. 27) Згідно з довідкою №05-01-02/28 від 20.09.2017 року, виданою КЗ "ДНЗ №10 ВМР", [PERSON], [INFO] зарахована в КЗ "ДНЗ №10 ВМР" з 01.09.2017 року. (а.с. 35) Таким чином, враховуючи вікову категорію дитини та звичайні її потреби, суд вважає, що стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) від одного з батьків щомісячно є необхідним та достатнім для утримання неповнолітньої дитини. При цьому, суд враховує, що відповідачем з квітня 2017 року по вересень 2017 року та у листопаді 2017 року було неодноразово здійснено переказ грошових коштів на рахунок позивача, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с. 67 - 90) Разом з тим, суд вважає, що стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача може поставити останнього у скрутне матеріальне становище. Крім того, суд звертає увагу на наступне. У своїх поясненнях позивач зазначає, що їх з відповідачем дитина навчається у садочку, додатково бажає займатися вивченням англійської та німецької мови, відвідувати танцювальний гурток та гурток гімнастики, що потребує додаткових коштів. Однак, відповідно до положень статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, з аналізу вищенаведеної норми слідує висновок про те, що додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини) не є аліментами в розумінні Сімейного кодексу України. Аліменти на утримання неповнолітньої дитини та додаткові витрати, в розумінні статті 185 СК України, за своєю правовою природою є різними поняттями. При цьому, на даний час позивачем не втрачена можливість стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини повязаних з вивченням англійської мови та німецької, а також відвідуванням різноманітних гуртків. При цьому, суд звертає увагу та те, що предметом позовних вимог у даній справі є саме стягнення аліментів на утримання дитини, а не додаткових витрат, а згідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе позовні вимоги щодо стягнення аліментів задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. В той же час, посилання представника позивача на те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки неофіційно співпрацює з російською фірмою, яка перераховує останньому кошти в системі WebMany, після чого відповідач переводить необхідну суму коштів на свою картку у "Приватбанку", судом до уваги не примається, оскільки такі посилання не підтверджені належними та допустимими доказами. Відповідно до пункту першого частини першої статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Отже, рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Разом з тим, згідно частиною третьою статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 640,00 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial