Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

[PERSON], який діє, як представник за угодою в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до Рахівської міської ради Закарпатської області в особі виконавчого комітету Рахівської міської ради Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Рахівська державна нотаріальна контора Закарпатської області, [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначив після смерті 26 жовтня 2009 року батька позивачки, [PERSON], залишилося спадкове майно, яким являється на даний час, в тому числі, автомобільний гараж, що розташований по вулиці Зеленій, №2/д в місті Рахові Закарпатської області. Дане нерухоме майно до відкриття спадщини фактично належало на праві приватної власності в цілій частині батькові позивачки, [PERSON], яке ним було набуто в порядку новобудови і яке спадкодавець використовував його за цільовим призначенням та вважав своєю особистою приватною власністю. Однак, як з"ясувалось після смерті батька позивачки, первинна реєстрація права власності на спадкове нерухоме майно, а саме - гараж для легкового автомобіля, за його життя проведена не була. Разом з тим, через відсутність належних правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивачка, як спадкоємець першої черги спадкоємців за законом, фактично не має можливість оформити у встановленому законом порядку своє право власності на дане спадкове майно. За свого життя батько позивачки, як спадкодавець, заповітних розпоряджень відносно спадкового майна, як рухомого та і нерухомого, не складав. Спадщину після смерті спадкодавця позивачка, [PERSON] прийняла, що стверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру. Однак, отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме гараж для легкового автомобіля після смерті батька позивачка не змогла, оскільки державним нотаріусом їй в цьому було відмовлено, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Враховуючи, що на даний час вирішення цього питання іншим правовим шляхом не являється можливим, тому просить винести судове рішення, за яким визнати за позивачкою право власності в цілій частині на будівлю гаража для легкового автомобіля з надбудовою, яка розташована по вулиці Зеленій, №2/д в місті Рахові, Закарпатської області. Представник позивачки, [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просить задовольнити позов. Представник відповідача - Рахівської міської ради в особі виконавчого комітету в судове засідання не зявився. Від заступника міського голови - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі представника ради та зазначено, що виконавчий комітет міської ради визнає позовні вимоги. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Рахівської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з'явився, однак завідуюча Рахівської ДНК - [PERSON], надіслала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] в судове засідання не з"явилася, однак надала клопотання, в якому просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Судом встановлено, що 26 жовтня 2009 року помер громадянин [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №094231 від 28 жовтня 2009 року. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, в тому числі і на автомобільний гараж, що розташований в м. Рахів по вул. Зелена, №2д Закарпатської області. Оскільки спадщина на за померлим [PERSON] відкрилася 28 жовтня 2009 року, то дані цивільні правовідносини слід врегульовувати положеннями Книги шостої "Спадкове право" ЦК України (в редакції 2004 року). Згідно ст. ст. 1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. З матеріалів справи, судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом являється його дочка, позивачка по справі [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії VІІ - УР №0452055 від 23 серпня 1967 року та свідоцтвом про шлюб серії 1-ФМ №142993 від 30 вересня 2016 року. Іншим спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], являється його дружина, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - [PERSON], однак остання надала суду клопотання, в якому не заперечувє проти визнання права власності в порядку спадкування за законом на автомобільний гараж, що розташований в м. Рахів по вул. Зелена, №2д Закарпатської області за [PERSON] Стаття 1268 ЦК України проголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. \~ Судом встановлнено, що позивачка [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, у відповідності до ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину, після смерті свого батька, що стверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (Спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 45271486 від 30.09.2016 року та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №23502322 від 22.04.2010 року. Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її прав на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в її користь, в зв`язку з відсутністю реєстрації правовстановлюючих документів на спадкове майно. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, спірний гараж побудований у 1991 році. В матеріалах справи наявний будівельний паспорт на будівництво господарсько-побутових будівель автогаража №2 по вул. Зелена в м. Рахів, в якому забудівником значиться [PERSON]. За таких обставин, суд констатує, що вище зазначений гараж для легкового автомобіля не можна розцінювати, як об'єкт самочинного будівництва. Поряд з цим позивачкою та її представником не надано жодних належних та допустимих доказів того, що спадкодавець [PERSON], за період свого життя, здійснив на законних підставах реконструкцію гаража, а саме надбудову на другому поверсі загальною площею 42,2 кв.м. В матеріалах справи відсутнє рішення чи дозвіл на здійснення надбудови над гаражем. В зв"язку з наведеним, суд приходить до висновку, що надбудову над гаражем №2 по вул. Зелена в м. Рахів Закарпатської області слід розцінювати, як об"єкт самочинного будівництва, Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі являється спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом, спадщину прийняла, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання права власності на будівлю гаража для легкового автомобіля, який розташований по вулиці Зелена, №2/д в місті Рахів, Закарпатської області, обґрунтовані і підлягають задоволенню. Натомість у позозовній вимозі в частині визнання права власності на надбудову гаража, слід відмовити. Питання про відшкодування судових витрат позивачкою не ставилося.

Outcome: partial