Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання\~виконавчого напису\~таким,\~що не\~підлягає виконанню, і в обґрунтування своїх вимог вказав про те, що 14.06.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. був вчинений виконавчий напис за № 15774 від 12.03.2021 про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості за кредитним договором №648144891 від 10.11.2019 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та [PERSON] в сумі 10288,90 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 3100,00 грн., заборгованості за відсотками в сумі 5638,90 грн., строкової заборгованість за штрафами і пенями - 1550,00 грн., плати за вчинення виконавчого напису - 1 200,00 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. від 14.06.2021 року було відкрито виконавче провадження № 65796946 з примусового виконання вказаного виконавчого напису. Згідно з матеріалами виконавчого провадження до стягнення з [PERSON] окрім заборгованості за виконавчим написом підлягає 1148,89 грн. основної винагороди приватному виконавцю та 490,00 грн. витрат на проведення виконавчих дій. Позивач вважає, що виконавчий напис № 15774 від 12.03.2021 про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № 648144891 від 10.11.2019 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС», в сумі 10288,90 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 3100,00 гри., заборгованості за відсотками в сумі 5638,90грн., строкової заборгованість за штрафами і ненями - 1550,00 грн., плати за вчинення виконавчого напису - 1 200,00 грн. не відповідає вимогам статті 87, 88 Закону України «Про нотаріат», а тому просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. Позивач надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Представник Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Фінансова\~компанія "Онлайн\~Фінанс" у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив. У судове\~засідання треті особи - приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Головкіна Я.В. та приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, письмових пояснень щодо позову не надали. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 14.06.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. був вчинений виконавчий напис за № 15774 від 12.03.2021 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" заборгованості за кредитним договором №648144891 від 10.11.2019 р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС», в сумі 10288,90 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 3100,00 грн., заборгованості за відсотками в сумі 5638,90грн., строкової заборгованість за штрафами і пенями - 1550,00 грн., плати за вчинення виконавчого напису - 1 200,00 грн. (а.с. 10). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. від 14.06.2021. р. було відкрито виконавче провадження № 65796946 з примусового виконання вказаного виконавчого напису (а.с. 11). Згідно з матеріалами виконавчого провадження до стягнення з [PERSON] окрім заборгованості за виконавчим написом підлягає 1148,89 грн. основної винагороди приватному виконавцю та 490,00 грн. витрат на проведення виконавчих дій (а.с. 12-14). Статтями 15,16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувана та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 (пункт 3.2 глави 16 розділу II Порядку № 296/5). Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Як передбачено п. 2.11 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. В постанові Верховного Суду від 11.07.2019 р. у справі №461/4609/16-ц зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (cm. 88 Закону України Про нотаріат ). Але характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по\~собі цей\~факт (подання\~стягувачем відповідних\~документів нотаріусу)\~не свідчить\~про відсутність\~спору стосовно\~заборгованості як\~такого.\~З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.05.2018 р. у справі №320/8269/15-ц наголошує на тому, що під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. Пунктом 2.3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору, здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 р. до постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999 р., в яку були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашений заборгованості". Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ №662 від 26.11.2014 в цій частині. Вказану постанову залишено без змін згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у Постанові по справі №910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З наведеного вбачається, що відповідачем, всупереч вимог закону не було надано документів, які б підтверджували право його вимоги до позивача за кредитним договором, а нотаріус помилково, всупереч вимог закону, не перевірив зміст договорів, на які відповідач посилався як на підставу виникнення у нього права вимоги до позивача за кредитним договором, та стягнув спірну заборгованість. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», прийнятого на підставі Постанови ВССУ № 2 від 07.02.2014 року, вказано, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом № 3425-ХІІ. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгулу цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Також, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, в даному випадку після 03.11.2019 р. Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/1 б-ц. Відповідно до судової практики, виконавчий напис нотаріуса визнається таким, що не підлягає виконанню при відсутності оригіналів фінансового чеку та опису вкладення, які підтверджують направлення боржнику вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання (рішення Апеляційного суду м. Києва (справа №22-620, постанова Великої палати Верховного суду у справі №320/8269/15-ц (провадження №14-83цс18) від 05.05.2018р.). Викладене вище свідчить про те, що при вчиненні виконавчого напису №15774 від 12.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В були порушені вимоги статей 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» та пунктів 1, 3 глави 16 розділу II Порядку, а саме: -приватний нотаріус не переконався в тому, що позивачем (боржником) було отримано письмову вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання, -відсутні докази безспірності заборгованості позивача перед відповідачем (стягувачем), -виконавчий напис вчинено на договорі, що не входить до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку (не є нотаріально посвідченою угодою), що є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Вимоги про усунення порушень позивач не отримував. Кредитний договір не є тим документом, який підтверджує безспірність заборгованості та не є тим документом, на підставі якого можливо вчиняти виконавчий напис. На підставі викладеного суд приходить висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно з вимогами\~ст.\~141\~ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 908,00 грн. за подання до суду позовної заяви та судовий збір в сумі 454,00 грн. за подання до суду заяви про забезпечення позову. Що стосується\~вимоги\~позивача\~про стягнення\~з\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Фінансова\~компанія "Онлайн\~Фінанс" на його користь витрат за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 15000,00 грн., то суд дійшов наступного висновку. Отже, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження витрат за надану йому правничу допомогу, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000,00 грн. за необґрунтованістю. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial