Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Кредитна спілка "Народний кредит" звернулася до суду через свого\~представника [PERSON] із вищевказаним позовом, який мотивувала тим, що 27.06.2019 між кредитною спілкою "Народний кредит" та [PERSON] було укладено кредитний договір за №376-2-407-40, за яким остання отримала кредит у сумі 67600,00 грн. терміном на 12 місяців із дати отримання кредиту. Взяті на себе зобов`язання [PERSON] належним чином не виконує, не здійснила проплати за кредитом. Із боржницею проводилася робота по вжиттю заходів досудового врегулювання спору, а саме 04.03.2020 боржниці був направлений лист та наданий строк для погашення заборгованості, але [PERSON] даний лист проігнорувала, ніяких дій для погашення заборгованості не прийняла. У зв`язку із невиконанням графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною договору, у боржниці склалася заборгованість, яка станом на 26.06.2020 становить 101984,01 грн., яка складається із: 67600,00 грн. - заборгованості по кредиту; 34384,01 грн. - заборгованості по відсотках. 27.06.2019 у забезпечення кредиту [PERSON] було укладено договір поруки із гр. [PERSON] та гр. [PERSON] , відповідальність яких настає у випадку, коли позичальник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання за указаним кредитним договором. Позичальник та поручителі несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, яка була прийнята судом, і посилаючись на норми ст.ст.526,527,530,1050,1054 ЦК України, остаточно позивач просить стягнути із [PERSON] , [PERSON] у солідарному порядку на користь кредитної спілки "Народний кредит" заборгованість у сумі 99984,01 грн., яка складається із 67600 грн. суми заборгованості по кредиту та 32384,01 грн. заборгованості по відсотках, а також та понесені судові витрати. У відповідності до вимог ст.178 ЦПК України, відповідачкою [PERSON] був поданий відзив на позов, у якому вона позов не визнала. Заперечення мотивовано тим, що позивач не повідомляв її, як поручителя, про невиконання [PERSON] графіку погашення кредиту. Виходячи з договору поруки від 27.06.2019, вона разом із [PERSON] та [PERSON] повинні були нести солідарну відповідальність по кредитних зобов`язаннях. Посилаючись на норми ст.ст.559 ч.4,254 ч.3 ЦК України, п.п.61-63 Постанови Великої палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №1519/2-3165/11, відповідачка вважає, що позивач не має права вимагати стягнення із [PERSON] та із неї у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором у сумі 99984,01 грн. Вважає, що вона повинна була б нести відповідальність по несплаченим платежам (згідно графіку платежів) за останні шість місяців, що передували даті подачі позову (26.06.2020). За умовами кредитного договору [PERSON] повинна була сплатити до 23.01.2019 - 7272,40 грн.: 22.02.2020 - 6999,22 грн.; 23.03.2020 - 6726,04 грн.; 22.04.2020 - 6452,87 грн.; 22.05.2020 - 6179,69 грн.; 26.06.2020 - 5952,08 грн. Всього 39582,30 грн. Ця частина боргу за кредитним договором повинна була бути розділена на трьох [PERSON] та поручителів, тобто по 13194,10 грн. [PERSON] помер [INFO] . Після смерті поручителя договір поруки між ним та позивачем не переукладався. Відповідачка вважає, що із незалежних від неї обставин внаслідок смерті іншого поручителя збільшився об`єм її відповідальності, а відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Письмової згоди виступати поручителем [PERSON] за кредитним договором від 27.06.2019 після смерті її чоловіка, [PERSON] , вона не давала (а.с.74-75). У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав із підстав, указаних у ньому, просив стягнути із відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 99984,01 грн. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, згодна погашати заборгованість. При цьому відповідачка просила стягнути заборгованість не у солідарному порядку із поручителем, а стягнути заборгованість за кредитним договором тільки із неї, при тому пояснила, що у неї склалась тяжка сімейна обставина, її чоловік [PERSON] помер, через що вона не мала можливості сплачувати по графіку кредит, фактично сплатила 7500 грн. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні із позовом не погодилася із підстав, указаних нею у відзиві на позов, просила відмовити у задоволенні позову до неї, як поручителя. Суд, заслухавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що\~ позов підлягає задоволенню, виходячи із таких мотивів.\~ У відповідності до статті 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1\~ст.1048 ЦК України). \~ \~ \~ \~ Судом установлено, що 27.06.2019 між кредитною спілкою "Народний кредит" та [PERSON] був укладений кредитний договір за №376-2-407-40, за яким остання отримала кредит у сумі 67600,00 грн. терміном на 12 місяців із дати отримання кредиту, за відсотковою ставкою 59,0% річних (а.с.4-5). Додатком №1 до указаного кредитного договору є графік платежів щомісячного погашення заборгованості (а.с.6). За заявою [PERSON] від 27.06.2019, умови кредиту останній були роз`яснені та зрозумілі, вона зобов`язувалася дотримуватися графіку платежів, відповідальність за невиконання кредитного договору, а також право Кредитної спілки звернутися до суду у випадку невиконання нею умов кредитного договору нею усвідомлено (а.с.3). Згідно п.3.4. кредитного договору погашення кредиту та процентів за користування відбувається у такому порядку: в першу чергу сплаті підлягають проценти за користування кредитом, а в другу - сума кредиту. У разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за цим Договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості: \~ \~ \~ \~- у першу чергу сплачується прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; \~ \~ \~ \~- у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом. Сторони домовилися, що погашення кредиту на процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка платежів (п.3.5. Договору). Свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі та надав відповідачці [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. Позивач посилався у позові на те, що відповідачка взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконує внаслідок чого утворилася заборгованість та надав розрахунок заборгованості станом на 26.06.2020 становила 101984,01 грн., яка складалася із: 67600,00 грн. - заборгованості по кредиту; 39884,01 грн. - заборгованості по відсотках (а.с.11). Згідно довідки про стан заборгованості по кредитному договору станом на 02.10.2020 відповідачкою [PERSON] фактично сплачено із порушенням графіку кредит у сумі -0,00 грн. та відсотки - 7500,00 грн. Остання сплата здійснювалася 18.09.2020. Прострочена заборгованість складає: по кредиту- 67600,00 грн., по відсотках - 32384,01 грн., а всього 99984,01 грн. (а.с.41). Із метою забезпечення виконання зобов`язання по кредитному договору у повному обсязі, 27.06.2019 між позивачем та [PERSON] , [PERSON] був укладений договір поруки. [PERSON] помер [INFO] (а.с.24,25). Ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 20.08.2020 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Кредитної спілки «Народний кредит» до [PERSON] про стягнення із нього заборгованості за вказаним позовом у зв`язку зі смертю відповідача (а.с.26). За п.п.4.1,4.2 Договору поруки відповідальність поручителів настає у випадку, коли позичальник має прострочену заборгованість по Кредитному договору, терміном 1 місяць, та коли не виконав свої грошові зобов`язання за указаним кредитним договором. Кожен з поручителів та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Поручителі відповідають по зобов`язанням позичальника в повному обсязі, тобто за повернення позики, виплату плати за її користування, за сплату штрафних санкцій, а також за відшкодування збитків, завданих кредитору невиконанням або неналежним виконанням позичальником умов Кредитного договору. Факт укладення кредитного договору і договору поруки не оспорюється як самим позичальником, так і поручителем [PERSON] . Факт наявності заборгованості за кредитним договором повністю був визнаний позичальником [PERSON] . Із приводу погашення заборгованості по кредитному договору позивач звертався до позичальника [PERSON] із письмовою вимогою сплатити заборгованість у строк до 20.03.2020 (а.с.13), але заборгованість так і не була погашена позичальником. У силу ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За ст.599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до\~ст.ст.526,527,530\~ЦК України\~зобов`язання повинні\~виконуватися належним\~чином і\~в установлений\~строк відповідно\~до умов\~договору,\~належними сторонами. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК). Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина перша статті 1048 ЦК). За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Правовими наслідками порушення основного зобов`язання, забезпеченого порукою, є солідарна відповідальність або додаткова /субсидіарна/ відповідальність, якщо така відповідальність встановлена договором поруки. Згідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, за умовами договору і це відповідає вимогам закону, що регулює спірні правовідносини, - позивач має право вимагати виконання грошового зобов`язання поручителем незалежного від пред`явлення вимоги до позичальника. Щодо наявності підстав для стягнення з поручителя суми заборгованості і обсягу зобов`язань поручителя, та щодо строку поруки, то суд виходить із наступного. Так, згідно п.3.1 Договору поруки, даний договір припиняється з виконанням забезпеченого ним зобов`язання. За п.6.2 Договору поруки, у випадку продовження терміну дії Кредитного договору, договір поруки вважається автоматично продовжений на той самий термін, що й Кредитний договір. Отже, умови Договору поруки, укладеного між сторонами, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України (поняття строку та терміну). Тому має застосовуватися припис частини четвертої статті 559 цього кодексу (друге речення). (Висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 24.09.2014 у справі №6-106цс14, від 20.04.2016 у справі №6-2662цс15, від 22.06.2016 у справі №6-368цс16, від 29.06.2016 у справі №6-272цс16, від 29.03.2017 у справі №6-3087цс16, від 14.06.2017 у справі №644/6558/15-ц, висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у п.60 постанови від 22.08.2018 у справі №2-1169/11). Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом строку, визначеного в ч.4 ст.559 ЦКУ (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постанові від 20.04.2016 у справі №6-2662цс15). Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 03.07.2019 у цивільній справі №1519/2-3165/11. Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. Як установлено, кредитний договір був укладений на строк 12 місяців, тобто строк виконання зобов`язання позичальником [PERSON] був установлений до 26.06.2020. Строк самої поруки не був установлений договором, а отже, у цьому випадку порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Основне зобов`язання за кредитним договором позичальником не було виконано у повному обсязі у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із даним позовом 26.06.2020, тобто звернувся у межах трирічного строку. У зв`язку зі зверненням позивача як кредитора із позовом до суду, відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, порука не є припиненою. Таким чином суд вважає обґрунтованими заявлені позивачем вимоги до поручителя [PERSON] , а посилання відповідача на сплив шестимісячного строку, протягом якого позивач мав право звернути до неї із вимогами за договором поруки є такими, що суперечать ч.4 ст.559 ЦПК України у редакції станом на час укладення як основного договору кредиту так і договору поруки. Також посилання відповідача на те, що позивач мав переукласти із нею договір після смерті [PERSON] , так як збільшувався обсяг її відповідальності не ґрунтується на вимогах законодавства. Підстав для звільнення поручителя від виконання взятих на себе зобов`язань судом не установлено. Ураховуючи викладене,\~зважаючи на\~те,\~що взяті\~на себе\~зобов`язання\~за кредитним\~договором відповідачка\~ [PERSON] \~не виконувала,\~не сплачувала\~кредит за\~графіком погашення\~кредиту,\~не повернула\~кредит у\~строк,\~передбачений договором\~до 26.06.2020,\~внаслідок чого\~виникла заборгованість,\~а зобов`язання\~повинні виконуватися\~належним чином,\~в установлений\~строк відповідно\~до умов\~договору та\~належними сторонами,\~виконання зобов`язання\~забезпечено порукою,\~за яким\~поручитель несе\~солідарну відповідальність\~разом із\~позичальником,\~суд вважає\~заявлений позов\~обґрунтованим та\~таким,\~що підлягає\~задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути у дольовому порядку із відповідачок судові витрати у справі, стягнувши із них на користь позивача у відшкодування\~судового збору\~у дольовому\~порядку по\~1051,00\~грн.\~із кожної. На підставі викладеного та

Outcome: approved