Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

29.09.2015 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача на його користь суму втрат від інфляції за прострочення сплати аліментів у розмірі 19\~499 грн. 28 коп. В обґрунтування позову посилався на те, що рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 16.05.2011 року по справі №2036/2-665/11р за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки з 14.11.2008 року по 22.02.2011 року, на користь [PERSON] було стягнуто 30 930,74 грн. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 22.06.2011 року по справі №22-ц-12402/2011р. за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 16.05.2011 року по справі №2036/2-665/11р. - суму заборгованості по аліментах та неустойки зменшено з 30 930,74 грн. до 26\~762 грн. 52 коп. Відповідно видано виконавчий лист №2-665/11 Чугуївським міським судом Харківської області від 14.07.2011 року. На сьогоднішній день боржник [PERSON] не виконала судове рішення щодо сплати аліментів за відповідним виконавчим листом. Позивач вказує у позові те, що боржник зареєстрована за адресою: [INFO], а фактично останнє відоме місце її проживання: [INFO], і, на його думку, цим боржник ускладнює виконання рішення, оскільки виконавче провадження передається з одного ВДВС до іншого та цим затягується час. На підставі рішення Чугуївського міського суду Харківської області по справі №63/4147/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про вселення, [PERSON]А вселена до житлового будинку, в якому вона зареєстрована (Харківська область, Чугуївський район, с. Кам'яна Яруга, пров. Першотравневий, буд. 15). Та відповідно до статті 20 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу. [PERSON] зазначає, що з моменту набрання законної сили рішенням суду про стягнення аліментів та неустойки з [PERSON] на користь [PERSON] в період з 14.11.2008 року по 22.02.2011 року на суму 26 762 грн. 52 коп. пройшло більше 4 років, протягом яких інфляція в Україні досягла більше 100 %, а законом передбачено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації. Позивач, посилаючись на те, що спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року, то розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно п. 8 ст. 8 ЦПК України, у порядку, передбаченому ЗУ "Про індексацію грошових доходів населення". Також [PERSON] вказує, що відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідні індекси розраховуються Державним комітетом статистики України, починаючи з серпня 1991 року щомісячно і публікуються, зокрема, у газеті "Урядовий кур'єр". Повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на Державний комітет статистики України, ці показники, згідно зі статтями 19, 21 і 22 Закону України "Про інформацію" є офіційними. Отже заборгованість відповідачки перед позивачем, станом на 01.09.2015 року становить 26\~762,52 грн., втрати від інфляції складають відповідно 19\~499,28 грн., які позивач і просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали вимоги, викладені у позовній заяві, в повному обсязі, просили суд задовольнити позов, стягнути суму втрат від інфляції за прострочення сплати аліментів, посилаючись на норми ст. 625 ЦК України та ст. 184 СК України. Представник відповідача проти позову категорично заперечував, посилаючись на те, що відсутні жодні підстави для задоволення позовних вимог. Зазначив, що відповідальність за прострочення аліментів встановлена ст. 196 СК України. Норми ст. 625 ЦК України, на його думку, вказані спірні відносини не регулюють, аліменти та пеня, нараховані на несвоєчасну сплату, не є обєктом індексації. Крім того, [PERSON] зазначив, що розрахунок ціни позову, на який посилається позивач, не відповідає вимогам ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року та порядку проведення індексації, затвердженого Постановою КМУ за №1078 від 17.07.2003 року. Відповідно до висновку спеціаліста-аудитора від 09.12.2015 року втрати від інфляції за зазначений період становлять 970,93 грн., але спеціаліст у висновку теж вказує на те, що аліменти та пеня, нарахована за несвоєчасну сплату, не є обєктом індексації. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Згідно зі ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності зі ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 11 того ж кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, передбачено ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Судом встановлено та не оспорюється сторонами по справі, що сторони перебували у шлюбі з 18.03.2000 року по 28.10.2008 року, від шлюбу є дитина [PERSON]А, який після розірвання шлюбу залишився проживати з батьком. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 20.03.2009 року, [PERSON] зобовязано сплачувати аліменти на користь [PERSON] у розмірі 233 грн. щомісячно до досягнення повноліття [PERSON] Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 16.05.2011 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] заборгованість по аліментам та неустойка за прострочку їх сплати в розмірі 30\~930,74 грн. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 22.06.2011 року зазначене рішення суду було змінено, зменшено розмір стягнень, а саме стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по аліментам в період з 14.11.2008 року по 22.02.2011 рік та неустойки за прострочення сплати аліментів за цей період в сумі 26\~672, 52 грн. (а.с.3-9). На підставі чого видано виконавчий лист №2-665/11 Чугуївським міським судом Харківської області від 14.07.2011 року (а.с.10-11). Відповідно до висновку спеціаліста аудитора [PERSON] для розрахунку вибраний базовий місяць (стання подія). В якому призначено судом стягнення заборгованості по аліментах та неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 14.11.2008 року по 22.02.2011 рік в сумі 26\~672, 52 грн. та введений розмір заборгованості на цю дату. При цьому спеціаліст зазначає, що індексацію грошових доходів населення (зокрема аліментів) проводять, якщо розмір індексу споживчих цін перевищив поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101%, і здійснюється з першого числа місяця, наступного за місяцем в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. У випадку Репіних поріг інфляції був перевищений у березні 2014 року (102,2%), опублікований в Урядовому курєрі №65 від 09.04.2014 року, то індексація з урахуванням цього показника відбудеться в квітні 2014 року. Сума індексації визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на розмір приросту індексу споживчих цін, поділений на 100% (27643,45-26672,52=970,93 грн.). Також спеціаліст зазначила, що індексації підлягають аліменти в межах прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Розмір аліментів, визначених в твердій грошовій сумі 233 грн. не перевищує розміру прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років. Прожитковий мінімум для дітей зазначеного віку, встановлений ЗУ «Про Державний бюджет на 2014 рік» і становить 1286 грн., на 2015 рік січень-вересень 1286 грн., вересень-грудень 1455 грн. Стаття 60 ЦПК України зазначає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір зазначено в частині 3 цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою ч. 3 ст. 51 Конституції України. За змістом статті 180 СК України - батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із засобів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Частина 2 ст. 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів, підлягає індексації відповідно до закону. Оскільки спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», то розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно п. 8 ст. 8 ЦПК України, у порядку, передбаченому Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Тобто, як вбачається із вищезазначених норм закону, а також, згідно правової позиції Верховного суду України у справі №6-113цс13 - індексації підлягає розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, а не стягнута раніше рішенням суду неустойка (пеня) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, відповідно до вимог ст. 196 СК України. Стаття 8 Сімейного кодексу України наголошує, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім'ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Проте спірні правовідносини регулюються вищенаведеною нормою ст. 196 СК України, якою передбачена відповідальність за прострочення сплати аліментів, у зв`язку з чим у даному випадку положення ст. 625 ЦК України (відповідальність за порушення грошового зобов"язання) не застосовуються., а відтак вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача втрат від інфляції за прострочення сплати аліментів у розмірі 19\~499, 28 грн. задоволенню не підлягають. Крім того, Верховний суд України відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 40 Закону України від 7 липня 2010 року №2453- VI «Про судоустрій і статус суддів» здійснив аналіз практики застосування статті 625 ЦК України в цивільному судочинстві з метою забезпечення однакового застосування законодавства у вирішенні справ зазначеної категорії, виявлення проблемних і спірних питань у судовій практиці, в якому зазначив, що передбачена ст. 625 ЦК України відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Зокрема, дія ст. 625 ЦК України не поширюється на сімейні правовідносини. До правовідносин, які виникли внаслідок прострочення сплати аліментів може бути застосовано спеціальну норму права, а саме ст. 196 СК України, а не ст. 625 ЦК України.

Outcome: dismissed