Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до Державного підприємства «Ізюмський приладобудівний завод» Державного концерну «Укроборонпром» про зобов`язання видати довідку про заробітну плату за роботу\~ по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 05 травня 1986 року по 03 червня 1986 року для призначення пенсії у відповідності до частини другої статті 27 Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 57 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що він має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ІІ категорії, є пенсіонером за віком. У період часу з 04.05.1986 року по 07.06.1986 року він у складі Харківського батальйону воєнізованої пожежної охорони МВС СРСР військової частини № 104602 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в третій та другій зоні небезпеки. Відповідно до ст. 27 Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону. Закон України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема ст. 57 вказаного закону встановлює пільги по обчисленню середньомісячного заробітку відповідно до\~Закону України\~"Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Вказує, що пропрацював на територіях радіоактивного забруднення не менше 30 календарних днів у двох місяцях, а саме з 04 травня по 07 червня 1986 року, тому звернувся до відповідача з заявою про видачу йому довідки\~ про заробіток, за фактично відпрацьовані 30 календарних днів роботи, а саме за період з 05 травня 1986 року по 03 червня 1986 року, проте отримав відмову. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, пояснивши, що Державне підприємство «Ізюмський приладобудівний завод» Державного концерну «Укроборонпром» вважає вимоги позивача необґрунтованими, а свої дії правомірними, посилаючись, що зазначені у запиті позивача довідки видаються на підставі первинних документів. Довідку видати не має можливості в зв`язку з відсутністю на підприємстві первинної\~ бухгалтерської документації відповідно до якої нараховувалась заробітна плата. Представник відповідача [PERSON] при вирішенні справи поклалась на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає доводи позивача доведеними, а позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Позивач [PERSON] має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ІІ категорії, є пенсіонером за віком.(а.с.7) Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України надано кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Статтею 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування. Відомості про встановлення умов і розмірів оплати праці та умов їхнього запровадження по конкретних особах повинні мати, а отже й надавати, виключно підприємства, де працювали ці особи, або їхні правонаступники. Інші підприємства, органи державної влади тощо не можуть надавати довідок про заробіток по конкретних особах, які не працювали і не працюють у цих підприємствах, органах державної влади. Отже, законом покладено обов`язок на роботодавця видавати працівникам довідку про заробітну плату, вказана норма є імперативною. Відповідно до ст. 27 Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону. Стаття 57 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлює пільги по обчисленню середньомісячного заробітку відповідно до\~Закону України\~"Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". У разі обчислення пенсії відповідно до\~частини другої\~статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення. Якщо особа, яка звернулася за пенсією, пропрацювала на територіях радіоактивного забруднення: менше 12 місяців, - середньомісячний заробіток визначається шляхом поділу загальної суми заробітку за календарні місяці роботи на кількість цих місяців; не менше 30 календарних днів у двох місяцях, - середньомісячний заробіток визначається за будь-які фактично відпрацьовані 30 календарних днів роботи; менше місяця, - середньомісячний заробіток визначається за цей календарний місяць з додаванням до заробітку на основній роботі. Обчислення пенсій відповідно до Закону здійснюється на підставі довідок про заробітну плату, які відповідно до ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видаються установами та організаціями на підставі первинних документів (особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату). Підставою для проведення розрахунку заробітної плати за роботу в зоні відчуження являються первинні документи про нараховану заробітну плату та фактичну тривалість роботи безпосередньо в зоні відчуження. Видача таких довідок про заробітну плату проводиться підприємствами відповідно до первинних документів про період участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за нормативними документами того часу. Зокрема, у 1986 році за: постановою ЦК КПРС, Президії ВР СРСР та ВЦРПС від 07.05.1986 року №524-156; розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 року №964-рс; постановою Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 №1031-рс; постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 року №665-195 (постановою УРСР від 10.06.1986 року №207-7). Правилами ст. 49 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду саме в зв`язку з відмовою відповідача видати йому довідку про заробітну плату за роботу в зоні відчуження за період з 05 травня по 03 червня 1986 року, однак останній дані вимоги до та під час судового розгляду не виконав. Щодо вимог позивача, надати довідку в змісті якої має бути визначена заробітна плата за фактично відпрацьовані 30 календарних днів з 05 травня 1986 року по 03 червня 1986 року за роботу в\~ зоні відчуження,\~ слід зазначити наступне. Як зазначалось вище, та не оспорювалось позивачем та представником відповідача, видача довідок про заробітну плату повинна проводиться підприємствами відповідно до первинних документів про період участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за нормативними документами того часу. Однак слід врахувати, що вразі відсутності відповідних документів за певний період часу, будь то вони були втрачені або взагалі не існували, вони не можуть бути внесені в довідку, а й відповідно в разі здійснення запиту щодо отримання відповідної інформації, уповноважена особа щодо її надання, вправі лише надати інформацію щодо відсутності відповідних відомостей. Згідно довідки Головного Управління МНС України в Харківській області від 27.12.2011 року № 020-6889/310 [PERSON] дійсно приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі Харківського батальйону воєнізованої пожежної охорони МВС СРСР військової частини № [NUMBER] \~ в період з 4.05.1986 року по 07.06.1986 року без вихідних та святкових днів\~ в третій та другій зоні небезпеки.(а.с.10) Отже, достатньо доказів, які підтверджують факт виконання [PERSON] робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 05 травня 1986 року по 03 червня\~ 1986 року включно. За таких обставин вбачається, що дії відповідача щодо відмови надання позивачу довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження\~\~ за 30 календарних днів з 05 травня 1986 року по 03 червня 1986 року є неправомірними та порушують права позивача. Відповідно до ст.ст. 10, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Враховуючи викладене, в зв`язку з встановленими судом обставинами, суд вважає, що позивач надав суду достатні та беззаперечні докази в обґрунтування своїх позовних вимог та спростував викладені відповідачем заперечення проти позову. З огляду на вищевикладене та сукупність досліджених судом доказів, які доводять вимоги позивача та спростовують доводи відповідача, суд приходиться до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved