Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

У вересні 2015 року позивач садівницьке товариство "Чорнобилець-2001" (далі - СТ "Чорнобилець-2001") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті членських внесків. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що СТ "Чорнобилець-2001" є неприбутковою організацією та відповідно до статуту товариства метою діяльності останнього є підвищення життєвого рівня членів товариства, захист їх майнових інтересів та соціальних прав, розвиток їх самоуправління та самоконтролю, зростання їх матеріального добробуту. Крім того, статутом СТ "Чорнобилець-2001" передбачено, що члени товариства зобов'язані своєчасно сплачувати вступні та цільові внески у розмірах і в терміни, встановлені загальними зборами товариства, а також сплачувати членські внески в порядку, передбаченому цим статутом, у розмірі згідно з кошторисом, затвердженими загальними зборами членів товариства на відповідний рік. Протоколами загальних зборів товариства було затверджено розміри цільових і членських внесків. [PERSON] є членом СТ "Чорнобилець-2001" та власником земельних ділянок [NUMBER] і [NUMBER], однак відповідач не виконує покладені на неї обов'язки щодо своєчасної оплати цільових та членських внесків. Станом на вересень 2015 року загальна заборгованість відповідача становить 216326,00 грн., що складається з заборгованості по оплаті цільового внеску на комунікації у розмірі 105000,00 грн., заборгованості по оплаті цільового внеску на дороги у розмірі 51400,00 грн., заборгованості по оплаті цільового внеску на встановлення лічильників у розмірі 14200,00 грн., заборгованості по оплаті членських внесків у розмірі 45726,00 грн. З цих підстав позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість по оплаті цільового внеску на комунікації у розмірі 105000,00 грн., заборгованість по оплаті цільового внеску на дороги у розмірі 51400,00 грн., заборгованість по оплаті цільового внеску на встановлення лічильників у розмірі 14200,00 грн., заборгованість по оплаті членських внесків у розмірі 45726,00 грн., а також стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 400,00 грн. та судовий збір у сумі 2163,26 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов свого довірителя підтримав, просив суд його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні. Зокрема, представник відповідача зазначив, що [PERSON] є членом СТ "Чорнобилець-2001" та є власником земельних ділянок [NUMBER] і [NUMBER]. Представник відповідача вказав, що оскільки відповідач є донькою колишнього голови правління СТ "Чорнобилець-2001" [PERSON] і всі члени його сім'ї, в тому числі і відповідач, були звільнені від сплати цільових та членських внесків, а тому твердження позивача про наявну заборгованість є безпідставним. Окрім цього, представник відповідача просив суд застосувати положення ст.257 ЦК України, якою встановлено загальний строк позовної давності тривалістю у три роки. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, СТ "Чорнобилець-2001" було зареєстровано 21.02.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію (а.с.38). Згідно з рішеннями Київської міської ради від 27.05.2004 року №275-13/1485 та від 18.11.2004 року №798/2208 громадянам, членам СТ "Чорнобилець-2001" у кількості 156 осіб, було передано у приватну власність земельні ділянки, відведені СТ "Чорнобилець-2001" згідно з рішенням Київської міської ради від 10.07.2003 року №638/798, що підтверджується списком членів СТ "Чорнобилець-2001" (а.с.24-26, 133-138). Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки [NUMBER], розташованої на [ADDRESS] (договір купівлі-продажу земельної ділянки від 31.12.2005 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Адаменком О.І.) та земельної ділянки [NUMBER], розташованої на [ADDRESS] (державний акт на право власності на земельну ділянку від 16.02.2005 року, виданий Київською міською радою) (а.с.140,141). П.2.2 статуту СТ "Чорнобилець-2001" визначено, що метою діяльності товариства є підвищення життєвого рівня членів товариства, захист їх майнових інтересів і соціальних прав, розвиток їх самоуправління та самоконтролю, зростання їх матеріального добробуту. Відповідно до п.2.4 статуту СТ "Чорнобилець-2001" члени товариства набувають у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення садівництва, розмір яких у відповідності до статті 121 Земельного кодексу України не повинен перевищувати 0,12 гектара на одного члена товариства. У п.8.2 статуту зазначено, що члени товариства зобов'язані своєчасно сплачувати вступні та цільові внески у розмірах і в терміни, що встановлені загальними зборами товариства, а також сплачувати членські внески в порядку, передбаченому цим статутом, в розмірі згідно з кошторисом, затвердженими зборами членів товариства на відповідний рік. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач всупереч положенням статуту СТ "Чорнобилець-2001" не несе витрат по сплаті цільових та членських внесків, у зв'язку з чим станом на вересень 2015 року у неї виникла заборгованість у сумі 216326,00 грн., яка складається з заборгованості по оплаті цільового внеску на комунікації у розмірі 105000,00 грн. (рішення правління, протокол №7 від 21.05.2009 року), заборгованості по оплаті цільового внеску на дороги у розмірі 51400,00 грн. (рішення правління, протокол №7 від 21.05.2009 року), заборгованості по оплаті цільового внеску на встановлення лічильників у розмірі 14200,00 грн. (рішення правління, протокол №9 від 07.04.2015 року), заборгованості по сплаті членських внесків у розмірі 45726,00 грн. (а.с.42-55, 103-114). Судом встановлено, що 24.07.2015 року на адресу [PERSON]було надіслано претензію про сплату цільових та членських внесків у розмірі 216326,00 грн. у строк до 06.08.2015 року, однак дана претезія залишена відповідачем без реагування, а заборгованість на даний час не погашена (а.с.39). Відповідно до Закону України "Про об'єднання громадян" садівничі товариства є добровільними громадськими об'єднаннями для організації колективного саду та городництва і створення усов для культурного проведення вільного часу на земельних ділянках та мають бути зареєстровані в органах державної влади як юридичні особи, які користуються правами і виконують відповідні обов'язки, пов'язані з їхньою діяльністю, а також мають самостійний баланс. Садівницькі товариства мають повну господарську самостійність у впровадженні своєї діяльності і покривають свої витрати за рахунок внесків членів товариств і доходу від їх господарської діяльності. Садівницькі товариства є специфічними самоврядними об'єднаннями громадян для спільного здійснення своїх потреб, пов'язаних з сільськогосподарським виробництвом на своїх садових ділянках. Вони мають повну господарську самостійність у провадженні своєї діяльності і покривають свої витрати за рахунок внесків членів товариства. За приписами ст.13 Закону України "Про об'єднання громадян" об'єднання громадян діє на основі статуту або положення. Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України "Про об'єднання громадян" всі основні питання діяльності об'єднань громадян повинні вирішуватись на зборах всіх членів або представників членів об'єднання. Згідно листів Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва №6978 від 11.10.2004 року та №7076 садові товариства відносяться до обслуговуючих кооперативів. Відповідно до ст.2 Закону України "Про кооперацію" обслуговуючий кооператив - це кооператив, який утворюється шляхом об'єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Положеннями даної статті передбачено, що вступний внесок - грошовий чи інший майновий неповоротний внесок, який зобов'язана сплатити особа у разі вступу до кооперативної організації; членський внесок - грошовий неповоротний внесок, який періодично сплачується членом кооперативного об'єднання для забезпечення поточної діяльності кооперативного об'єднання; цільові внески - грошові, інші майнові та немайнові цінності членів кооперативної організації, що вносяться понад пай для забезпечення статутної діяльності цієї організації. Ст.4 Закону України "Про кооперацію" передбачено, що кооперація базується на таких основних принципах: добровільності вступу та безперешкодного виходу з кооперативної організації; соціальної справедливості, взаємодопомоги та співробітництва; рівного права голосу під час прийняття рішень (один член кооперативу - один голос); вільного вибору напрямів і видів діяльності; демократичного контролю за діяльністю кооперативних організацій та їх посадових осіб з боку членів кооперативних організацій; безпосередньої участі членів кооперативної організації у її діяльності. Відповідно до ст.12 Закону України "Про кооперацію" основними правами члена кооперативу є: участь в господарській діяльності кооперативу, а аткож в управлінн кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; одержання кооперативних виплат та виплат на паї; одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов'язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповідід на свої запити. Основними обов'язками члена кооперативу є: додержання сттуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов'язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків. Законами, що регулюють діяльність окремих типів кооперативів або кооперативів за напрямами їх діяльності, та статутом кооперативу можуть бути передбачені додаткові права та обов'язки його членів. Згідно вимог ст.8 Закону України "Про кооперацію" статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Відтак, зобов'язання, які виникають між учасником товариства та товариством, мають виконуватися відповідно до положень Цивільного кодексу України. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, оскільки відповідач [PERSON] не виконує свої зобов'язання щодо сплати членських та цільових внесків. Безпідставними є посилання представника відповідача на рішення загальних зборів СТ "Чорнобилець-2001" від 30.04.2002 року, як на підставу звільнення відповідача від сплати цільових та членських внесків (а.с.34-35), оскільки зміст рішення загальних зборів свідчить про те, що зборами товариства було затверджено рішення про звільнення від сплати цільових та членських внесків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Крім того, зазначене рішення містить посилання про звільнення від оплати внесків саме [PERSON], який не отримував заробітну плату, яка мала б йому зараховуватись у вигляді оплати за ділянки. Згадане рішення товариства має індивідуальний характер та не стосується членів сімей вказаних осіб. Як пояснили допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] вони є членами кооперативу СТ "Чорнобилець-2001" з 2002 року, з 2002 року члени кооперативу сплачують цільові та членські внески, а [PERSON] не сплачує такі внески, так як він не отримує заробітну плату, а тому її зараховують у вигляді оплати за ділянки. Свідки вказали, що від сплати цільових та членських внесків звільнений лише [PERSON], а його діти не звільнені від сплати таких внесків. Ст.ст.256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. За приписами ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Судом встановлено, що для спірних правовідносин спеціальна позовна давність законом не встановлена, загальний строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України, становить три роки. Ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За приписами ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представником відповідача було заявлено в суді до ухвалення судового рішення про застосування судом строку позовної давності відповідно до вимог ст.267 ЦК України. У відповідності до роз'яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Як вбачається з матеріалів справи, перебіг позовної давності щодо оплати відповідачем цільового внеску на комунікації у розмірі 105000,00 грн. та оплаті цільового внеску на дороги у розмірі 51400,00 грн. почався у травні 2009 року, а позивач звернувся до суду з даним позовом у вересні 2015 року, тобто після спливу строку позовної давності, встановленого ст.257 ЦК України. 23.06.2016 року представником позивача подано до суду заяву про визнання поважними причин пропуску СТ "Чорнобилець-2001" позовної давності та поновити строк позовної давності для захисту порушених прав позивача. З'ясувавши підстави пропуску позивачем строку на звернення до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті членських внесків, суд не вважає їх поважними, а тому приходить до висновку про необхідність відмовити позивачу у його поновленні. За таких обставин суд вважає, що пропуск позивачем строку позовної давності, на застосуванні якого наполягає відповідач, є підставою для відмови у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача цільового внеску на комунікації у розмірі 105000,00 грн. та по оплаті цільового внеску на дороги у розмірі 51400,00 грн. У зв'язку з наведеним суд також не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по оплаті членських внесків за період з 2005 року по серпень 2012 року. В межах строку позовної давності з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по оплаті членських та цільових внесків у розмірі 32230,00 грн., що складається з заборгованості по оплаті цільового внеску на встановлення лічильників обліку електроенергії у розмірі 14200,00 грн., заборгованості по оплаті членських внесків за період з вересня 2012 року по червень 2015 року включно у розмірі 18030,00 грн. Суд вважає, що не підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 400,00 грн., оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які письмові докази, які б свідчили, що позивачем були понесені такі витрати. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 322,30 грн. пропорційно до розміру задоволених вимог. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 256, 257, 261, 267, 526, 610, 625, Цивільного кодексу України, Закону України "Про кооперацію", Закону України "Про об'єднання громадян", та,

Outcome: partial