Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

В квітні 2019 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до відпвідача [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів спілкування з дитиною та відшкодування моральної шкоди, та просили суд постановити рішення, віповідно до якого просили зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у спілкуванні з малолітнім [PERSON] [INFO] , та визначити спосіб участі шляхрм встановлення перебування дитини з батьком, бабусею та дідусем щонеділі з 18.00 год. п`ятниці до 20.00 год. неділі за місцем проживання батька, без присутності матері, окрім перших п`яти побачень, які повинні відбуватись в присуності матері, у святкові дні у тому числі і на дні народження дитини щорічно мати побачення без присутності матері протягом чотирьох годин. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 30000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що 11.09.2015 р. між [PERSON] та [PERSON] будо зареєстровано шлюб, від вказаного шлюбу народився син [PERSON] [INFO] . В подальшому 31.10.2018 р. Святошинським районним судом м.Києва з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини та дружини. Як вказують позивачі, одразу після народження дитини відповідач почала чинити перешкоди позивачам [PERSON] , [PERSON] у спілкуванні з онуком, не надавала можливості їм сілкуватись з дитиною, в подальшому вказані перешкоди відповідач почала чинити і позивачу [PERSON] , тому він вимушений був звернутись до служби в справах дітей Святшинської районної в м.Києві державної адміністрації, розпорядженням якої було визначено способи участі батька в вихованні та спілкуванні з дитиною, однак і вказане розпорядження відповідач виконувати не бажає, між ними виникають постійні непорозуміння щодо участі позивача у вихованні сина, відповідачем постійно створюються штучні перешкоди, які позбавляли позивачів можливості приймати належним чином участь у спілкуванні та вихованні дитини. Мирним шляхом врегулювати спір не вбачалось можливим, всі спроби позивачів призводили до конфліктів, оскільки відповідач перешкоджає позивачу бачитись з їх спільною дитиною, в зв`язку з чим позивачі вимушені звернутись до суду за захистом своїх прав з даним позовом. Вказуючи на те, що протиправними діями відповідача позивачу [PERSON] завжана і моральна шкода, просив вказану шкоду стягнути на його користь в розмірі 30000 грн. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 13.05.2019 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.05.2019 року, задоволено заяву про забезпечення позову [PERSON] , зобов`язано [PERSON] , не чинити перешкоди [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] : у спілкуванні з малолітнім [PERSON] , [INFO] та зобов`язати надати зустрічі з дитиною згідно вказаних у розпорядженні Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 27.12.2018 року дні та години. 04.11.2019 р. відповідачем [PERSON] подано до суду відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач просить в задоволенні заявлних позових вимог відмовити. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 22.11.2019 р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити з викладених в ньому підстав, [PERSON] , [PERSON] вказували суду на те, що позивач [PERSON] їх син, після того як він почав проживати окремо з дружиною, відповідачем по справі, остання не надавала їм можливості бачитись з дитиною, [PERSON] неодноазово з сином в дні визначні розпорядженням приїздили додому до невістки і або їм не відчиняли двері, або з інших надуманих підстав дитину їм не надавали, зазначали, що за їх місцем реєстрації створені всі належні умови для перебування дитини. Позивач [PERSON] також підтримав заявлені позовні вимги, вказував, що на даний час проживає в двокімнатній квартирі де створені всі належні умови для перебування дитини, а також зазначав, що відповідач не аперечує лише на побачення його з дитиною в її присутності, що порушує його інтереси, оскільки він як батько дитини бажає в повній мірі риймати участь в виховані дитини, має всі необхідні навички для догляду за дитиною. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечували, просили в їх задоволенні відмовити, вказуючи на те, що відповідач не чинить перешкод в спілкуванні дитини з батьком, щодо баби та діда то останні не виявляли бажання спілкуватися з дитиною і не звертались з проханням побачитись з дитиною. Також відповідач вказувала на те, що вона не заперечує щодо зустрічей позивачів з дитиною, однак наполягає, щоб вказані зустрічі проходили лише в її присутності, оскільки дитина на даний час маленька і вона не впевена що вони взмозі самостійно доглянути дитину, тому до дсягнення шкільного віку вона наполягає, щоб зустрічі проходили виключно в її присутності та без ночівлі дитини у позивачів. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Подав суду висновок від 27.09.2019 року, відповідно до якого комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне встановити графік зустрічей батька із сином, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст. 4 ЦК України). За положенням п. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , його батьками зазначено [PERSON] , [PERSON] ( а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про зміну прізвища, імені, по батькові 16.01.2002 р. [PERSON] змінив прізвище на [PERSON] ( а.с. 11 зворот). 11.09.2015 р. між [PERSON] та [PERSON] будо зареєстровано шлюб, ( а.с. 12 зворот). Від вказаного шлюбу у сторін народився син [PERSON] [INFO] ( а.с. 12). В подальшому 31.10.2018 р. Святошинським районним судом м.Києва з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини та дружини. ( а.с. 13) Відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва від 04 жовтня 2018 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано ( а.с. 14). Відповідно до розпорядження Святошинського районної в м. Києві державної адміністрації № 777 від 27.12.2018 року, судом було встановлено, що було визначено порядок зустрічей батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] - 1 та 3 суботи кожного місяця з 10 год.00 хв до 13 год. 00 хв. у присутності матері громадянки [PERSON] , 2 та 4 неділі кожного місяця з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. у присутності матері громадянки [PERSON] ( а.с.18). Згідно до актів складених [PERSON] в присутності свідків у дні визначені в розпорядженні відповідач двері квартири не відчиила, дитину для зустрічей з батьком не надала ( а.с. 18 зворот, 19). Згідно акту обстеження умов проживання від 07.11.2018 р. в квартирі [ADDRESS] за місцем мешканя батька створені всі належні умови для для перебування дитини ( а.с. 21-22). Згідно наданої суду характеристики на ім`я [PERSON] ТОВ «Сторінки України » від 12.10.2018 р. та 01.07.2019 р. останній характеризується позитивно ( а.с. 23). Як вбачається з матеріалів справи, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та відповідно до договору оренди 01 січня 2018 р. орендована [PERSON] ( а.с. 24-28). Згідно до довідки Національної поліції України від 07.05.2019 р. 02.02.2019 р., 10.03.2019 р., 20.04.2019 р. мали місце виклики від [PERSON] щодо того, що колишня дружиа не надає йому можливості бачитись з дитиною ( а.с. 57). Відопвідно до свідоцтва про міну прізвища від 19.01.2019 р. [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] ( а.с. 75). Відповідно до висновку Святошинського районної в м. Києві державної адміністрації № 107-40/7610 від 27.09.2019 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити графік зустрічей батька [PERSON] з сином [PERSON] наступним чином: перших п`ять четвергів місця з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. в присутності матері, а в подальшому 1 та 3 суботи кожного місяця з 10 год.00 хв до 13 год. 00 хв. без присутності матері, 2 та 4 неділі кожного місяця з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. без присутності матері ( а.с. 100-101). Згідно характеристи ЖБК «Обчислювач 8» від 28.10.2019 р. №185 [PERSON] хаактеризується виключно позитивно ( а.с. 121). Відповідачем в обгрунтування заперечень щодо заявлених вимог надано психологічний висновок від 30.10.2019 р. психолога КПНД №4, відповідно до якого рекомендовано зустрічі з дитиною проводити в присутності матері ( а.с. 122). Вирішити питання мировою угодою, або в позасудовому порядку сторони змоги не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 2 СК України, сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання врегульовано Сімейним кодексом України. Згідно із ч. 6 ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Частиною 6 статті 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене. Згідно положень ст. 15 ЗУ "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів; батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини У відповідності до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. За змістом ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної 20.11.1959 р. Генеральною Асамблеєю ООН, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції, дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Суд звертає увагу на те, що позивачі виявляють бажання спілкуватись та зустрічатись з дитиною, приймати участь не тільки в її утриманні а і у вихованні, що враховуючи заперечення відповідача без рішення суду змоги зробити не мають. Слід зазачити, що умови відповідача щодо встановлення графіку спілкування позивачів з дитиною без ночівлі та виключно в її присутності, не відпоовідачє інтересам позивачів та і самої дитини, оскільки після розрівання шлюбу між сторонами склались відносини, які не надають можливості сторонам спілкуватись в нормальному режимі без психологічного вливу один на одного та дитину. Суд вважає, що батькам дитини слід налагодити відносини між собою в частині досягнення належного спільного виховання дитини та знайти спільні мирні шляхи вирішення питання щодо можливості періодичного спілкування батька, діда та баби з дитиною Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що судом встановлено, що сторони не домовились про порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною її батька та баби і діда, внаслідок чого позивачі були змушені звернутися до суду з даним позовом, в якому просять визначити, зокрема, порядок та графік участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. В ході розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивачів з дитиною буде перешкоджати нормальному її розвитку, у зв`язку з чим, суд приходить до переконання, що спілкування позивачів із дитиною буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості. Суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини. Як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі від 17.08.2017 р. №9-1580/0/4-17 «Щодо окремих питань судової практики у справах про визначення місця проживання дитини» враховуючи необхідність забезпечення однакового правозастосування у справах про визначення місця проживання дитини відповідно до вимог національного сімейного законодавства, а також врахування практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі "Зоммерфельд проти Німеччини" ("Sommerfeld v. Germany") від 08.07.2003 р., "Цаунеггер проти Німеччини" ("Zaunegger v. Germany") від 03.12.2009 р.). Слід також зазначити, що порядок виховання та спілкування з дитиною встановлюється шляхом особистого спілкування, і ні законодавством України та положеннями міжнародних договорів не встановлена дистанційна участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, у тому числі шляхом залучення до такого спілкування сторонніх осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України» суд зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden від 27 листопада 1992 року), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року). Суд наголошує, що для дитини вкрай важлива комунікація батьків у спілкуванні між собою в питаннях виховання останньої, що батьками, як встановлено судом, не здійснюється. Батьками, сторонами у справі, - не досягнуто компромісу щодо способів участі матері у вихованні доньки, при цьому увага матері у житті дитини безкомпромісно є важливими елементом її розвитку в психологічному аспекті. Сторони по справі, як батьки малолітньої дитини, бажають забезпечити її належне виховання, однак, в той же час, належного компромісу щодо часу проведення матері з дитиною досягнуто не було, конфліктні ситуації спричинені виключно на ґрунті неприязних стосунків батьків між собою. Суд вважає за необхідне зазначити про те, що саме батьки, як матір, так і батько, несуть відповідальність по відношенню до малолітньої дитини, та саме вони повинні докласти усіх зусиль для того, щоб у їх дитини виникало прагнення бути як із мамою, так і з татом. При цьому, на обох батьках лежить відповідальність за збереження психічної рівноваги дитини, що досягається шляхом уникнення конфліктних, напружених стосунків між батьками, оскільки, саме це в подальшому може бути причиною початку емоційних розладів у дитини. Важливо підтримувати позитивні, неконфліктні взаємини з колишнім чоловіком (дружиною), зберігати незгоду між собою у таємниці від дитини, досягти співробітництва в інтересах дитини. З урахуванням вищевикладеного, на підставі зібраних доказів, приймаючи до уваги те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька та баби і діда з дитиною, а також беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, стан їх здоров`я, вік дитини, беручі до увагу що обоє батьків мають рівні права щодо спілкування з дитиною та участі у їх вихованні незалежно від того, з ким проживає дитина, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову щодо встановлення в судовому порядку способу та графіку участі батька, діда та баби у вихованні та спілкуванні з дітьми. Однак, суд вважає, що графік (регламент) такого спілкування має бути визначений із врахуванням інтересів дитини та має бути таким, що не порушує режиму дня та в майбутньому навчання дитини, не відриватиме її від нормального, звичайного для нього середовища та не заважатиме нормальному її існуванню і, при цьому, не порушуватиме принципу рівності прав батьків при участі у вихованні дітей. Так, визначаючи способи та графік участі позивачів у вихованні малолітнього сина та онука та визначаючи години спілкування, судом враховано те, що на даний час дитина дещо втратила зв`язок зі своім батьком, бабою та дідом, в зв`язку з чим необхіден час для відновлення стосунків між ними. З урахуванням того, що дитина на даний час не відвідує навчальний заклад та з метою підтримання нормальної фізіологічної рівноваги дитини, суд вважає за доцільне визначити дні спідкування дитини з батьком та бабою і дідом за наступним графіком: - Перші 10 ( десять) зустрічей батька, бабусі та дідуся з дитиною провести за присутності матері кожної першої та третьої суботи місіця з 10 год.00 хв. до 14 год. 00 хв., - Наступні 5 ( п`ять) зустрічей батька, бабусі та дідуся з дитиною провести за присутності матері кожної першої та третьої суботи місіця з 10 год.00 хв. до 20 год. 00 хв. - В подальшому визначити наступний графік зустрічей батька, бабусі та дідуся з дитиною без присутності матері але за попереднім погодженням з матір`ю та з урахуванням стану здоров`я дитини); -кожної першої та третьої суботи місця з 10 год ранку до 18 год. неделі. Також, з метою уникнення в подальшому між стонами суперечок з приводу графіку зустрічей з дитиною, суд вважає можливим виішити питання і на період досягнення дитиою шкільного віку та визначити, що після досягнення дитиною шкільного віку, батько та баба і дід мають право на зустрічі з дитиою - щорічно по сім днів поспіль в період шкільних зимових канікул (без присутності матері, але за попереднім погодженням з матір`ю та з урахуванням стану здоров`я дитини); - щорічно 14 днів поспіль в період шкільних літніх канікул (без присутності матері, але за попереднім погодженням з матір`ю та з урахуванням стану здоров`я дитини). Разом з тим, суд звертає увагу сторін на те, що вони, як батьки дитини, незважаючи на взаємні непорозуміння між собою, - мають вжити заходів щодо уникнення конфліктних, напружених стосунків між собою з метою досягнення співробітництва в інтересах дитини, в тому числі, знайти можливі шляхи вирішення проблем спілкування позивачів із дитиною засобами телефонного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між ними. Щодо заявлених позивачем [PERSON] вимог про стягнення моральної шкоди, суд вважає, що дані вимоги задоволенню не підлягають з огляду на те, що не є жодним чином обгрунтованими в розумінні ст. 23 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial