Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про виселення з приватного житлового будинку та зняття з реєстрації. Зазначав, що йому на праві приватної вланості житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] та житловий будинок, що розташований по [ADDRESS]. Він постійно проживає в житловому будинку по [ADDRESS]. Його донька [PERSON], яка є відповідачем по даній справі, без його згоди вселилася до його будинку разом зі своєю донькою [PERSON] Проживання [PERSON] в його будинку стало нестерпним, окілька остання зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, часто влаштовує сварки та навіть бійки, принижує його перед сусідами та родичами. Він неодноразово звертався до міліції, прокуратури аби захистити себе від відповідачки. Йому стало також відомо, що відповідачка без його згоди зареєструвалася в його будинку, де вона проживає. Представник позивача під час судовогшо засідання позовні вимоги пфідтримав повністю, просив задовольнити позовні вимоги. [PERSON] та [PERSON] з позовними вимогами не згідні, просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Крім того, [PERSON] суду пояснила, що вона зареєстрована у спірному будинку з 2001 року, що підтверджується адресно-довідкового підрозділу УДМС України Черкаської області. Представники третіх осіб у судове засідання не з"явились, оджнак в матеріалах справи є їх заяви, в яких вони просять провести засідання без них, з позовними вимогами вони не згідні. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що позивачу на праві приватної вланості належить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] та житловий будинок, що розташований по [ADDRESS]. Він постійно проживає в житловому будинку по [ADDRESS]. З 2001 року [PERSON], яка є відповідачем по даній справі, зі своєю донькою [PERSON], проживають у спірному будинку, що розташований по [ADDRESS]. [PERSON] там з цього періоду зарестрована в зазначенму вище будинку ( а.с.37). [PERSON] Проживає разом з [PERSON], однак не зареєстрованою за місцем проживання ( а. с. 102). Відповідно до ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім"ї або інші особи, які проживають разом з ним, симтематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не запризначенням, або систематично порушують правила спіжиття роблять неможливим для інших проживання із ним в одній квартирі чи одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Суд вважає, що в цій частині позовних вимог необхідно відмовити у їх задоволенні, оскільки позивач і відпоідачі проживають в різних будинках, а ст. 116 ЖК України застосовується тільки в тих випадках, коли сторони проживають в одному будинку. Крім того, позивач відповідно до ст. 10 ЦПК України не надав суду доказів, які б свідчили про те, що відповідачі псують або руйнують житловий будинок, або використуовують його не за призначенням, або систематично порушують правила співжиття . Також позивач не надав доказів, що відповідачі самоправно зайняли жиле приміщення. Позивач також просив зняти з реєстрації відповідачів, мотивуючи тим, що вони без його дозволу поселилися в житловому будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви, запиту органу реєстраціїь за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов"язані із зняттям з реєст рації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов"язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстаційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71,72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Як було зазначено вище, що [PERSON] проживає у спірному будинку без реєстрації, зареєстрована тільки [PERSON] В даному випадку суд вважає, що позов в чстині зняття з реєстрації теж не підлягає задоволенню, оскільки не вирішено було питання відносно [PERSON] про право її користування житловим будинком, що розташований по вул. Леніна, 3 м. Кам"янка.

Outcome: dismissed