Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору за № б/н від 04.08.2006 року відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 17400,00 (сімнадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп. (із урахуванням зміни кредитного ліміту передбаченого пунктами 3.2., 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, складають між ним та банком договір. Позичальник зобов'язувався погашати своєчасно заборгованість за кредитом та відсотками, але своїх зобов'язань не виконав, і станом на 31.12.2013 року відповідач має заборгованість перед банком в сумі 48519,59 (сорок вісім тисяч п'ятсот дев'ятнадцять) грн. 59 коп. з нарахованими відсотками та штрафами. Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму боргу та судові витрати. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 04.08.2006 року відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 17400,00 (сімнадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп. (із урахуванням зміни кредитного ліміту передбаченого пунктами 3.2., 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (п.9.12. Умов). Як зазначено в заяві позичальника, він ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, своїм підписом він підтвердив факт отримання ним інформації про умови кредитування банку. Таким чином, підписавши дану заяву відповідач підтвердив, що між ним та ПАТ "ПРИВАТБАНК"було укладено кредитний договір на вказаних вище умовах. Умовами договору передбачено погашення Позичальником заборгованості перед Банком (п. 3.1 розділу 3, п. 6.5 розділу 6 глави І Умов). Судом також, було встановлено, що відповідач не виконав умови договору щодо своєчасної сплати коштів на погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Наведене підтверджується розрахунком заборгованості за договором, який було проведено позивачем станом на 31.12.2013 року. Сума заборгованості згідно розрахунку складає 48 519,59 (сорок вісім тисяч п'ятсот дев'ятнадцять) грн. 59 коп., а саме: 7 894,68 грн. - заборгованість за кредитом, 37 838,26 грн. - заборгованість по відсотках, з урахуванням штрафів, які відповідно до Умов та правил надання банківських послуг (п. 8.6 розділу 8 глави І Умов), останній має право стягнути з відповідача за невиконання умов договору, що складають: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2 286,65 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно з п. 6.6 цих Умов, у разі невиконання зобов'язань за договором позичальник на вимогу банку повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороду банку. Як передбачено п. 8.6 Умов, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Заочним рішенням Сквирського районного суду Київської області № 376/584/14-ц, провадження № 2/376/293/2014 від 04 квітня 2014 року позовні вимоги ПАТ "ПРИВАТБАНК" було задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором в сумі 48 519,59 (сорок вісім тисяч п'ятсот дев'ятнадцять) грн. 59 коп. та судовий збір в сумі 485,20 (чотириста вісімдесят п'ять) грн. 20 коп. Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач [PERSON] подав до суду заяву про перегляд заочного рішення від 25 березня 2015 року (зареєстровано в суді за вх. № 2142 від 02.04.2015 року) по справі № 376/584/14-ц, провадження № 2-п/376/2/2015 року, мотивувавши її тим, що про існування вищевказаного рішення він дізнався з постанови про відкриття виконавчого провадження ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві, а особисто ознайомився з матеріалами справи та рішенням 19 березня 2015 року. Під час ознайомлення виявив, що повістки про виклик до суду надсилалися йому за недійсною адресою, яка відсутня у [ADDRESS], а наявна у м. Києві, а тому вважає вказану обставину поважною причиною неявки у судове засідання, та такою, що є підставою для скасування судового рішення. Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 29.04.2015 рокупо справі № 376/584/14-ц, провадження № 2-п/376/2/2015 року, скасовано заочне рішення Сквирського районного суду Київської області № 376/584/14-ц, провадження №2/376/293/2014 від 04 квітня 2014 року та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав письмову заяву щодо розгляду справи без його участі, в якому просив суд задовольнити позов в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник відповідача подав заяву щодо розгляду справи без його участі та участі відповідача, просив суд врахувати його письмове заперечення проти позовних вимог з урахуванням правових позицій Верховного Суду України, викладених у Постановах ВСУ від 19.03.2014 року № 6-14цс14 та від 24.09.2014 року № 6-103цс14. У запереченні представник відповідача посилався на ті обставини, що відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою Умов та правил надання банківських послуг, строк дії картки вказаний на лицевій стороні картки (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі - останнім днем місяця, указаного на картці, дія картки закінчилась 31 серпня 2010 року, а з позовом до суду банк звернувся лише 17 березня 2014 року. Таким чином, представник відповідача у заяві посилається на застосування строків позовної давності при вирішенні даного спору, у зв`язку з чим просить суд відмовити відповідачеві у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. За ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. А згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вказано вище в рішенні, сторони досягли всіх істотних умов договору шляхом підписання відповідних документів, а отже договір між ними є укладеним. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідач заявив у запереченні про застосування строку позовної давності, так як на його думку, позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки строк позовної давності минув 31 серпня 2010 року із закінченням строку дії картки, але позов заявлено тільки 17 березня 2014 року. Згідно з пунктом 3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік); вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 04.08.2006 року, який було проведено позивачем станом на 31 грудня 2013 року, строк дії картки, яка видана на ім'я відповідача [PERSON], закінчився 31 серпня 2010 року. Пунктом 3.1.3 Правил користування платіжною карткою передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку. Судом встановлено і це вбачається із розрахунку заборгованості, що грошові зобов'язання за договором відповідачем [PERSON] після надання йому кредиту ПАТ "ПРИВАТБАНК" у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку,не виконувались. У той же час, з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся до суду лише 17 березня 2014 року (вх. № 1920/14), включивши до позовних вимог всю суму заборгованості станом на 31 грудня 2013 року. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов'язки виникають у кожного контрагента. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Суд погоджується із доводами представника відповідача щодо того, що відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі - останнім днем місяця, указаного на картці, і що дія картки закінчилась 31 серпня 2010 року, грошові зобов'язання за договором відповідачем [PERSON] після надання йому кредиту ПАТ "ПРИВАТБАНК" у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку -не виконувались, і нова картка у вигляді нового встановленого кредитного лімітупозивачем відповідачеві не видавалася, а з позовом до суду банк звернувся лише 17 березня 2014 року, чим пропустив строк звернення до суду за захистом порушених прав без поважних причин. Аналогічні правові позиції викладені у Постановах ВСУ від 19.03.2014 року № 6-14цс14 та від 24.09.2014 року № 6-103цс14, що відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Таким чином, суд вважає відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у зв`язку із закінченням строку позовної давності звернення до суду.

Outcome: dismissed