Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приладобудівний завод" про стягнення на його користь нараховану але не виплачену заробітну плату в сумі 10 000,00 грн. та середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати по день постановлення рішення. Після збільшення позовних вимог позивач просив суд також стягнути з відповідача на його користь 1000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування вимог вказує, що з 02 січня 2007 року по 11 квітня 2012 року працював на посаді слюсаря - інструментальщика у ТОВ "Приладобудівний завод", звідки звільнився на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. Проте до цього часу йому не виплатили заробітну плату в повному обсязі. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задоволити, не заперечив проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлявся належним чином, рекомендований лист повернувся з відміткою, про те що підприємство за зазначеною адресою відсутнє (ліквідоване). Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності представника відповідача і постановити заочне рішення з дотриманням вимог, встановлених законом, оскільки немає відомостей про ліквідацію ТОВ "Приладобудівний завод". За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи в цілому, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується записами в трудовій книжці [NUMBER] від 08.10.1985 року. Згідно наказу №45к від 02.01.2007 року позивач прийнятий слюсарем - інструментальщиком в інструментальну дільниці на ТОВ "Приладобудівний завод" по переводу з ВАТ "Кам'янець - Подільський приладобудівний завод". 11.04.2012 року [PERSON] був звільнений з роботи за згодою сторін відповідно до п.1. ст. 36 КЗпП на підставі наказу №46к від 11.04.2012 року. Частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. В період роботи заробітна плата виплачувалась [PERSON] не в повному обсязі, внаслідок чого виник борг за підприємством на початок місяця в сумі 9 168,51 грн., на кінець місяця в сумі 10 498,64 грн., що підтверджується розрахунковим листком за квітень 2012 року. Позивач вказує, що борг становить 10 000,00 грн. За таких обставин, заборгованість по заробітній платі підлягає стягненню з підприємства на користь позивача. Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки судом встановлено, що позивачу не були виплачені належні йому від підприємства суми в день звільнення, а тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення середній заробіток за весь період затримки розрахунку з 12.04.2012 р. по день винесення рішення судом. Згідно статті 27 ЗУ "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 2 "Порядку обчислення середньої заробітної плати" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 02 1995 року № 100 (із змінами і доповненнями) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Згідно п. 8 цього ж порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Отже середньоденна заробітна плата позивача становить 1 065,34 грн. (березень 2012 р.) + 1441,58 грн. (лютий 2012 р.) = 2 506,92 грн. : 42 робочих дні = 59,69 грн. Період затримки виплати позивачу належних йому сум від підприємства за період з 12.04.2012 р. по 12.01.2015 р. складає - 689 робочих днів (12.04.2012 р. по 31.12.2012 р. 181 дні, з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. 251 дні, з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. 251 день, з 01.01.2015 р. по 12.01.2015 р. 6 робочих днів), при цьому кількість робочих днів за 2012-2015 роки визначалась судом з врахуванням листів Міністерства соціальної політики України від 23.08.2011 р. N 8515/0/14-11/13, від 21.08.2012 р. N 9050/0/14-12/13, від 04 вересня 2013 р. № 9884/0/14-13/13, від 09.09.2014 р. №10196/0/14-14/13. Загальний розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 59,69 грн. х 689 = 41 126,41 грн. З урахуванням наведеного, вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12.04.2012 року по 12.01.2015 року слід задовольнити на суму 41 126,41 грн. Відповідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки власником не було проведено виплату нарахованої заробітної плати, що змушувало позивача докладати додаткових зусиль для організації свого життя, а тому вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, на думку суду, підлягають задоволенню частково з урахуванням тривалості порушення прав позивача, істотності вимушених змін у його житті. Заподіяну позивачу моральну шкоду суд вважає за необхідне задовольнити в розмірі 500 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved