Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, відновлення меж, вимоги в основному мотивує тим, що є власником житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] та земельної ділянки, пл. 0,0605 га. для обслуговування цього житлового будинку згідно Державного Акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 487198 від 02.06.2008 р. Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 29.05.2008 р., яке Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Львівської області від 02.10.2008 р. залишено без змін, вирішено скасувати як незаконне рішення Городоцької міської ради № 885 від 22.11.2007 р. та встановити межу між господарствами сторін, змістивши межу в бік [PERSON] на 15 см. З покликанням на те, що дане рішення, яке на даний час виконане, Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 06.04.2009 р. скасоване за нововиявленими обставинами, просить позов задоволити. В суді позивачка [PERSON] позов підтримала з мотивів, викладених в ньому, та, крім того, уточнила, просить зобов'язати [PERSON] відновити межу між їхніми земельними ділянками по [ADDRESS] та [ADDRESS], усунути порушення її земельних прав у спосіб шляхом демонтажу бетонної огорожі та про стягнення судових витрат. Адвокат позивачки [PERSON] в своїй промові в суді, з покликанням на норми Земельного Кодексу України, висловилась на підтримку позовних вимог [PERSON] Представник відповідача [PERSON] в суді позовні вимоги заперечив, вважає, що доказів порушення межі земельної ділянки [PERSON] відповідачем в справі немає, з покликанням на Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2013 р., якою скасовано рішення Городоцької міської ради Львівської області № 884 від 22.11.2007 р., просить в задоволенні позову відмовити за його безпідставністю. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 189). Заслухавши позивачку, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до переконання про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Статтею 1 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.3 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтетреси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ст.ст.4,10,11,60,61,213 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду обгрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Ст.41 Конституції України, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, Закону України №475/97-13р. від 17.07.1997р. "Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.", Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності приватної власності. Згідно ст.317, 319, 321, 391 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, із оглянутої в судовому засіданні інвентаризаційної та реєстраційної справ № 754 на житловий будинок за адресою [ADDRESS] із копією договору дарування будинку від 13.02.1197 р., витягом про реєстрацію права власності на будинок серії ССС № 041380, вбачається, що [PERSON], мати позивачки, подарувала, а позивачка [PERSON] прийняла в дар жилий будинок за адресою [ADDRESS], та оформила на нього право власності. Як встановлено в суді та вбачається з копії рішення № 803 від 14.12.1995 р. про передачу у приватну власність земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] (а.с. 84) земельна ділянка для обслуговування цього житлового будинку була передана у приватну власність [PERSON] Рішенням № 884 від 22.11.2007 р. Городоцька міська рада Львівської області розглянувши заяву [PERSON], вирішила відмінити вищевказане рішення міськвиконкому від 14.12.1995 р. № 803 та затвердити межу земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] по існуючій межі згідно плану забудови 1967р. та передати у приватну власність [PERSON] земельну ділянку, пл. 0,06 га по [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку та господарських споруд (а.с.86). Згідно копії Державного Акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯД № 487198, виданого на підставі рішення № 884 від 22.11.2007 р. Городоцької міської ради (а.с. 88) земельна ділянка, пл. 0,0605 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована по [ADDRESS] належить [PERSON], та згідно плану меж земельної ділянки від літери А до літери Б межує із землями відповідача [PERSON] Рішенням Городоцької міської ради Львівської області № 885 від 22.11.2007р., розглянувши заяву [PERSON] вирішено затвердити межу земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] та [PERSON] по [ADDRESS] по існуючій межі та передати у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,0642 га по [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку та господарських споруд (а.с. 115). Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 29.05.2008 р. вирішено: "встановити межу між господарствами [PERSON] по [ADDRESS] та [PERSON] по [ADDRESS], змістивши межу в бік [PERSON] на 15 см., рішення Городоцької міської ради № 885 від 22.11.2007р. скасувати (а.с. 13-14). Ухвалою колегії суддів у цивільних справах апеляційного суду Льівівської області від 02.10.2008 р. (а.с. 15-17) рішення Городоцького районного суду Львівської області від 29.05.2008 р. залишено без змін та відповідно до виданого Городоцьким районними судом виконавчого листа № 2-275 від 24.10.2008 р. виконане. Згідно Ухвали Городоцького районного суду Львівської області від 06.04.2009 р. рішення Городоцького районного суду Львівської області від 29.05.2008 р. скасоване за нововиявленими обставинами (а.с. 18-19) та в подальшому справа за позовом [PERSON] до [PERSON] ухвалою суду від 15.06.2010 р. залишена без розгляду за заявою [PERSON] (цив. Справа № 2-84/10 р. а.с. 209). Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Одним із основних принципів місцевого самоврядування, у відповідності до ст. 4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" є законність. Відповідно, всі рішення, які приймаються, повинні відповідати Конституції України та чинному законодавству України. Суб'єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Кодексом та іншими законами України, що регулюють земельні відносини. Підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт, зокрема рішення уповноваженого органу державної влади чи місцевого самоврядування, або цивільно-правова угода. Відповідно до ст. 12, ч. 1 ст. 118 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян чи юридичних осіб, а також надання земельних ділянок із земель комунальної власності, вирішення земельних спорів, вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Відповідно до ст. 40 ЗК України Громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами. Відповідно до п. "а" ч.3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Судом встановлено та вбачається з копії Державного Акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯД № 487198, виданого на підставі рішення № 884 від 22.11.2007 р. Городоцької міської ради (а.с. 8), що [PERSON] належить земельна ділянка, пл. 0,0605 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована по [ADDRESS]. Постановою Городоцького районного суду Львівської області від 17.10.2011 р. в адміністративній справі за позовом [PERSON] до Городоцької міської ради, третя особа [PERSON] відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] про скасування рішення Городоцької міської ради Львівської області № 884 від 22.11.2007 "Про земельний спір і передачу у власність гр. [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS]". (а.с. 193-194). Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2013 р. постанову Городоцького районного суду Львівської області від 17.10.2011 р. скасовано та визнано протиправним та скасоване рішення Городоцької міської ради Львівської області № 884 від 22.11.2007 р. (а.с. 51-52). Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.06.2014 р. касаційну скаргу [PERSON] задоволено. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2013 р. у справі за позовом [PERSON] до Городоцької міської ради Львівської області, третя особа [PERSON] про скасування рішення скасовано та залишено в законній силі Постанову Городоцького районного суду Львівської області від 17.10.2011 р. (а.с. 192). За наведеного, [PERSON] і надалі є власником земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, що розташована по [ADDRESS] згідно рішення № 884 від 22.11.2007 р. Городоцької міської ради та Державного Акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯД № 487198, а отже, покликання представника відповідача на скасування рішення щодо виділення [PERSON] земельної ділянки, як на підставу для відмови в позові, суд, з огляду на вищенаведене, до уваги не бере. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як встановлено в Постанові Городоцького районного суду Львівської області від 17.10.2011 р., яка набрала законної сили, (а.с. 193-194) рішенням Городоцької міської ради № 884 від 22.11.2007 р. затверджено межу земельних ділянок [PERSON] по [ADDRESS] та [PERSON] по [ADDRESS], по існуючій межі, та в розмірах, як така надавалась попередньому власнику згідно рішення виконкому Городоцької міської ради від 11.05.1967 р. Згідно копій повідомлення державного виконавця Відділу ДВС Городоцького районного управління юстиції № 1384 від 27.10.2008 р. (а.с. 207), Акту державного виконавця від 30.10.2008 р. (а.с. 206) у відділі ДВС Городоцького районного управління юстиції перебував на виконанні виконавчий лист № 2-275 від 24.10.2008 р., виданий Городоцьким районним судом згідно рішення Городоцького районного суду від 29.05.2008 р. Як встановлено в судовому засіданні з пояснень позивачки, копії Акту державного виконавця від 30.10.2008 р. (а.с. 206) рішення суду на даний час виконано, а саме, встановлено межу між господарствами [PERSON] [ADDRESS] та [PERSON] [ADDRESS] згідно кадастрового плану та враховуючи, що ширина земельної ділянки [PERSON] становить 18,15 м, змістивши межу в бік [PERSON] по стіні господарської споруди на 15 см. Твердження представника відповідача [PERSON] в суді про те, що доказів зміщення межі земельної ділянки в бік [PERSON] на 15 см. в справі немає, а також про те, що рішення суду не виконане, спростовуються поясненнями позивачки в суді, матеріалами справи, і зокрема, вищенаведеним Актом державного виконавця від 30.10.2008 р., копією Постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.10.2008 р. (а.с. 157), та не заперечується відповідачем [PERSON], а саме, в тексті позовної заяви про визнання недійсним та скасування Державного акту [PERSON] він пише, що на виконання рішення суду від 29.05.2008 р. ним встановлена огорожа (а.с. 179), в тексті заяви до Городоцького районного суду про перегляд рішення від 29.05.2008 р. за ново виявленими обставинами теж вказує, що на згідно виконавчого листа від 02.10.2008 р. рішення в частині встановлення меж виконано, та встановлено огорожу (цив. справа № 2-84/10 р. а.с. 143). Відповідно до положень ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. За наведеного, суд прийшов до висновку, що встановленням бетонної огорожі на частині земельної ділянки, яка належить позивачці [PERSON], відповідач [PERSON] порушує її земельні права, чинить перешкоди у користуванні частиною земельної ділянки, а отже, є підстави для задоволення позову в повному обсязі, а саме, зобов'язати відповідача [PERSON] відновити межу між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON], згідно меж, що існували станом на 02.06.2008 р. згідно Державного акту серії ЯД № 487198, усунути порушення земельних прав [PERSON] на її земельній ділянці по [ADDRESS], демонтувати бетонну огорожу висотою 2м 20 см. та довжиною 25 м. Згідно ст. ст. 88, 79 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до витрат, пов'заних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Отже, в порядку ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею та документально підтверджені витрати по сплаті державного мита в сумі 51 грн. (а.с.2,3) та витрати на правову допомогу (а.с. 212) в сумі 3 500 грн.

Outcome: approved