Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

[PERSON] 29.08.2016 року звернувся до суду з позовом до територіальної громади м.Ходорова в особі [PERSON] міської ради Жидачівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на майно, яке залишилось після смерті його матері [PERSON]. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що його мати померла 18.11.2015 року, а батько [PERSON] помер 18.06.2007 року. На випадок своєї смерті мати 11.12.2007 року склала заповіт згідно із яким все своє майно заповіла позивачу у справі. Позивач вчинив дії, які свідчать про прийняття ним спадщини, але оформити свої права на спадкове майно в нотаріальному порядку не може, оскільки при зверненні до нотаріуса, отримав постанову про відмову в вчиненні нотаріальних дій, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім"я спадкодавця [PERSON], а саме: на житловий будинок в м. Ходорів по вул. О. Степанів,11"а" та на земельну ділянку площею 0,0612 га. За вказаних обставин він змушений звернутись до суду за визнанням свого права. Представник позивача, який діє відповідно до наданої позивачем довіреності - [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та просив її задовольнити із підстав, вказаних у позові. Представник відповідача [PERSON] міської ради Жидачівського району Львівської області у судове засідання не з'явився, міський голова [PERSON] подав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розглянути справу у його відсутності. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що слід розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 статті 169 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Приписи ст.1217 ЦК України встановлюють, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1261 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги є діти, батьки та дружина (чоловік) померлого в рівних частках. Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець по заповіту або по закону має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а ч.1 ст.1241 ЦК України визначено, що непрацездатн і діти спадкодавця спадкують незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов"язкову частку). Факт смерті [PERSON] підтверджується наданим суду свідоцтвом про смерть (а.с.17). На випадок смерті спадкодавець [PERSON] заповіту не залишив, що стверджується довідкою (а.с.25), а тому спадкування у даному випадку здійснюється за законом. Факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцем [PERSON], як чоловіком та дружиною стверджується свідоцтвом про їх одруження (а.с.8). Право власності [PERSON] на житловий будинок у м.Ходорів на вул.О.Степанів,11"а" Жидачівського району Львівської області підтверджується свідоцтвом про право власності серії АА № 006805 в якому вказано, що власником будинку є [PERSON] (а.с.9). Право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0612 га, розташовану на території [PERSON] міської ради, підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю, серія III -ЛВ № 051731 зареєстрованого в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за №639 на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 15.12.1995 року № 440(а.с.14). Проживаючи постійно разом із спадкодавцем [PERSON] його дружина [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦПК України, вважається такою, що прийняла спадщину, однак своїх спадкових прав на вищевказане спадкове майно(житловий будинок та земельну ділянку) належним чином не оформила, не отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON]. Факт смерті [PERSON] підтверджується наданим суду свідоцтвом про смерть (а.с.18). На випадок смерті [PERSON] залишила заповіт, складений 11.12.2007 року, згідно якого все своє майно заповіла своєму синові - позивачу у справі (а.с.16), а тому спадкування у даному випадку здійснюється за заповітом. Відповідно до п.4.15.Розділу 11 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтв про право на спадщину на нерухоме або рухоме майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як вбачається із постанови про відмову в вчиненні нотаріальних дій від 22.08.2016 року, яка винесена приватним нотаріусом [PERSON], позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до п.23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Згідно із ЦК України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду як з позовом про визнання права власності (ст. 392 ЦК України). Статтею 16 ЦК України передбачено, що звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Згідно зі ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить спадкоємцям на загальних підставах зі збереженням його цільового призначення. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року встановлює, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.182 ЦК України та Закону України "Про державну реєстрацію по справі речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" встановлено, що об'єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. Враховуючи вказані обставини та правові приписи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки задоволення його позовних вимог не порушує невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси будь-яких осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved