Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів, в якій просить: визнати, що встановлені Шостим апеляційним адміністративним судом у рішенні від 14.05.2019 року неправомірними дії Державної казначейської служби України щодо відмови виконати приписи статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» про нарахування і виплату [PERSON] компенсації за несвоєчасне виконання рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05.10.2017 року, залишеного без змін постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 21.12.2017 року та ухвалою Верховного Суду від 08.05.2018 року і виконавчого листа № 751/4274/17 від 17.01.2018 року призвели до заподіяння моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень; стягнути на користь позивача на відшкодування моральної шкоди за рахунок Державного бюджету України 100 000 гривень шляхом безспірного списання коштів Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку України. У позові зазначено , що предметом розгляду є відшкодування шкоди завданої протиправними діями казначейства у зв`язку із відмовою виконати приписи Закону України « Про виконавче провадження» та Закону України « Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 року № 4901-VI. Позивач зазначає, що обставини щодо виконання судового рішення і протиправної бездіяльності Державної казначейської служби України встановлені у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 року . 21.11.2018 року на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 року та виконавчого листа 751/4274/17 Державна казначейська служба України виплатила позивачу кошти у розмірі 30 000 гри., що не заперечується сторонами. 22 листопада 2018 року позивач звернувся до Державної казначейської служби України із заявою провести нарахування і забезпечити виплату компенсації за порушення строку виконання судових рішень та інфляційні втрати. Проте, листом №5-13/22089 від 29.12.2018 року ДКС України відмовило у нарахуванні компенсації за несвоєчасне виконання судового, рішення. Позивач зазначає, що Державна казначейська служба України не виконала обов`язку визначеного статтею 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», не забезпечила перерахування позивачу коштів на виконання рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05 жовтня 2017 року протягом трьох місяців з часу надходження виконавчого документу, оскільки виконала рішення суду лише 21 листопада 2018 року, строк виконання якого закінчився 05 травня 2018 року. Щодо моральної шкоди, позивач зазначив що обов`язок доказування відсутності моральної шкоди в даній справі покладений на відповідача. Щодо розміру відшкодування моральної шкоди 100000 гривень, позивач зазначає, що враховуючи розмір моральної шкоди 20000 гривень у справі № 757/60440/17 повторне порушення Конституції України та Законів України в частині нарахування компенсації за несвоєчасне виконання судових рішень, тривалість судового і виконавчого проваджень пов`язаних справ , яке триває більше 10 років 10 місяців , розмір шкоди повинен бути збільшений у 5 разів , тобто 20000 *5= 100000 гривень. Представником Головного управління ДКС України у Чернігівській області подано відзив на позовну заяву про відмову у задоволенні позову ( а.с. 94, 95) Заперечення обґрунтовано тим, що Головне управління не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших суб`єктів. Головне управління у разі пред`явлення до нього виконавчого листа про стягнення шкоди з Державного бюджету України, надсилає до Державної казначейської служби України (центральний рівень) виконавчий лист з доданими документами. Вказані повноваження органу казначейства не є підставою для залучення Головного управління відповідачем по даній справі. Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди зазначає, що позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між діями органів державної влади та моральними стражданнями, погіршення стану здоров`я, психічними розладами, приниженням честі та гідності, на які посилається позивач, так як останнім не надано жодних доказів того, що погіршення стану здоров`я виникло внаслідок дій відповідача. Також, позивач не навів жодних суттєвих доказів в обґрунтування моральної шкоди та не надав її розрахунку. 15.07.2019 року позивачем подано відповідь на відзив Головного управління ДКС України у Чернігівській області (а.с. 104-107) Представником Державної казначейської служби України (далі - Держказначейство) подано відзив на позовну заяву про відмову у задоволенні позову (а.с. 110-115). Заперечення обґрунтовано тим, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.05.2019 по справі № 620/351/19, визнано неправомірними дії Казначейства щодо відмови виконати приписи статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» про нарахування і виплату [PERSON] компенсацію за несвоєчасне виконання рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05.10.2017 по справі № 751/4274/17 та стягнуто з Державного бюджету України на користь [PERSON] компенсацію на підставі статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішення. Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначено у Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845. Відповідно до пункту 3 зазначеного Порядку, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). Пунктом 50 зазначеного Порядку встановлено, що компенсація за порушення встановленого законом строку перерахування коштів нараховується за заявами стягувачів Казначейством, якщо боржником є державний орган. Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів за черговістю надходження таких заяв стягувачів та після погашення заборгованості за рішеннями суду відповідно до пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону про гарантії. Компенсація підлягає перерахуванню на зазначенні позивачем в заяві реквізитів банківського рахунка. Проте, станом на дату подання відзиву позивач до Казначейства не звертався та жодних заяв від позивача про нарахування компенсації на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.05.2019 по справі № 620/351/19 до Казначейства не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.06.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 30.08.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позові, відповіді на відзив Головного управління ДКС та наявних у матеріалах справи доказах. Представник відповідачів в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05.10.2017 року позов [PERSON] до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради , Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди за рахунок Державного бюджету України 30000 гривень шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку України по справі № 751/4274/17. Відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 по справі № 620/351/19 визнано неправомірними дії Державної казначейської служби України щодо відмови виконати приписи статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» про нарахування і виплату [PERSON] компенсацію за несвоєчасне виконання рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05.10.2017 року та вирішено стягнути з Державного бюджету України на користь [PERSON] компенсацію на підставі статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішення. 02.09.2019 року [PERSON] звернувся до Державної казначейської служби України із заявою про нарахування компенсації та інфляційних втрат по справі № 751/4274/17 , з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 року ( а.с. 167, 168) Згідно розрахунку про виплату компенсацій за рахунок коштів , передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих проваджень від 19.09.2019 року [PERSON] строк прострочення платежу склав 154 дні. Сума нарахованої компенсації - 379 грн. 73 коп ( а.с. 192). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Відповідно до пункту 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). Пунктом 50 зазначеного Порядку встановлено, що компенсація за порушення встановленого законом строку перерахування коштів нараховується за заявами стягувачів Казначейством, якщо боржником є державний орган. Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів за черговістю надходження таких заяв стягувачів та після погашення заборгованості за рішеннями суду відповідно до пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону про гарантії. Компенсація підлягає перерахуванню на зазначенні позивачем в заяві реквізитів банківського рахунка. Згідно із п 3 Розділ II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення. Заборгованість погашається в такій черговості: у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника; у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами; у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду. Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Відповідно до ст. 23 ЦК , особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема , у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, передбачено ст. 1166 ЦК України. Відповідно до ч.1 цієї статті , майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1173 ЦК України , шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Оскільки на момент подачі позову , 19.06.2019 року позивач не звертався до Державного казначейства України із заявою про нарахування компенсації, після звернення із заявою 02.09.2019 року така компенсація йому нарахована у сумі 379 грн. 73 коп, Державна казначейська служба України діяла відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845, суд дійшов висновку , що права позивача відповідачами не були порушені , тому у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди в сумі 100000 гривень слід відмовити.

Outcome: dismissed