Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

27 червня 2017 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулося ФГ «[PERSON]П.», з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 04 жовтня 2016 року об 19 год. 20 хвилин водій [PERSON], керуючи на правовій основі легковим автомобілем марки ВАЗ 2107, державний номер [NUMBER], перевозячи пасажирів [PERSON] та [PERSON], рухаючись по автодорозі смт. Межова с. Новопавлівка Межівського району Дніпропетровської області у бік смт. Межова не справившись з управлінням зазначеним автомобілем, допустив зіткнення з лущильником дисковим гідрофікованим, який буксирувався трактором марки МТЗ 892, державний номер 38702 по направленню в с. Новопавлівка під керування тракториста ФГ «[PERSON]П.» [PERSON], чим скоїв дорожньо-транспортну пригоду. В результаті ДТП легковий автомобіль ВАЗ 2107, державний номер [NUMBER], та сільськогосподарська техніка лущильник дисковий гідрофікований зазнали технічних пошкоджень. Постановою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2017 року (справа №181/178/17, провадження №3/181/76/17) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України, а провадження у цій справі закрито на підставі ст.38 КУпАП. Постанова суду не оскаржувалася і вступила в законну силу. Згідно звіту № 6816 від 26 жовтня 2016 року (дата оцінки 04.10.2016 року) «Про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу», вартість матеріального збитку, який завданий КТЗ «ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО «[PERSON]П.», внаслідок ДТП, яке відбулося 04 жовтня 2016 року становить 110\~215, 17 гривень., оплата послуг оцінювача фізичної особи-підприємця субєкта оціночної діяльності 1600,00 гривень. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду у розмірі 110\~215, 17 гривень; судові витрати у розмірі 1600, 00 гривень та судовий збір у розмірі 1600,00 гривень. Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2017 року провадження у справі було відкрито та призначено справу до судового розгляду на 16 серпня 2017 року. На підставі заяви [PERSON] про перенесення судового засідання у звязку з зайнятістю в іншій справі представника відповідача, судовий розгляд у вказаній справі було відкладено на 28 серпня 2017 року. 28 серпня 2017 року судовий розгляд справи було відкладено на 11 вересня 2017 року на підставі заяви відповідача, який не зміг зявитися у судове засідання у звязку з хворобою. 11 вересня 2017 року відповідач надав заяву у якій просив перенести розгляд справи на інший час у звязку з відрядженням його представника. Судовий розгляд справи відкладено на 26 вересня 2017 року. 26 вересня 2017 року судовий розгляд справи відкладено на 27 вересня 2017 року на підставі заяви відповідача у звязку з зайнятістю представника у іншому процесі. Судове засідання призначене на 27 вересня 2017 року було відкладено на 18 жовтня 2017 року у звязку з клопотанням представника відповідача. Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2017 року постановленою без виходу до нарадчої кімнати, було вирішено витребувати з Межівського районного суду адміністративну справу відносно [PERSON] за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України. 18 жовтня 2017 року судове засідання було відкладено на 02 листопада 2017 року у звязку з клопотанням представника відповідача. 02 листопада 2017 року судове засідання було перенесено на 14 листопада 2017 року у звязку з необхідністю повторного виклику свідків. 14 листопада 2017 року судове засідання було відкладено на 23 листопада 2017 року на підставі клопотання представника позивача [PERSON] у звязку з його участю у звітно-виборчій конференції адвокатів Дніпропетровської області. 23 листопада 2017 року судове засідання було відкладено на 04 грудня 2017 року на підставі клопотання відповідача. Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області про забезпечення доказів від 04 грудня 2017 року, було витребувано від фермерського господарства «[PERSON]П.» документи, які підтверджують вартість відновлювального ремонту лущильника дискового ЛДГ-10 М, пошкодженого внаслідок ДТП, яке відбулося 04 жовтня 2016 року.. 04 грудня 2017 року судове засідання було відкладено на 12 грудня 2017 року у звязку з необхідністю витребування доказів на підставі ухвали Межівського районного суду Дніпропетровської області про забезпечення доказів. На підставі заяви [PERSON] про перенесення судового засідання у звязку з зайнятістю в іншій справі представника відповідача, судовий розгляд у вказаній справі було перенесено на 11 січня 2018 року. У судовому засіданні 11 січня 2018 року оголошено перерву до 12 січня 2018 року. Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2018 року клопотання представника відповідача [PERSON] про проведення судової авто-товарознавчої експертизи повернуто заявнику у звязку з несплатою судового збору. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], позов підтримав, дав суду пояснення аналогічні вищевикладеним. Відповідач, [PERSON], проти позову заперечував, своєї вини в ДТП не визнає. Представник відповідача, [PERSON], надала письмові заперечення, відповідно до яких позовні вимоги вони не визнають повністю, оскільки вважають, що відповідач [PERSON] не винний у даній дорожньо-транспортній пригоді, ДТП трапилося не з його вини, а з вини іншого учасника руху водія колісного тракторна [PERSON] Відповідач рухався по своїй смузі дотримуючись Правил дорожнього руху, не перевищуючи встановлену швидкість на даній ділянці дороги, не виконуючи ніяких маневрів. [PERSON] здійснював перевезення лущильника диск5ового в напрямку с. Новопавлівка, Межівського району, який не був позначений відповідним чином, і на ньому не було габаритних вогнів, у темну пору доби, чим порушив вимоги ПДР. Постанова Межівського районного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2017 року та інші матеріали справи, не підтверджують, що саме дії відповідача [PERSON] перебували у причинно-наслідковому звязку із ДТП, оскільки авто технічна експертиза не проводилася, і відповідне питання у встановленому порядку не вирішувалося. У судовому засіданні [PERSON], проти позову заперечувала. Надала пояснення аналогічні викладеним у запереченнях. Відповідно п. 9 ч. 1 розділу XIII (Перехідні положення) ЦПК України в редакції, яка чинна станом на 15.12.2017 року (надалі ЦПК України), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності\~ЦПК України\~у редакції\~Закону №2147-VIII, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти з початком роботи Верховного суду, тобто з 15 грудня 2017 року, передбачених новим\~ЦПК України\~у редакції\~Закону №2147-VIII. Суд, вислухавши учасників судового процесу, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 1\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Керуючусь вказаними принципами, судом для повного та всебічного розгляду справи, під час судового розгляду були задоволенні клопотання сторін по справі щодо надання та витребування доказів, а саме витребувано та оглянуто справу про адміністративне правопорушення №181/178/17 про адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП України відносно [PERSON], витребувано документи про ремонт пошкодженого майна, викликано та допитано свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] У судовому засіданні встановлено, що 04 жовтня 2016 року о 19 годині 20 хвилин мало місце ДТП за участю транспортних засобів сторін. Так, [PERSON], керуючи легковим автомобілем марки ВАЗ 2107, державний номер [NUMBER], перевозячи пасажирів [PERSON] та [PERSON], рухаючись по автодорозі смт. Межова с. Новопавлівка Межівського району Дніпропетровської області у бік смт. Межова не справившись з управлінням зазначеним автомобілем, допустив зіткнення з лущильником дисковим гідрофікованим, який буксирувався трактором марки МТЗ 892, державний номер 38702 по направленню в с. Новопавлівка під керування тракториста ФГ «[PERSON]П.» [PERSON] Викладені фактичні обставини ДТП, а також вина відповідача в її скоєнні встановлені постановою судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2017 року, якою відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП. У судовому засіданні оглянуто справу про адміністративне правопорушення №181/178/17, відповідно до матеріалів якої, підтверджується вина відповідача у вчиненні вказаного ДТП. Встановлено, що дана постанова суду набрала законної сили ще 14 квітня 2017 року, викладені в ній фактичні обставини ДТП, факт спричинення майнової шкоди позивачу, ФГ «[PERSON]П.», та вина відповідача, [PERSON], у її спричиненні відповідно до ч.6. ст.82 ЦПК України, у якій зазначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, є преюдиційно встановленими та не підлягають доказуванню. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до … остаточного рішення суду. Слід зауважити, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, це судове рішення є обов'язковим для суду в частині з'ясування питань чи мали місце такі дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи даний позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі перевіряти обставини ДТП, обговорювати вину особи і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до ДТП, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у скоєнні ДТП доведена. Реєстрація ФГ «[PERSON]П.», як юридичної особи підтверджується Витягом з ЄДРЮФОГФ від 03.04.2017 року. Згідно розпорядження №01 по ФГ «[PERSON]П.» від 12 жовтня 2011 року Головою Фермерського господарства є громадянин України [PERSON]. Сільхозтехніка лущильник ЛДГ 10 М, виробництво Умань, заводський номер 1186 належить ФГ «[PERSON]П.», що підтверджується копією договору купівлі-продажу №3972 від 21 липня 2014 року; копією рахунку на оплату №3972/Мж від 21.07.2014 року; копією видаткової накладної №2624 від 29.07.2014 року; копією податкової накладної від 21.07.2014 року за №19; довідкою про знаходження зазначеного КТЗ на балансі ФГ «[PERSON]П.» від 10.06.2017 року за №373. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до довідки №70 від 17.10.2017 року, [PERSON] дійсно працював трактористом машиністом сільськогосподарського виробництва в ФГ «[PERSON]П.», - наказ про призначення на посаду №15 від 01 червня 2016 року, звільнений з роботи 04 жовтня 2017 року наказ №38 за згодою сторін п.1 ст.36 КЗпП України, в звязку з закінченням польових робіт. Згідно довідки № 69 від 17.10.2017 року, трактор марки «БЕЛАРУС-892» дійсно знаходиться на балансі підприємства та обліковується на рахунку 10, первісна вартість якого складає 141666,67 гривень (без ПДВ) є власністю фермерського господарства «[PERSON]П.». Відповідно до звітного листа №1, 04 жовтня 2016 року, [PERSON], тракторист машиніст ФГ «[PERSON]П.» на МТЗ «БЕЛАРУС-892» з лущильником ЛДГ 10 М був відправлений в с. Іванівка для виконання робіт. Так, на підтвердження розміру завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнової шкоди позивачем надано звіт №6816 від 26 жовтня 2016 року (дата оцінки 04.10.2016 року) «Про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу», фізичної особи-підприємця [PERSON], що працює на підставі Свідоцтва №293 від 12.12.2013 року (аварійний комісар), свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів №4720 від 12.06.2006 року в межах напряму «оцінка обєктів в матеріальній формі» та спеціалізацією «Оцінка дорожніх транспортних засобів», щодо матеріального збитку, який завданий власникові КТЗ «ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО «[PERSON]П.» зазначено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ Сільхозтехніка лущильник ЛДГ 10М, виробництво Умань, заводський номер 1186 пошкодженого внаслідок ДТП, яке відбулося 04 жовтня 2016 року, становить: 110\~215,17 гривень. Відповідно до даного звіту вартість робіт необхідних для проведення відновлювального ремонту становить 1421,77 гривень. За послуги оцінювача фізичної особи-підприємця субєкта оціночної діяльності позивач, сплатив суму у розмірі 1600, 00 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №3916 від 26.10.2016 року. У судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами, що позивачем було проведено ремонт пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди лущильника ЛДГ-10 М, у звязку з чим судом було витребувано документи, які б підтверджували вартість проведеного ремонту. На підтвердження фактичних витрат, понесених на відновлювальний ремонт лущильника ЛДГ - 10 М позивачем надано довідку №177 від 31.12.2017 року, згідно якої фермерським господарством «[PERSON]П.» на ремонт ЛДГ-10 на запчастини та матеріали витрачено 27437.50 гривень (без ПДВ) та 17554,60 гривень (з ПДВ ТОВ «Техноторг»). Виплачена заробітна плата двом працівникам, які займалися ремонтом ЛДГ-10 з 10 жовтня 2016 року по 31 січня 2017 року склала 20150.00 гривень, нараховано ЄСВ на заробітну плату 4433 гривень. Орендна плата за майстерню, де проводився ремонт ЛДГ-10 за період з жовтня 2016 року по 31 січня 2017 року склала 3000 гривень. Загальна сума, яка була витрачена на ремонт ЛДГ-10 склала 72575,10 гривень. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] по суті заданих питань під присягою суду пояснила, що вони їхали в машині близько 20.00 годин вечора, було темно. Окрім неї та чоловіка, [PERSON] в машині була також [PERSON], яка сиділа попереду. Рухались по а/д Новопавлівка-Межова. При виїзді за селом Новопавлівка метрів за сто побачили трактор, що світив фарами. Проїхали трактор та зіштовхнулися з лущильником. Постраждала ліва сторона автомобіля. Її забрала швидка допомога. Вони їхали зі швидкістю близько 70 км/год. Розмітка була переривчаста лінія. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] по суті заданих питань під присягою суду пояснила, що вона, [PERSON] та [PERSON] разом гуляли. Вони разом відпочивали у с. Філія, всі випивали і [PERSON] у тому числі. В 19.00 вони сіли до машини біля бару та відправились з Новопавлівки до Межової. Вона сиділа на передньому пасажирському сидінні. Більше до ДТП нічого не памятає, потім її забрала швидка допомога. Лікувалася два тижні. В машині були у трьох: вона, [PERSON] та його дружина, [PERSON] Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] по суті заданих питань під присягою суду пояснив, що працював в ФГ «[PERSON]П.» з травня 2016 року по трудовій книжці. Зараз звільнився. Виконував роботу тракториста. Був у нічній зміні. В 19.00 заступив на роботу. Виїхав на обробку поля в с. Іванівка. Документи забув. Його ніхто не супроводжував . В день ДТП їхав в сторону Новопавлівки, а машина у зустрічному напрямку, на лущильнику були світловідбиваючі прилади, на тракторі були увімкнені фонарі, що освітлювали лущильник. Автомобіль [PERSON] виїхав на зустрічну смугу. Спочатку рухалися по своїй полосі, а потім машину повело до трактора та метрів за 30 сталося зіткнення. Він зупинився. Від лущильника відірвалося колесо та декілька частинок, погнуло вал і раму. Він рухався по своїй полосі і не пересікав осьової лінії. При огляді місця ДТП був присутній, підписував схему, поїхав у лікарню здав аналізи, потім поїхав до райвідділу, де його допитали, а потім відпустили додому. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] по суті заданих питань під присягою суду пояснила, що діти, [PERSON] та [PERSON] були у них вдома. Поїхали. Потім їм подзвонили, що діти потрапили в ДТП. Вони виїхали на місце пригоди. Побачили трактор та лущильник, який стояв на дорозі, а авто зятя стояло на узбіччі поперек. На лущильнику був зігнутий диск. Автомобіль також був пошкоджений з лівої сторони. Доньку вже забрала швидка. Трактор стояв посеред дороги. Згідно зі ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу у визначений ч.2 ст.16 ЦК України спосіб, зокрема, шляхом відшкодування майнової та немайнової (моральної) шкоди. Відповідно до\~ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зокрема збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є:1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є в тому числі діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності тощо) володіє транспортним засобом, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1\~ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Крім того, у п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення\~ ст. 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Таким чином, суд, з'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно усі обставини даної справи, дослідивши надані сторонами докази на їх підтвердження з точки зору їх належності, допустимості, достатності та взаємозв'язку, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, вважає встановленим та доведеним, що ДТП, в якому було заподіяно матеріальну шкоду позивачу, сталося з вини відповідача, у зв'язку з чим відповідно до ст.ст.1166, 1187, 1188 ЦК України на нього повинен бути покладений обов'язок відшкодувати спричинену позивачу такими протиправними діями матеріальну шкоду. У звязку з тим, що у судовому засіданні встановлено, що фактичним володільцем пошкодженого майна є позивач, шкода, завдана відповідачем, у звязку із вчиненням ДТП з його вини, повинна бути відшкодована саме ФГ «[PERSON]П.», як законному володільцю. Згідно звіту №6816 від 26 жовтня 2016 року «Про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу», [PERSON] вартість відновлювального ремонту лущильника ЛДГ 10М, становить: 110\~215,17 гривень, однак вирішуючи питання про розмір відшкодування суд, приймаючи до уваги, що лущильник ЛДГ 10 М був реально відремонтований, вважає, що відповідач зобовязаний відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду, яка включає фактичну вартість запчастин придбаних ФГ «[PERSON]П.» та проведених робіт для повного відновлення лущильника з метою приведення його до того стану, в якому він існував до дорожньо-транспортної пригоди. Отже, згідно довідки №177 від 31.12.2017 року, фермерським господарством «[PERSON]П.» на запчастини було фактично витрачено 44992,10 гривень. Вартість проведених робіт відповідно до звіту № 6816 від 26 жовтня 2016 року (дата оцінки 04.10.2016 року) «Про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу», фізичною особи-підприємця [PERSON], становить 1421.77 гривень. Суд критично відноситься, до зазначених позивачем у довідці №177 від 31.12.2017 року витрат на виплату заробітної плати двом працівникам, які займалися ремонтом ЛДГ-10 з 10 жовтня 2016 року по 31 січня 2017 року у розмірі 20150.00 гривень, (нараховано ЄСВ на заробітну плату 4433 гривень) та орендну плату за майстерню, де проводився ремонт ЛДГ-10 за період з жовтня 2016 року по 31 січня 2017 року, яка склала 3000 гривень, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження даних витрат. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих\~\~презумпцій щодо фактів.\~\~ Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов'язані із залученням спеціалістів, експертів та проведенням експертизи. Позивачем документально підтверджені витрати за послуги оцінювача фізичної особи-підприємця субєкта оціночної діяльності, в розмірі 1600,00 гривень, відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №3916 від 26.10.2016 року, які були сплачені позивачем ФГ «[PERSON]П.» При поданні позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1600.00 гривень. Вищевказані витрати у загальній сумі 3200.00 гривень входять до складу судових витрат, а тому підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial