Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON], з позовом про визнання особи, втратившою право користування жилим приміщенням до відповідача [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог: сектор міграції та реєстрації фізичних осіб Верхньодніпровського районного відділу ГУМВС України в Дніпропетровській області згідно якого просить визнати відповідача втратившою право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] та зобов"язати міграційну службу в Дніпропетровській області зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою, посилаючись на наступне: на підставі договору дарування жилого будинку, посвідченому 12.02.2004 року йому на праві приватної власності належить житловий будинок з господарчими спорудами, розташований в по [ADDRESS] У даному будинку зареєстрована його колишня дружина - [PERSON], з якою він перебував у шлюбі з 2009 року по 2014 рік. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03.09.2014 року шлюб між ним та відповідачкою було розірвано. На даний час дане рішення набрало чинності Зазначеним рішенням суду встановлено, що сторони не проживають разом з 2012 року, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Факт не проживання відповідачки в належному йому будинку підтверджується і атом депутата Верхньодніпровської міської ради від 28.10.2014 року, в якому вказується, що з вересня 2012 року [PERSON], у будинку [ADDRESS] не проживає. Самостійно він не може зняти відповідачку з реєстраційного обліку за вказаною вище адресою, що й стало підвою звернення до суду. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному об"ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач Сердюк Т.С в судове засідання не з"явилася, подавши заяву про слухання справи у її відсутність. Будь-яких заперечень проти задоволення позовних вимог не надала. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами. Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON], є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] що підтверджується договором дарування жилого будинку, посвідченого 12.02. 2004 року приватним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори за реєстровим № 173 та зареєстрованому 14.07.2004 року в комунальному підприємстві "Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації" за № 1314. Із зазначеного договору дарування житлового будинку вбачається, що відповідачка [PERSON], подарувала [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно пп. 1 ч. 1 т. 346 ЦК України право власності припиняється зокрема відчуження власником свого майна. Таким чином судом встановлено, що уклавши договоір дарування вищевказаного домоволодіння відповідач [PERSON]. втратила право власності на нього, а позивач [PERSON], набув право власності на дане домоволодіння. Проте так як сторони проживали разом однією сім"єю, а в подальшому зареєстрували шлюб, то відповідач [PERSON], продовжувала бути зареєстрованою та проживати в даному будинку. А позивач [PERSON], після укладання даного договору дарування житлового будинку зареєструвався та став проживати в ньому, що підтверджується даними домової книги, оглянутої в судовому засіданні, на домоволодіння по [ADDRESS] Таким чином відповідач [PERSON], з моменту відчудження належного їй домоволодіння продовжувала бути зареєстрованою вданому будинку як член сім"ї нового власника будинку. З дослідженого в судовому засіданні рішення Верхньодніпровського районного суду від 03.09.2014 року про розірвання шлюбу між [PERSON], та [PERSON]. встановлено, що сторони не проживають спільно з вересня місяця 2012 року. Факт не проживання відповідача в домоволодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS] підтверджується атом депутата Верхньодніпровської міської ради від 28.12.2014 року, згідно якого встановлено, що при обстеженні домоволодіння та опитуванні сусідів встановлено, що в домоволодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS] [PERSON], не проживає з вересня 2012 року. Її особистих речей за вказаною адресою немає Крім актів депутата Верхньодніпрвоської міської ради факт не проживання відповідача [PERSON] у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] підтверджується показаннями свідків [PERSON], та [PERSON], які в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] не проживає в домоволодіння [ADDRESS] більше двох років. Будь-яких її речей в даному домоволодінні немає. За заний час вона жодного разу не з"являвся у вказаному домоволодінні . Оцінюючи досліджені вище докази, судом встановлено, що відповідач [PERSON], за місцем своєї реєстрації не проживає з вересня місяця 2012 року. Судом встановлено, що відповідач була зареєстрований в будинку та проживала в ньому як член сім"ї власника будинку після його відчуження позивачу. Так як подарувавши даний будинок позивачеві відповідач втратила право власності на нього. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла. Так як з наданих суду доказів встановлено, що відповідач не проживає в домоволодінні, розташованому за адресою за адресою: [ADDRESS] з вересня 2012 року, тобто понад один рік, відповідно вона втрачає право на користування даним житловим приміщення. Право власності у відповідача на вказане домоволодіння припинене з 12.02.2004 року. Оцінюючи всі докази по справі у їх сукупності суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо визнання відповідача [PERSON], такою, що втратила право користування домоволодінням розташованим за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 7 ЗУ " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином рішення суду про визнання [PERSON], такою, що втратила право користування домоволодінням розташованим за адресою: [ADDRESS] є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за даною адресою і не потребує додаткового покладення відповідних обов"язків на державну міграційну службу України в Дніпропетровській області, тому в задоволенні позовних вимог про зобов"язання відділу міграції та реєстрації фізичних осіб Верхньодніпровського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області зняти відповідача з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягнення понесені нею судові витрати, а саме 243 грн., 60 коп., за сплачений судовий збір, так як позовні вимоги позивача задоволені в повному об"ємі.

Outcome: partial