Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

У березні 2020 року позивач звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з позовом про стягнення з відповідача, [PERSON] заборгованості за послуги теплопостачання за період з грудня 2014 року по січень 2020 року включно, в загальній сумі 52678,19 грн., з яких: 40906,20 грн. борг за послугу теплопостачання за період з грудня 2014 року по січень 2020 року; 2705,58 грн. 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, за період з 16 грудня 2014 року по 15 лютого 2019 року; 7573,33 грн. індекс інфляції відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, за період з грудня 2014 року по січень 2020 року; 1493,08 пеня відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, за період з лютого 2019 року по січень 2020 року. Позов мотивовано тим, що Комунальне підприємство «Теплоенергетик», відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів від 21.07.2005 року № 630, Закону України «Про теплопостачання», та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надає споживачам послугу з централізованого теплопостачання. Позивач в опалювальні сезони надав в житловий будинок [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , теплову енергію. Шляхом подачі теплової енергії за вказаною адресою сторони фактично вступили в договірні відносини, проте відповідач протягом тривалого часу за надані послуги не розраховувався, у зв`язку з чим виникла заборгованість за послуги централізованого постачання в сумі 40906,20 грн. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда [PERSON] від 01 квітня 2020 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с. 13). У зв`язку з звільненням судді [PERSON] , з посади судді Кіровського районного суду міста Кіровограда, відповідно до рішення Вищої Ради Правосуддя від 23.06.2020 року та наказу голови Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25.06.2020 року № 121-ОС/д, враховуючи що суддя [PERSON] у вказаному випадку не може продовжувати розгляд справи, відповідно до наказу голови Кіровського районного суду міста Кіровограда про передачу справ № 18-АГ від 26.06.2020 року, невирішені судові справи передані для повторного автоматизованого розподілу, та згідно з пунктом 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи № 404/1623/20, № провадження 2/404/449/20 (розпорядження № 246 від 16.07.2020 року керівника апарату Кіровського районного суду міста Кіровограда «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи»). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи № 404/1623/20, № провадження 2/404/449/20 визначено суддю Кіровського районного суду міста Кіровограда Кулінка Л.Д. Цивільну справу № 404/1623/20, № провадження 2/404/449/20 прийнято до свого провадження (ухвала судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 27.07.2020 року) (а.с. 30-31). Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяви (вх. № 26852 від 05.08.2020 року, вх. № 31047 від 17.09.2020 року) про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 34-35; 43). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, (а.с. 20, 38, 40, 47), про причини неявки суд не повідомив, клопотань, заяв, відзиву на позов не подавав. Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідачу направлялась повістка про виклик до суду на адресу, зазначену в позовній заяві, яка відповідно до довідки № 827 від 26.03.2020 року є місцем проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с 12 на звороті). За правилами частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням частини четвертої статті 223 та статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Комунального підприємства Житлово-експлуатаційна контора № 1 за вих. № 6830 від 06.12.2019 року та довідкою № 827 про реєстрацію місця проживання особи (а.с. 8, а.с.12 на звороті). Комунальне підприємство «Теплоенергетик» відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Закону України «Про теплопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надає споживачам послугу з централізованого теплопостачання. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 1 частини третьої статті 24 Закону України «Про теплопостачання», встановлений обов`язок споживача теплової енергії, - своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Відповідно до статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Інформація щодо відключення споживача від системи центрального опалення, з отриманням дозволу у передбаченому законом порядку, в матеріалах справи відсутня. При цьому, згідно зазначених норм закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 638/11034/15-ц від 10.12.2018 року. Таким чином, сторони взяли на себе взаємні зобов`язання: позивач надавати житлово -комунальні послуги з теплопостачання, а відповідач оплачувати спожиті комунальні послуги. В силу статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статті 162 Житлового кодексу України визначено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно пункту 1 статті 30 Постанови КМУ від 21.07.2005 р. № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" споживач зобов`язаний оплачувати житло-комунальні послуги у строки, встановленні договором або законом. Окрім цього частина третьою статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання" зазначає, що оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії. Однак в порушення вищезазначених норм, впродовж тривалого часу відповідач за наданні послуги не розраховується. Згідно з пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Станом на лютий 2020 року, за період з грудня 2014 року по січень 2020 року, сума заборгованості за особовим рахунком відповідача складає 40906,20 грн. (а.с. 4). З урахуванням викладеного та з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів сплати відповідачем вартості отриманих послуг в розмірі 40906,20 грн. позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. А тому, підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в розмірі 2705,58 грн. за період з 16 грудня 2014 року по 15 лютого 2019 року та індекс інфляції в сумі 7573,33 грн. за період з грудня 2014 року по січень 2020 року включно, оскільки у відповідності до вимог частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач також заявив до стягнення з відповідача пеню в розмірі 1493,08 грн. за період з лютого 2019 року по січень 2020 року, яка виникла внаслідок прострочення виконання зобов`язань. За приписами частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частиною першою статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Суд вважає за необхідне в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені розмірі 1493,08 грн., відмовити, оскільки всупереч вищевказаних норм, договір про надання послуг з централізованого теплопостачання між сторонами у справі відсутній. Крім цього позивачем не вказано чіткий період нарахування відповідачу пені (не вказані дати), як визначено в абзаці другому частини першої статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги." Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір 2042,42 грн. виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 51185,11 грн., тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 2042,42 грн. (51185,11 грн. х 100 % : 52678,19 грн. х 2102,00 грн.).

Outcome: partial