Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

Позивачі у жовтні 2014року звернулись в суд з позовом до ТзОВ «Компанія «Україна-ЛВ-ТУР» про захист прав споживачів та просять визнати недійсним договір про надання послуг від 09.10.2012р., стягнути сплачені за цим договором кошти в сумі 16231 грн. та відшкодувати 500 грн. моральної шкоди. Свої вимоги мотивують тим, що 09.10.2012р. між позивачами та Навчально виховним комплексом Загальноосвітня школа І ступеня -дитячий садок „Дивосвіт" (НВК „Дивосвіт") був укладений договір про надання послуг, за яким батьки доручають, а НВК „Дивосвіт" бере на себе зобов"язання надавати освітні послуги в сферах дошкільної та позашкільної освіти, в тому числі додаткові платні послуги з метою повноцінного розвитку, виховання і навчання дитини, забезпечення її фізичного та психічного здоров'я. Протягом трьох років позивачі справно вносили плату за навчання, навіть у той період коли дитина не відвідувала садочок у зв'язку з хворобою. Однак, відповідачем було направлено листа за підписом директора НВК „Дивосвіт" Черняк О.Т., в якому повідомлялося про систематичне порушення з боку позивачів пунктів 2.2.8 і2.2.11 договору та про те, що станом на 01.08.2014р. сума заборгованості становить 420 грн., а також вказувалося про розірвання договору з 15.08.2014р. Із даного листа позивачам вперше стало відомо, що НВК „Дивосвіт" є структурним підрозділом ТзОВ «Компанія «Україна-ЛВ-ТУР», що не відповідає вимогам ч.3 ст.203 ЦК України та є підставою недійсності правочину (ст.215 ЦК України). Окрім того, порядок укладення та зміст оспорюваного договору не відповідає вимогам ст.ст.628, 632, 638, 903, 906 ЦК України, ст.ст.61, 66 Закону України „Про освіту", ст.ст.18, 21 Закону України „Про захист прав споживачів" та Типовому договору про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг навчальними закладами, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 11.03.2002р. №183. В супереч вимогам закону, в договоріпро надання послуг від 09.10.2012р. не визначено строк, на який цей договір укладено, не вказано розмір плати за надання послуг, а з наказами, якими встановлювався розмір плати, позивачів ознайомлено не було, що є порушенням законодавства у сфері захисту прав споживачів. Зважаючи на вимоги ст.18 Закону України „Про захист прав споживачів" вважають, що визначення розміру, структури, форм та умов оплати наказами ТзОВ «Компанія «Україна-ЛВ-ТУР» є несправедливими умовами договору, такими, що порушують права споживача і суперечать чинному законодавству, та можуть бути визнаними недійсними. Недобросовісною поведінкою відповідача завдано моральну шкоду позивачам, яку вони оцінюють у розмірі 500 грн. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, який просить задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечив, надав пояснення, аналогічні викладеним у запереченні на позов від 08 грудня 2014 року. Просить в позові відмовити. Представник третьої особи - НВК „Дивосвіт", будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив і суд вважає за можливе розглянути справу в його відсутності. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Ст. 60 ЦПК України регламентує обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно положення навчально-виховного комплексу школа-садок „Дивосвіт", затвердженого генеральним директором ТзОВ «Компанія «Україна-ЛВ-ТУР», погодженого Відділом освіти Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, ухваленого Педагогічною Радою ДК „Дивосвіт", Навчально-виховний комплекс „Загальноосвітня школа І ступеня - дитячий садок „Дивосвіт" (далі-Комплекс) - це навчальний заклад, що складається з: середня загальноосвітня школа І ступеня „Дивосвіт", дитячий садок „Дивосвіт", позашкільний навчальний заклад. Комплекс створений як структурний підрозділ ТзОВ „Компанія „Україна-ЛВ-ТУР". Комплекс не є юридичною особою, існує як структурний підрозділ ТзОВ „Компанія „Україна-ЛВ-ТУР". Прийом дітей до дитячого садка здійснюється директором Комплексу протягом календарного року на підставі: заяви від батьків на ім'я директора Комплексу; свідоцтва про народження дитини; медичної карти дитини; карти профілактичних щеплень; медичної довідки про епідеміологічне оточення. 09 березня 2011 року ТзОВ „Компанія „Україна-ЛВ-ТУР" (для НВК "Загальноосвітня середня школа І ступеня - дитячий садок „Дивосвіт") отримало ліцензію Головного управління освіти і науки ЛОДА (серія АГ №505868) на надання послуг у сфері початкової загальної освіти та позашкільної освіти. Строк дії ліцензії з 25.02.2011р. по 24.03.2014р. 20 листопада 2014 року ТзОВ „Компанія „Україна-ЛВ-ТУР" (для НВК "Загальноосвітня середня школа І ступеня - дитячий садок „Дивосвіт") отримало ліцензію Департаменту освіти і науки ЛОДА (серія АЕ №287744) на надання послуг у сфері загальної середньої освіти та дошкільної освіти. Строк дії ліцензії з 04.03.2014р. по 03.03.2017р. 09 жовтня 2012 року між [PERSON], [PERSON] та ТзОВ „Компанія „Україна-ЛВ-ТУР" НВК „Загальноосвітня школа І ступеня - дитячий садок „Дивосвіт" було укладено Договір про надання освітніх послуг щодо надання освітніх послуг в сферах дошкільної та позашкільної освіти дитині [PERSON]. Згідно п.п.2.1.2, 2.1.3 даного Договору відповідач зобов'язався створити безпечні умови перебування дитини в садочку, зміцнювати фізичне і психічне здоров'я дитини, розвивати її інтелектуальний розвиток, творчі здібності та інтереси. Надавати дитині додаткові освітні послуги: логопедичні обстеження та консультації, заняття в гуртках хореографії, мистецької діяльності, з вивчення англійської мови та інші. Додаткові освітні послуги (платні) надаються згідно заяви батьків. Відповідно до п.п.2.2.8, 2.2.11 батьки за даним договором зобов'язані вносити плату за утримання дитини в навчальному закладі та за додаткові послуги у терміни встановлені наказами по ТзОВ „Компанія „Україна-ЛВ-ТУР". Незалежно від причини і терміну відсутності дитини сплачувати абонплату на загальних умовах, згідно п.2.2.8 цього договору. Згідно п. 4.1 даного договору розмір, форма і умови оплати за утримання дитини в навчальному закладі та додаткових послуг регламентуються наказами ТзОВ „Компанія „Україна-ЛВ-ТУР". Наказом ТзОВ „Компанія „Україна-ЛВ-ТУР" №22-ОД від 29.08.2012 року „Про початок навчального 2012-2013року і батьківську плату в НВК „Дивосвіт" встановлено розмір батьківської плати в НВК „Дивосвіт". Наказом ТзОВ „Компанія „Україна-ЛВ-ТУР" №32-ОД від 25.12.2013 року „Про роботу НВК „Дивосвіт" в ІІ півріччі та зміни в оплаті" встановлено розмір батьківської плати в НВК „Дивосвіт". Ч. 3 статті 203 ЦК України передбачає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вбачається із тексу Договору, а саме Розділу 6 „Реквізити Сторін" стороною договору є ТзОВ „Компанія „Україна-ЛВ-ТУР", від імені якого на підставі довіреності №3 від 30 серпня 2012 року діє директор НВК „Дивосвіт" Банах О.В. Відповідно, суд приходить до висновку, що оспорюваний договір від 09 жовтня 2012 року був укладеним уповноваженими сторонами на підставі вільного волевиявлення та з дотриманням вимог ст.203 ЦК України. Судом встановлено, що оспорюваний договір є розірваним з 15 серпня 2014 року з дотриманням вимог ст.651 ЦК України та на підставі п.п.3.1.2. Договору у зв'язку із систематичним порушенням умов Договору, зокрема, щодо розмірів та строків оплати наданих послуг (п.п. п.п. 2.2.8. та 2.2.11. Договору). Факт порушень умов договору зі сторони позивачів підтверджується заявами [PERSON] про відтермінування заборгованості від 13 березня 2014 року, 17 квітня 2014 року та довідкою ТзОВ „Компанія «Україна-ЛВ-ТУР" про наявність заборгованості за договором. Суд критично ставиться до доводів позивачів щодо наявності зазначених у позовній заяві порушень Закону України „Про освіту" та Закону України „Про захист прав споживачів" при укладені Договору від 09 жовтня 2012 року з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Як вбачається із Розділу 5 „Термін дії угоди" оспорюваного договору: „договір набуває чинності з моменту підписання її сторонами і діє протягом часу відвідування дитиною дошкілля навчального закладу" (п.5.1.), тобто - до досягнення нею шкільного віку. Стаття 632 ЦК України передбачає, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Ч.2 цієї ж статті вказує, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Згідно ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що питання розміру та строків оплати за передбачені договором послуги належним чином врегульовані Розділом 4 „Розмір і порядок розрахунків" договору. Позивачі неодноразово посилаються на ч.1 ст. 18 ЗУ „Про захист прав споживачів", яка передбачає, що Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Зокрема, посилається на наявність несправедливих умов, що визнані такими згідно п.п.3,10-11, 16 ч.3 ст. 18 ЗУ „Про захист прав споживачів": - встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; - установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; - надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; - встановлення обов'язку споживача виконати всі зобов'язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх. Однак, позивачами не надано жодних належних обґрунтувань стосовно того, які саме умови оспорюваного Договору вони вважають несправедливими і в чому це полягає. Крім того, згідно наданої відповідачем заяви [PERSON] від 03 вересня 2012 року про намір укласти вищезгаданий Договір, остання ознайомлена з усіма умовами навчання в Навчально-виховному комплексі „Загальноосвітня середня школа І ступеня - дитячий садок «Дивосвіт" та досягла згоди щодо усіх істотних умов договору: „Прошу прийняти мою доньку [PERSON] ([INFO]) в НВК „Дивосвіт". З умовами перебування та оплатою ознайомлена та згідна". Із показань представника відповідача, заяви [PERSON] від 03.09.2012 року та заяв про відтермінування заборгованості від 13.03.2014 року, від 17.04.2014 року вбачається, що позивачам було відомо про встановлений наказамирозмір батьківської плати в НВК „Дивосвіт", а тому суд не приймає до уваги покликання позивачів на те, що їм не було відомо розмір щомісячної оплати. Позивачі жодним чином не обґрунтували позовні вимоги про відшкодування коштів, сплачених за договором в розмірі 16231 гривня, та стягнення моральної шкоди в розмірі 500 гривень. Суду не надано жодних належних та допустимих доказів, що обгрунтовували б правові підстави для повернення коштів, сплачених за належним чином надані послуги, або підтверджували б як завдання моральної шкоди, так і обгрунтування її заявленого розміру. Крім того, під час дослідження квитанцій, наданих як обгрунтування позовних вимог, встановлено, що в даних платіжних документах відсутні реквізити платника, а деякі із них проплачені до укладення оспорюваного Договору: · Квитанція №2353 від 02 лютого 2012 року, призначення: за садок; · Квитанція №2567 від 28 лютого 2012 року, призначення: за харчування; · Квитанція №2855 від 14 березня 2012 року, призначення: за садок; · Квитанція №3146 від 10 квітня 2012 року, призначення: за харчування; · Квитанція №3147 від 10 квітня 2012 року, призначення: за садок; · Квитанція №3423 від 04 травня 2012 року, призначення: за харчування; · Квитанція №3424 від 04 травня 2012 року, призначення: за садок. Отже, суд приходить до висновку, що укладений між [PERSON], [PERSON] та ТзОВ «Компанія «Україна-ЛВ-ТУР» є укладений уповноваженими сторонами на підставі вільного волевиявлення та після досягнення згоди з усіх істотних умов, з дотриманням усіх вимог чинного законодавства України і спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed