Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] (далі відповідачі), в якому просив визнати вчинений нотаріусом виконавчий напис від 12.03.2010р. таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначив, що 12.03.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення на належний [PERSON] транспортний засіб - напівпричіп бортовий - Е марки TRAILER модель АК 870, 1996 року, реєстраційний номер [NUMBER]. Вважає, що виконавчий напис вчинено передчасно, оскільки строк виконання основного зобов'язання за договором кредиту та договором застави закінчується 08.07.2011р. Зазначив, що виконавчий напис від 12.03.2010 року вчинено в порушення вимог ч.1 ст.24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень". В судове засідання представник позивача не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 50). Представник відповідача - [PERSON] в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності та письмові заперечення (а.с.54-56), у яких просив відмовити [PERSON] в задоволенні його позовних вимог оскільки ці позовні вимоги були предметом розгляду в апеляційному суді Житомирської області за наслідками перегляду справи між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судові засідання неодноразово не з»являвсяся, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та [PERSON] 09.07.2008 р. укладено договір невідновлювальної кредитної лінії № 282-22/09-95, згідно якого банк зобов'язався надати [PERSON] кредит на умовах визначених кредитним договором, а [PERSON] зобов'язався повернути кредит у строк по 08.07.2011 р. та сплачувати проценти за користування кредитними коштами (а.с.8-10). 09.07.2008р. з метою забезпечення вимог АКБ СР "Укрсоцбанк" за договором невідновлювальної кредитної лінії № 282-22/09-95 від 09.07.2008 року, між АКБ СР "Укрсоцбанк" та [PERSON] укладено договір про заставу автотранспортного засобу, предметом якого є транспортний засіб (рухоме майно), що належать позивачу, а саме, напівпричіп бортовий-Е марки TRAILER модель АК 870 1996 року реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 6,7). Договір застави транспортних засобів посвідчено [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 12.03.2010р. та зареєстровано в реєстрі за № 821. Внаслідок невиконання боржником - [PERSON] прийнятих на себе зобов'язань за договором невідновлювальної кредитної лінії № 282-22/09-95 від 10.07.2008 року, приватним нотаріусом [PERSON] 12.03.2010 року вчинено виконавчий напис, реєстраційний номер 821, яким запропоновано звернути стягнення на заставлене майно за договором про заставу транспортного засобу від 09.07.2008 року (а.с. 5). Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» є правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» (а.с.17-19). Відповідно до частини 1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 6 ст. 20 Закону України "Про заставу" встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. В той же час, інше передбачене Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", який набрав чинності з 1 січня 2004 року і яким визначено правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Прикінцевими і перехідними положеннями Закону передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Отже, Закон України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" є спеціальним законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна. Положення Закону України "Про заставу" застосовуються лише в частині, що не суперечать Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень". Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Статтею 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначено позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, відповідно до яких обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери. Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса даною статтею не передбачено. У відповідності до норм спеціального закону, яким є Закон України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", оспорюваний позивачем виконавчий напис від 12.03.2010 року вчинений в порушення закону, а тому не підлягає виконанню. Крім того, суд не приймає до уваги доводи представника банку про наявність вирішених у судовому порядку позовних вимог [PERSON] у справ іміж тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, оскільки з матеріалів справи (а.с.55-56) встановлено, що вимоги про визнання виконавчого напису від 12.03.2010 р. таким, що не підлягає виконанню дійсно були предметом розгляду Корольовським районним судом м.Житомира та апеляційним судом Житомирської області, але за позовом іншої особи - [PERSON], а не позивача. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в абзаці 2 п.13 постанови від 31 січня 1992 року №2 (з наступними змінами) «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні» виконавчий напис нотаріуса може бути оскаржено в позовному провадженні. Нотаріус залучається до участі у справі як третя особа. Отже,приватний нотаріус, який зазначений у позові відповідачем повинен бути третьою особою, а тому судові витрати суд стягує на користь позивача тільки з АКБ СР "Укрсоцбанк".

Outcome: approved