Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по договору № 003-Z/011686 про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Electron Instant Issue від 21.06.2013 року та по договору про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту № 005-070493/13-00938-вкл-к від 21.06.2013 року, мотивуючи тим, що на підставі вказаних кредитних договорів Банк «Фінанси та Кредит» надав відповідачу кредитні ресурси у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, та платності відновлювальну кредитну лінію з розміром ліміту овердрафту в сумі 11111,11 грн. із сплатою за процентними ставками, встановленими договорами. Банк повністю виконав перед відповідачем зобовязання, які передбачені договорами, а [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконує, він перестав сплачувати чергові платежі, в звязку з чим виникла прострочена заборгованість в розмірі 27721,77 грн., з яких: заборгованість за кредитним договором 7098,79 грн., заборгованість прострочена (несанкціонована) за кредитним договором 4731,2 грн., нараховані відсотки по заборгованості -10109,41 грн., нараховані відсотки по простроченій (несанкціонованій) заборгованості -345,04 грн., пеня 5100,37 грн. покликаючись на ст.ст. 1054, 526,610,611, 629 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача 27721,77 грн. та судовий збір в розмірі 277,22 грн. В позові ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" зазначив, що справу просить розглядати у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] позов визнав частково. Не заперечив, що укладав кредитний договір, спочатку сплачував декілька разів по 300 грн. Потім захворів батько дружини [PERSON], потрібні були гроші, так як йому в м. Київ робили чотири операції. Батько помер, його дочка навчається в м. Івано-Франківськ на платній формі навчання, що не дає можливості вчасно сплачувати кредит. Відповідач подав письмову заяву про відмову в стягненні з нього пені в звязку з пропуском строку позовної давності. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 21.06.2013 року між ПАТ «Банк "Фінанси та Кредит" та відповідачем [PERSON] укладено договір № 003-Z/011686 про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Electron Instant Issue (а.с. 7-11). Також 21.06.2013 року між АТ «Банк "Фінанси та Кредит" та відповідачем [PERSON] укладено договір про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту № 005-070493/13-00938-вкл-к (а.с. 12-16), за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредитні ресурси в розмірі 11111 грн. Умовами п. 2.1. договору встановлено розмір процентів за користування кредитними коштами, який становить 60 % річних. Відповідно до умов договору позичальник зобовязувався повністю повернути отримані в рахунок Відновлювальної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 22.06.2016р. і сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі, порядку й у строки, встановлені цим договором Згідно з статтею 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. За ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ч.2 цієї статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобовязання, за змістом якої у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Незважаючи на взяті на себе за договором про зобовязання, відповідач порушував строки повернення кредитних коштів та строки сплати процентів за користування кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості. Станом на 28.10.2014 р. заборгованість складає 27721,77 грн., з них: заборгованість за кредитним договором 7098,79 грн., заборгованість прострочена (несанкціонована) за кредитним договором 4731,2 грн., нараховані відсотки по заборгованості -10109,41 грн., нараховані відсотки по простроченій (несанкціонованій) заборгованості -345,04 грн., пеня 5100,37 грн. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України - якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом розяснень, викладених у п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2013 року № 5 із змінами і доповненнями, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення ст.ст. 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене ст. 1050 ЦК України право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилося, є самостійним. Відповідач умови укладеного договору належним чином не виконував, в звязку з чим з виникла прострочена заборгованість, що відображено в розрахунку заборгованості (а.с. 17), тому є підстави для задоволення позовних вимог про дострокове повернення кредиту. Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п. 6.1 Договору про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту № 005-070493/13-00938-вкл-к від 21.06.2013 р. за прострочення повернення кредитних ресурсів і/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 60% річних від простроченої суми за кожний день прострочення. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Отже, аналіз норми ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду. Згідно з розрахунком заборгованості станом на 28.10.2014р. пеня за період з 29.10.2013 р. по 28.10.2014 р. складає 5437,33 грн. (а.с. 17), а згідно позовної заяви розмір пені станом на 28.10.2014р. - 5100,37 грн. (а.с. 4). Відповідно до положень ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України - позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи наведене, а також те, що до суду позивач звернувся 27.08.2015 р., відповідач просить відмовити у стягненні пені у звязку з пропуском строку позовної давності, тому суд приходить до переконання, що в задоволенні позову в частині стягнення пені слід відмовити. Виходячи з викладеного, позов підлягає до часткового задоволення, з відповідача в користь позивача слід стягнути 22284,44 грн., в т.ч: заборгованість за кредитним договором 7098,79 грн., заборгованість прострочена (несанкціонована) за кредитним договором 4731,2 грн., нараховані відсотки по заборгованості -10109,41 грн., нараховані відсотки по простроченій (несанкціонованій) заборгованості -345,04 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі ст. ст. 253, 258,267, 526, 546,549, 611, 629, 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial