Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом,відповідно до якого зазначив,що З 27.01.1994 року по 10.03.2010 року він перебував у шлюбі з [PERSON] Під час шлюбу ними було придбано автомобіль Honda CRV д.н. [NUMBER] 2008 року випуску та зареєстровано за відповідачкою 08.10.2008 року, про що свідчить технічний паспорт, довідка ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Буча та м. Ірпінь при УДАІГУМВС України в Київській області від 05.05.2013 р. У період з 1.03.2013 по 12.06.2013 року Ірпінським міським судом розглядалася цивільна справа № 367/1179/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя. Серед майна, що підлягало розподілу, був зазначений вище автомобіль. Вказане підтверджується ухвалою суду від 1.03.2013 р. про відкриття провадження у справі та рішенням суду від 12.06.2013 р. по цій справі. Разом з тим, 3.04.2013 р., (під час розгляду справи про розподіл майна) відповідачка-1, без погодження з позивачем, з метою уникнення від поділу майна подружжя, продала вказаний автомобіль своїй дочці [PERSON], про що свідчить довідка № 237 від 04.06.2013 р. та довідка-рахунок ААВ № 134421, що видана 03.04.13 р. ПрАТ "Республіканський автоцентр". Вказане грубо порушило законні права та інтереси позивача та стало підставою для відмови в позові про розподіл майна. Позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля Honda CRV д.н [NUMBER] від 03.04.2013р,укладений між [PERSON] та [PERSON].Визнати за ним право власності на 12 частину автомобіля Honda CRV д.н [NUMBER] Визнати за [PERSON] право власності на 12 частину автомобіля Honda CRV д.н [NUMBER]. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з»явились,про день розгляду справи були повідомлені належним чином,шляхом розміщення оголошення у газеті,тому суд відповідно до ст..224 ЦПК України постановив по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким,що підлягає до задоволення. Відповідно до ст.3 ЦПК України «Кожна особа має право у порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів.У випадках,встановлених законом,до суду можуть звертатися органи та особи,яким надано право захищати права,свободи та інтереси інших осіб,або державні чи суспільні інтереси». Відповідно до ст..11 ч 1 ЦПК України «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі». Відповідно до ст.. 60 ЦПК України»Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених ст.. 61 цього Кодексу». Відповідно до ст.. 61 ч 3 ЦПК України «Обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини». Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] з 27.01.1994 року по 10.03.2010 р., про що свідчать свідоцтво про укладення шлюбу та рішення Ірпінського міського суду від 10.03.2010 р. по справі № 2- 824/10. Під час даного шлюбу ними було придбано автомобіль Honda CRV д.н [NUMBER],який 08.10.2008р був зареєстрований на відповідачку [PERSON]Дана обставина встановлена рішенням Ірпінського міського суду від 12.06.2013р,яке набрало законної сили (а.с.14).Рішенням Ірпінського міського суду від 10.03.2010р шлюб було розірвано (а.с. 15). Також,у судовому засіданні було встановлено,що у період розгляду Ірпінським міським судом цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя, 3.04.2013 р., відповідачка [PERSON], без погодження з позивачем, продала вказаний автомобіль своїй дочці [PERSON], про що свідчить довідка № 237 від 04.06.2013 р. та довідка-рахунок ААВ № 134421, що видана 03.04.13 р. ПрАТ "Республіканський автоцентр"(а.с.6-10). Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ст. 68 цього Кодексу розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 369 ЦК України встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Виходячи із встановлених судом обставин та наведених норм закону, суд дійшов висновку, що автомобіль Honda CRV д.н [NUMBER] є спільним сумісним майном позивача та відповідачки [PERSON], оскільки його було придбано ними за час перебування їх у шлюбі і право спільної власності на нього не припинилось після розірвання шлюбу. Враховуючи, що відповідачка [PERSON] відчужила зазначений вище автомобіль без згоди на те позивача (що суперечить нормам ст. 369 ЦК України), суд визнає договір купівлі-продажу такого автомобіля недійсним. Позивач просить визнати за ним право власності на 12 частину автомобіля Honda CRV д.н [NUMBER].Дані вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 70 СК України "У разі поділу майна,що є об"єктом спільної сумісної власності подружжя,частки майна дружини та чоловіка є рівними,якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Поскільки зазначений автомобіль був придбаний у період шлюбу позивача з відповідачкою [PERSON],то він є об»єктом спільної сумісної власності і частки позивача та відповідачки у праві власності на вказаний автомобіль є рівними .Тому суд визнає за позивачем та відповідачкою [PERSON] право власності по 12 частині автомобіля Honda CRV д.н [NUMBER] як на частку у спільному майні подружжя . На підставі ст..60,65,68 СК України,ст.. 203,215 ,216 ЦК України ,

Outcome: approved