Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON]\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~звернулося з\~позовом до\~суду про\~стягнення з\~ відповідача\~[PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором.\~У позові\~вказує,\~що між\~Публічним акціонерним\~товариством «[PERSON] Аваль»\~та [PERSON]\~було укладено\~кредитні договори:№\~010/82/0026/79883\~від 02\~квітня 2007\~року та\~№ 014/0959/82/0037616\~від 15 березня 2012 року. Між AT «[PERSON] Аваль» та Публічним акціонерним товариством «Комерційний [PERSON]» було укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого до AT "КІБ" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 010/82 /0026/79883 від 02 квітня 2007 року та за кредитним договором № 014/0959/82/0037616 від 15 березня 2012 року. 25.04.2017 між AT "КІБ" та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ"ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ"укладено Договір відступлення права вимоги № 20170425, у відповідності до умов якого, AT "КІБ" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ"ФК "ЄАПБ" приймає належні AT "КІБ" [PERSON] Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі Боржників. Згідно п.\~2.2.\~Договору відступлення\~права вимоги,\~Відступлення ТОВ\~"ФК\~"ЄАПБ"\~зазначених в\~Попередньому реєстрі\~боржників \~ [PERSON]\~вимоги відбувається\~за умови\~виконання ТОВ\~"ФК\~"ЄАПБ"\~п.\~3.2.\~Договору,\~та з моменту підписання сторонами реєстру ( ів) боржників, складених за формою, наведеною в Додатку №2 до Договору. \~ \~ \~ \~ Відповідно до Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги № 201704251 від 25.04.2017 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача: по кредитному договору № 010/82/0026/79883 від 02 квітня 2007 року в сумі 3921,1 грн, по кредитному договору № 014/0959/82/0037616 від 15 березня 2012 року в сумі 95383,82 грн. Відповідно до\~п.\~2.3.\~Договору відступлення\~права вимоги,\~внаслідок передачі\~(відступлення)\~Портфеля Заборгованості\~за цим\~Договором,\~ТОВ "ФК\~"ЄАПБ"\~заміняє AT\~"КІБ"\~у Кредитних,\~що входять\~до Портфеля\~Заборгованості і\~відповідно вказані\~у Реєстрі\~Боржників,\~та набуває прав грошових вимог AT "КІБ", включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань за Кредитними договорами. Згідно п. 2.5. Договору відступлення права вимоги, AT "КІБ" гарантує, що на дату укладення Договору [PERSON] Вимоги, Кредитні договори та Договори забезпечення є дійсними. Відповідач не виконала свої зобовязання у звязку з чим виникла заборгованість Тому, позивач ТОВ "ФК "ЄАПБ" вимушене звернутися до суду з заявою про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості та просить стягнути судові витрати повязані з розглядом справи у суді. Ухвалою від 14 серпня 2018 року відкрито провадження в даній справі. Представник позивача у судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву у якій просив справу слухати у його відсутність, позов підтримав просив його задовольнити у повному обсязі на підставі наявних у справі доказів Відповідач та її представник у судове засідання не зявилися, представник відповідача [PERSON] направив до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, заперечує проти задоволення позовної заяви, та просить застосувати строк позовної давності. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно зі ст. 264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статтями 12, 81\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд, вивчивши позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що відповідно до заяв позивача між Публічним акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено кредитні договори: № 010/82/0026/79883 від 02 квітня 2007 року та № 014/0959/82/0037616 від 15 березня 2012 року.( а.с.4-5,11-19) Згідно п.\~2.2.\~Договору відступлення\~права вимоги,\~Відступлення ТОВ\~"ФК\~"ЄАПБ"\~зазначених в\~Попередньому реєстрі\~боржників (Додаток\~№ 1\~до Договору)\~[PERSON] вимоги\~відбувається за\~умови виконання\~ТОВ "ФК\~"ЄАПБ"\~п.\~3.2.\~Договору,\~та з моменту підписання сторонами реєстру боржників, складених за формою, наведеною в Додатку №2 до Договору. \~ \~ \~ \~ Відповідно до Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги № 201704251 (а.с.27), ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача: по кредитному договору № 010/82/0026/79883 від 02 квітня 2007 рік в сумі 3921,10 грн, 3921,1 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 0 грн - сума заборгованості за відсотками; 0 грн - сума заборгованості за пенею. Відповідно до п. 2.3. Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим Договором, ТОВ "ФК "ЄАПБ" заміняє AT "КІБ" у Кредитних договорах, входять до Портфеля Заборгованості і відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог AT "КІБ", включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грои зобов'язань за Кредитними договорами. ( а.с.25) Згідно п. 2.5. Договору відступлення права вимоги, AT "КІБ" гарантує, що на дату укладення Договору [PERSON] Вимоги, Кредитні договори та Договори забезпечення є дійсними.( а.с.25) На виконання п. 2.7. Договору відступлення права вимоги, згідно вимог ст. ст. 512 - України, на адресу Відповідача, зазначену в Кредитних договорах, AT "КІБ" направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ"ФК"ЄАПБ". (а.с.7, 21) З метою досудового врегулювання спору, у зв'язку з істотними порушеннями відповідачем умов Кредитних договорів, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитним договорам та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу. ( а.с. 8,22). Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2018 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів. Від представника позивача ТОВ «ФК»ЄАПБ» на виконання вищезазначеної ухали надійшла заява у якій останній зазначив, що згідно зі свідоцтвом серії ФК № 183 від 27 грудня 2007 року виданим Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України ТОВ «ФК»ЄАПБ» є фінансовою установою. У відповідності до додатку до свідоцтва про реєстрацію установи серія ФК № 183 від 27 грудня 2007 року ТОВ «ФК»ЄАПБ» має право здійснювати без отримання ліцензії та/або дозволів відповідно до законодавства:факторинг ( а.с.32). Таким чином на момент укладення договору № 20170425, а саме 02 квітня 2017 року ТОВ «ФК»ЄАПБ» мало усі необхідні документи, а відтак і право здійснювати факторингові операції, банківська ліцензія № 186 від 11 листопада 2011 року. ( а.с.117) У ході судового розгляду встановлено, що до суду позивач звернулася з пропуском строку позовної давності відносно заявлених вимог про стягнення пені. Так, позивачем на імя [PERSON] було відкрито картковий рахунок № [NUMBER], та на умовах данного договору відкриває відновлювальну кредитну лінію, яка становить 2500,00 грн. Кредитна лінія відкривається на строк 24 місяці з 02.04.2007 року до 02.04.2009 та продовжується на кожні 24 місяці у разі відсутності письмогово звернення жодної зі сторін або припинення дії договору.( а.с.4) Відповідно до ст.\~256\~ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство встановлює два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст.\~258\~ЦК України встановлює, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.\~253\~ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Так, з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 010/82/0026/79883 банк звернувся до суду після спливу трьохрічного строку позовної давності. Аналогічна позиція міститься у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного суду України № 6-738цс15 від 24.06.2015. У постанові [PERSON] Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 зазначено, що позовна давність застосовується лише щодо вимог про захист порушеного права. З моменту отримання права вимог до відповідача, а сааме з 25.04.2017 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом та пені. Відтак, не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена. Вказане узгоджується\~із правовим\~висновком [PERSON] Верховного\~Суду,\~викладеним у\~постанові від\~28\~березня 2018\~року у\~справі та\~Постановою \~Верховного Суду\~від 18.07.2018\~у справі\~№ 753/11267/16-ц (провадження № 61-5663св18) Згідно з вимогами ч. 3 та ч. 4 ст.\~267\~ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач заявив клопотання про застосування позовної давності, а тому суд вважає за можливе застосування такої. Відповідно до Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги № 201704251 (а.с.27), ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача: по кредитному договору № 014/0959/82/0037616 від 15 березня 2012 року в сумі з яких: 25696,82 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12561,41 грн - сума заборгованості за відсотками; 57125,59 грн - сума заборгованості за пенею. ( а.с. 9-10, 23-24) Згідно з умовами Кредитних договорів Позичальник зобов'язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов'язання в повному обсязі у строки передбачених Договорами. Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки Відповідач порушив зобовязання, встановлені договором, доказів своєчасної та повної оплати заборгованості за кредитним договором в матеріалах справи немає, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача, при цьому, суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованої банком неустойки до розміру заборгованості по самому кредиту, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 616 ЦК України, суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Як розяснено у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується наступним. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми; несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, відповідно до Умов та [PERSON] надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за; кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Враховуючи наведені норми та розяснення, а також з огляду на майновий стан боржника, який не має роботи, або будь-яких інших доходів та зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач з часу початку порушення зобовязань вживав заходів спрямованих на отримання від боржника прострочених сум, хоча б шляхом його повідомлення про існуючу заборгованість, суд вважає за необхідне зменшити нараховану банком неустойку до розміру заборгованості по основному зобовязанню. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором № 014/0959/82/0037616 від 15 березня 2012 року у загальному розмірі 38258,23 грн, яка складається з: -25696,82 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; -12561,41 грн - сума заборгованості за відсотками. Відповідно \~до \~ст. 133 ЦПК України судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~повязаних з\~розглядом справи. До\~витрат,\~повязаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів. Відповідно до вимог ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в звязку із розглядом справи. Позивачем у позові зазначено, що ним понесені витрати повязані зз розглядом справи, а саме: за витребування доказів, проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів розмір 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 881 грн, проте дані витрати документально не підтверджено та не доведено, тому у задоволенні зазначеної вимоги необхідно відмовити. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд, у разі часткового задоволення позову, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов задоволено часткового, то судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (38258,23 х1762/99304,92=678,82). Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 678,82 грн.

Outcome: partial