Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивач Публічно акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" через свого представника Сафір Ф.О. звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 09 березня 2006 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та громадянином України [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 09.03.2006 року відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 4 000, 00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном проведення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язався повернути позивачу суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом згідно умов договору, та виконувати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені договором. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконував, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 19.09.2013 року у розмірі 28 290 гривень 12 копійок, що складається з заборгованості за кредитом - 3 980 гривень 20 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитними коштами - 22 486 гривень 58 копійок, штраф (фіксована частина) - 500 гривень 00 копійок, штраф (процентна складова) - 1 323гривень 34 копійок. Тому позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 28 290 гривень 12 копійок, судовий збір. в розмірі 282, 90 гривень. В судове засідання позивач не направив свого представника, проте на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Згідно ст. 158 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, не заперечував факт отримання кредиту у розмірі 4 000 гривень на платіжну картку, проте просив застосувати строки позовної давності та у задоволенні позову просив відмовити. Додатково зазначивши, що є інвалідом третьої групи, безробітний, фінансовий стан йому не дозволяє сплатити заборгованість за кредит. Представник відповідача - адвокат [PERSON], яка діє за договором про надання правової допомоги від 17 березня 2017 року на підставі витягу з ЄРАУ ( а.с. 51-52) позовні вимоги не визнала, підтримала правову позицію свого довірителя та просила у відповідності до ч.4 ст. 267 ЦК України застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заслухавши пояснення відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, аналізуючи викладені обставини, з урахуванням заперечень відповідача та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, на основі з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, виходячи з наступного. Виходячи із принципу змагальності сторін закріпленому у ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а тому суд вважає, що позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги до відповідача. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільно-процесуального кодексу України. Як слідує із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 09.03.2006 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено договір № б/н про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Договір, підтверджується підписом у заяві (а.с. 8-9). Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною договору (а.с.13), відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитним лімітом, по відсотках за його користування, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, Правилами користування платіжними катками та тарифами банку. Відповідно до п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг ( а.с. 11), підписанням договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений з Тарифами банку, Умовами і правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, які зобов'язується виконувати. Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг ( а.с. 13), при порушенні клієнтом строків виплат по будь - якому із грошових зобов'язань, передбачених договором, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+ 5% від суми позову. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін (а.с. 14). Згідно п.6.6 Умов та надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку (а.с. 13). Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості [PERSON] по договору № б/н укладеного 09.03.2006 року, станом на 19.09.2013 року заборгованість [PERSON] по кредиту становить 28 290 гривень 12 копійки (а.с.3-4). Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. В судовому засіданні відповідач підтвердив наявність заборгованості. Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту , вимог розумності і справедливості. Статтею 629 ЦК України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами. Згідно з наданим позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] по договору № б/н укладеного 09.03.2006 року заборгованість станом на 19.09.2013 року становить: за кредитом - 3 980 гривень 20 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитними коштами - 22 486 гривень 58 копійок, штраф (фіксована частина) - 500 гривень 00 копійок, штраф (процентна складова) - 1 323гривень 34 копійок, всього сума заборгованості складає 28 290 гривень 12 копійок (а.с. 3-4). Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 08 червня 2016 року, справа № 6-3006цс17, відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Пунктом 3 частини першої статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 цього Кодексу визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від тривалості правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється окремо за кожний день (місяць) нарахування пені. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. При цьому, наведені Банком розрахунки обґрунтовані наявними у справі доказами, в межах заявлених позовних вимог, враховано період порушення відповідачем умов договору, строк позовної давності Банком не пропущений. Оскільки за положеннями Анкети-заяви, яка містить особистий підпис про ознайомлення, а відтак й згоду відповідача [PERSON] з такими Умовами кредитування, передбачений обов'язок відповідача сплатити штраф 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій, розрахунок позивачем штрафних санкцій виконаний виходячи з фіксованої суми штрафу та суми заборгованості по кредитному договору на час звернення до суду із зазначеним позовом, підстав для застосування п. 1 ч. 2 ст. 258, ч. 4 ст. 267 ЦК України не вбачається. (а.с.5-9) Враховуючи, що відповідач порушує свої зобов'язання за договором та не погашає виниклої заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "Приват Банк" про стягнення заборгованості є законними і обґрунтованими. Оскільки , відповідачем, у відповідності до вимог ст. 10,60 ЦПК України, не надано доказів того, що останній не користувався кредитними коштами шляхом зняття їх з кредитної карти, не здійснював платежів та інших операцій за платіжною карткою, які вказані у виписці по рахунку відповідача. Разом з тим, як вбачається з наданих представником позивача документів, відповідач [PERSON] отримавши кредитну карту № 4405885028537097 здійснював зняття коштів з вказаної картки у відділенні Банку, тобто користувався наданими кредитними коштами.. Дослідивши наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, суд вважає даний розрахунок правильним, оскільки в ньому враховані усі платежі, які були здійснені відповідачем за весь час користування грошовими коштами та платежі, які йшли на погашення відсотків за користування грошовими коштами та на погашення боргу ( .с. 3-4; 69-71). Розрахунок заборгованості містить розмір відсоткової ставки, ставки пені, суми нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі окремо по відсотках, пені, тілу кредиту; суму нарахувань по кожному з видів зобов'язань, у тому числі накопичувальним порядком. Усі нарахування, зазначені у розрахунку заборгованості, є прозорими, простими для сприйняття та такими, що не потребують будь-яких спеціальних знань для їх сприйняття та аналізу. Відповідач та представник відповідача не надали суду переконливих доказів на спростування розрахунку наданого позивачем, не було спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості, доводів невідповідності розрахунку Умовам та Правилам та вимогам закону наведено не було, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 28 290 гривень 12 копійок Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в сумі 282 гривні 90 копійок. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 11, 16, 509, 525, 526, 536, 589, 590, 627, 629, 1050, 1054 ЦК України і

Outcome: approved