Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до територіальної громади Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області з наступними вимогами: встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем матір'ю [PERSON] на час відкриття спадщини, день її смерті 03.12.2016 року, за адресою: 63410, Харківська область, Зміївський район, с. Красна Поляна, вул. Перемоги, буд. 17; визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: 63410, Харківська область, Зміївський район, с. Красна Поляна, вул. Шкільна, буд. 41 в порядку спадкування за заповітом після померлої 03.12.2016 року матері [PERSON]. На обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 09.01.2004 помер її батько - [PERSON], а 03.12.2016 померла її мати - [PERSON] в с. Красна Поляна Зміївського району Харківської області. Її батьки перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.04.1956. За своє життя батько [PERSON] залишив на її ім'я заповіт від 21.01.1997, посвідчений Борівською сільською радою Зміївського району Харківської області, який на день його смерті не скасовувався та не змінювався, але вона заяву про прийняття спадщини за заповітом чи за законом до нотаріуса за місцем відкриття спадщини не подавала. Її сестра [PERSON] заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті батька та матері не подавала, на спадщину не претендує. Права та обов'язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту, сестра [PERSON] не мала. Спадковим майном є: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Красна Поляна, вул. Шкільна, буд. №41, що згідно запису погосподарської книги числиться за [PERSON]. Будинок збудовано в 1960 році. З 1960 і по день смерті 09.01.2004 її батько [PERSON] був зареєстрований в буд. №41, який розташований по вул. Шкільній с. Красна Поляна Зміївського району Харківської області. Крім нього в цьому будинку була з 1960 року зареєстрована тільки його дружина [PERSON] Отже, спадщину в порядку спадкування за законом після померлого 09.01.2004 батька [PERSON], прийняла його дружина [PERSON], оскільки вона була зареєстрована та проживала на день стерті в цьому будинку разом зі спадкодавцем. За свого життя її мати [PERSON] також залишила на неї заповіт від 02.08.2011, посвідчений секретарем Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області, запис в реєстрі за №101, яким заповідала їй все своє майно, де б воно не знаходилося та чого б воно не складалося. За її життя заповіт не змінювався та не скасовувався. Фактично, в серпні 2016 року її мати [PERSON] змінила місце свого проживання та стала постійно проживати разом з нею, однією сім'єю, до самої її смерті 03.12.2016 за адресою її (позивачки) постійного місця реєстрації та проживання: [INFO]. Вважала, що спадщину вона прийняла відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Приватний нотаріус Зміївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], до якої вона звернулася із заявою про прийняття спадщини, роз'яснила їй порядок оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину, та з'ясувавши, що вона з матір'ю були зареєстровані на день її смерті за різними адресами, відмовила їй в оформленні спадщини, вказавши, що нею пропущено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, а також, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно (житловий будинок). Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 21.03.2018\~ провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання на 15.05.2018. 15.05.2018 за клопотанням представника позивача підготовче засідання відкладено. 22.06.2018 підготовче засідання відкладено в зв'язку з відрядженням судді. 09.07.2018 за клопотанням представника позивача підготовче засідання відкладено. 06.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.10.2018. 23.10.2018 за клопотанням позивача розгляд справи відкладено. 06.12.2018 в судовому засіданні оголошено перерву. 14.12.2018 від представника відповідача - сільського голови Борівської сільської ради [PERSON] до суду надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу без представника територіальної громади Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій підтвердила обставини, викладені позивачем у позовній заяві, просила розглянути справу за її відсутності. Під час судового розгляду позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просили позовну заяву задовольнити. Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Спірними є факт спільного проживання позивачки разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини та право власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, що розташований за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Красна Поляна, вул. Шкільна, №41, який належав [PERSON], а після його смерті успадкований його дружиною (матір'ю позивачки) [PERSON] [PERSON] довідок КП "Зміївське бюро технічної інвентаризації" №1321 від 06.03.2018, Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області №02-28/1845 від 05.12.2017, технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок вбачається, що [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO], та згідно запису в погосподарській книзі за ним числиться домоволодіння та господарські будівлі, будинок було збудовано у 1960 році, згідно архівних\~матеріалів КП\~"Зміївське\~БТІ"\~рішенням виконкому\~Готвальдівської районної\~ради народних\~депутатів від\~21.03.1989\~ №144\~було оформлено\~право власності\~на власників\~житлових будинків\~в селі\~Красна Поляна\~Зміївського району\~Харківської області,\~в тому\~числі і\~на житловий\~будинок №41\~по вул.\~Шкільній на\~ім'я\~[PERSON],\~але свідоцтво\~не видавалося,\~оскільки [PERSON]\~станом на\~31.12.2012\~не звертався\~із заявою\~про видачу\~свідоцтва на\~право власності\~на будинок.\~Первинна інвентаризація\~нерухомого майна\~проведена в\~2017\~році.\~Зі слів\~замовника житловий\~будинок збудований\~в 1960\~році.\~Дійсна інвентаризаційна\~вартість житлового\~будинку з\~надвірними будівлями\~станом на\~06.03.2018\~становить 71827\~грн.\~00\~к.\~(а.\~с.\~34,\~36-42).\~ Даними свідоцтв про одруження, про народження, про розірвання шлюбу, Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, копії яких надані позивачем [PERSON], підтверджується, що вона та [PERSON] є дочками [PERSON] та [PERSON], які перебували у зареєстрованому шлюбі (а. с. 20-24, 27-29). [PERSON] свідоцтву про смерть, виданому 10.01.2004 Борівською сільською радою Зміївського району Харківської області, [PERSON] помер 09.01.2004 у віці 70 років (а. с. 25). 21.02.1997 року секретарем Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області [PERSON] було посвідчено заповіт, яким [PERSON] заповідав все своє майно [PERSON] (а. с. 30). [PERSON] свідоцтву про смерть, виданому 12.12.2016 Борівською сільською радою Зміївського району Харківської області, [PERSON] померла 03.12.2016 у віці 81 років (а. с. 26). 02.08.2011 секретарем Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області [PERSON] було посвідчено заповіт, яким [PERSON] заповідала все своє майно [PERSON] (а. с. 31). З довідки Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області №02-28/1844 від 05.12.2017 вбачається, що [PERSON] був зареєстрований за адресою [INFO] з 1960 по 09.01.2004 (день смерті), на момент його смерті крім нього була зареєстрована його дружина [PERSON] (а. с. 33). З довідки Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області №02-28/1509 від 02.10.2017 вбачається, що [PERSON], 02.01.1935 була зареєстрована за адресою: [INFO] з 1960 по 03.12.2016 (день смерті). Крім неї в будинку ніхто не зареєстрований, на момент смерті та по теперішній час, в тому числі малолітні та неповнолітні діти (а. с. 32). Даними акта обстеження від 05.12.2017, складеного депутатом Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області [PERSON], в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], підтверджується, що [PERSON] С ., [INFO], яка була зареєстрована за адресою [INFO], фактично мешкала за адресою с.\~Красна Поляна вул. Перемоги, 17, по день смерті 03.12.2016. Дочка [PERSON], [INFO], здійснювала постійний догляд, вони разом жили та вели сумісне господарство (а. с. 35). Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні надали показання, якими підтвердили обставини, зазначені в акті обстеження від 05.12.2017. [PERSON] Витягів зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину та зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), вбачається, що після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався (а. с. 85, 86). [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що до Спадкового реєстру внесено заповіт [PERSON] за №51532836, посвідчений 02.08.2011 Борівською сільською радою Зміївського району Харківської області (а. с. 87). З листа приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] №609/02-17 від 13.12.2017 вбачається, що [PERSON] необхідно надати документи, що підтверджують факт прийняття нею спадщини після [PERSON], яка померла 03.12.2016, та документи, необхідні для проведення державної реєстрації права власності на будинок №41 по вул. Шкільній с. Красна Поляна Зміївського району Харківської області, а у разі їх відсутності звернутися до суду для вирішення цього питання (а. с. 43). Постановою приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] №401/02-31 від 09.07.2018 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Красна Поляна, вул. Шкільна, буд. 41, в зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують факт прийняття спадщини після померлого 09.01.2004 [PERSON], та відсутністю документів, необхідних для проведення державної реєстрації права власності на вказаний житловий будинок (а. с. 84). Постановою приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] №616/02-31 від 20.12.2017 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Красна Поляна, вул. Шкільна, буд. 41, в зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують факт прийняття спадщини після померлої 03.12.2016 [PERSON], та відсутністю документів, необхідних для проведення державної реєстрації права власності на вказаний житловий будинок (а. с. 44). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. [PERSON] ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 6 ст. 294 ЦПК України передбачено, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і розяснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. У відповідністю з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною 1 ст. 319 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. \~ \~ \~ \~Оскільки встановлення факт спільного проживання позивачки зі спадкодавцем пов'язане з вирішенням спору про право на спадщину, позивачка мала підстави звертатися до суду у порядку позовного провадження. [PERSON] ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, дають взаємні права та обов'язки. На підставі\~зазначених вище\~наданих позивачем\~[PERSON]\~письмових доказів\~судом достовірно\~встановлено,\~що [PERSON]\~дійсно постійно проживала у своєму будинку разом зі своєю матір'ю [PERSON] на час її смерті 03 грудня 2016 року. Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. \~ \~ \~ \~[PERSON] ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~ \~ \~ \~У відповідністю зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. \~ \~ \~ \~Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~У відповідністю зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. \~ \~ \~ \~У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. \~ \~ \~ \~[PERSON] з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 4.15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. \~ \~ \~ \~Таким чином, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] надала докази, якими підтверджується, що вона є спадкоємцем за заповітом після померлої 03 грудня 2016 року та прийняла спадщину в порядку, передбаченому ч.\~3 ст. 1268 ЦК України, а також звернулася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено через необхідність встановлення в судовому порядку факту проживання зі спадкодавцем, а також, через відсутність правовстановлюючого документа на нерухоме майно, що входить до складу спадщини. \~ \~ \~ \~Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, що прийняли спадщину після померлої [PERSON] - немає. \~ \~ \~ \~До складу спадщини входить нерухоме майно, що належало померлій [PERSON], але отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними будівлями, що належав спадкодавцю на праві власності. За таких обставин, позовна заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України, враховуючи характер спірних правовідносин та відсутність вимог про відшкодування судових витрат, витрати по сплаті судового збору з відповідача на кориться позивача не стягуються.

Outcome: approved