Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

03 січня 2018 року до Голосіївського районного суду суду м. Києва надійшла позовна заява ПрАТ "СК "Уніка" до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування. В обгрунтування позовних вимог ПрАТ "СК "Уніка" зазначає, що 05 березня 2014 року між ПрАТ "СК "Уніка" та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" було укладено договір добровільного страхування № 001800/4002/0000021, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, пов"язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - автомобіля [NUMBER]. 26 червня 2014 року приблизно о 15 год 35 хв. на вул. Васильківській, 22 в м Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів - автомобіля "Форд" номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], що належить ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", під керуванням водія [PERSON] Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження, зокрема передньої частини внаслідок дій [PERSON], який ним керував, а задню частину пошкоджено внаслідок неправомірний дій відповідача. ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" своєчасно звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок зіткнення, складала 30 496 грн. 81 коп. Згідно умов договору страхування, заяви страхувальника та страхового акту 00146180 07 серпня 2014 року було сплачено страхове відшкодування в загальному розмірі 99 240 грн. 19 коп. Позивачем відокремлено із загальної суми страхового відшкодування шкоду, завдану саме задній частині застрахового автомобіля, яка становить 30 496 грн. 81 коп. За таких підстав, позивач просить стягнути з [PERSON] суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 30 496 грн. 81 коп. та 1 600 грн. сплаченого судового збору. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. 28 лютого 2018 року представник ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" подав до суду заяву про поновлення строку, в якій просить визнати причину пропуску поважною. (а.с. 67) Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та заперечував проти їх задоволення, посилаючись на виникнення між сторонами у справі суброгаційних, а не регресних правовідносин, а також вважає завищеною суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 30 496 грн. 81 коп., зважаючи на обсяг механічних пошкоджень, отриманих автомобілем [NUMBER] під час зіткнення. 28 лютого 2018 року подав відзив на позовну заяву та заяву про застосування строків позовної давності (а.с. 82, 115) Третя особа - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в судове засідання не забезпечив явку свого представника, надіслав клопотання про розгляд справи без участі представника банку. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 26 червня 2014 р. відповідач [PERSON], керуючи автомобілем "Форд" номерний знак [NUMBER], та, рухаючись по вул. Васильківській в м. Києві, не врахувв дорожньої обстановки та не витрмав безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER] та були заподіяні механічні пошкодження, вартість яких позивачем ПрАТ «СК «Уніка», як страховиком потерпілої особи ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", була виплачена останньому у розмірі 99 240 грн. 19 коп. На підтвердження суми матеріальної шкоди у зазначеному розмірі 99 240,19 грн. позивач надав суду страховий акт № 00146180 від 07.08.2014 р. (а.с. 38), з якого вбачається, що страхова сума становить 242 000 грн., сума попередніх страхових віщшкодувань - 19 133,70 грн. Указане свідчить, що зазначену ДТП позивачем, як страховиком потерпілої особи, було визнано страховою подією, а також розрахована сума страхового відшкодування у розмірі 99 240 грн.19 коп., яка і була виплачена потерпілому, відповідно до платіжного доручення №007822 від 08.08.2014 р. (а.с. 40), відповідно до договору добровільного страхування № 001800/4002/0000021 від 05.05.2014 р. (а.с. 5) Згідно постанови судді Голосіївського районного суду м.Києва від 14 липня 2014 року винною особою в ДТП визнаний відповідач [PERSON], який притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. (а.с. 17) Указана постанова не оскаржувалась. В силу ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Оскільки внаслідок зазначеного ДТП автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження, зокрема передньої частини внаслідок дій [PERSON], який ним керував, а задню частину пошкоджено внаслідок неправомірний дій відповідача, позивачем відокремлено із загальної суми страхового відшкодування шкоду, завдану саме задній частині застрахового автомобіля, яка становить 30 496 грн. 81 коп. В обгрунтування матеріального збитку, завданого віповідачем, позивач надав звіт№ 19С/07/14 від 17.07.2014 р. про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику ТЗ, згідно якого вартість відновлювального ремонту становить 30 530 грн. 20 коп, а матеріальний збиток - 19 586 грн. 39 коп. (а.с. 44) Позивач ПрАТ «СК «Уніка», вважаючи, що виплата повинна бути здійснена у розмірі 30 496 грн. 81 коп., 29 грудня 2017 року звернувся у Голосіївський районний суд м. Києва з відповідним позовом. З матеріалів справи вбачаться, що під час судового розгляду цивільної справи № 752/20873/14-ц за позовом ПрАТ "СК "Уніка" до [PERSON] про стягнення збитків в порядку регресу ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 травня 2015 року призначена у справі судова автотоварознавча експертиза. Згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи № 12180/15-54 від 14 грудня 2016 р., що оригінал якого міститься в матеріалах вказаної цивільної справи, розмір матеріально шкоди (збитку) завданої власнику автомобіля [NUMBER] внаслідок пошкодження у ДТП, яка мала місце 26.06.2014 р. на вул. Васильківській в м. Києві, станом на 26.06.2014 р. становить 16 055 грн. 06 коп, а вартість відновлювального ремонту 20 641 грн. 80 коп., а станом на 14.12.2016 р. - 21 643 грн. 59 коп., а вартість відновлювального ремонту - 30 287 грн. 05 коп. Суд вважає, що позовні вимоги ПрАТ «СК «Уніка» є правомірними в частині наявності зобов»язання відповідача [PERSON] перед позивачем у розмірі 21 643 грн. 59 коп., оскільки сума страхового відшкодування була виплачена потерпілому [INFO] р. Між тим, погоджуючись з доводами відповідача про відмову у позові за пропуском позивачем строків позовної давності, суд враховує наступне. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Встановлено, що відповідач [PERSON] просив суд застосувати пропуск позивачем строку позовної давності у заяві від 27.02.2018 р. (а.с. 117) Відповідно до ст.ст.512,514 ЦК України кредитор у зобов»язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом, при цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов»язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до роз»яснень, викладених у п.27 постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року слідує, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика, суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Так, у випадку суброгації (ст.993 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування») відбувається лише заміна осіб уже в наявному зобов»язанні, із збереженням самого зобов»язання, на підставі договору страхування. А у випадку регресу (ст.1191 ЦК України) одне зобов»язання замінює собою інше, і при цьому переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Суд вважає, що відносини, які виникли між позивачем ПрАТ «СК «Уніка» та відповідачем в силу ст.993 ЦК України, носять характер суброгації, згідно якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержали страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. При цьому, обов»язок винної особи відшкодування шкоди, в силу ст.1166 ЦК України, має характер деліктного зобов»язання. Щодо особливостей застосування позовної давності, відмінність суброгаційних зобов»язальних відносин від регресного зобов»язання полягає в тому, що строк позовної давності при суброгації вираховується з моменту заподіяння шкоди, оскільки при цьому, зобов»язання залишається незмінним навіть при зміні сторін у вже наявному зобов»язанні, а при регресному зобов»язанні - одне зобов»язання замінює інше зобов»язання, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається, а тому строк позовної давності у регресних відносинах вираховується з моменту зміни первісного зобов»язання на інше зобов»язання. Враховуючи, що позивач ПрАТ «СК «Уніка" виплатив на користь свого страхувальника страхове відшкодування, до нього, в порядку та на умовах, передбачених ст.ст. 512, 514 та 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» перейшло право вимоги до винної в ДТП особи відповідача [PERSON] При цьому, слід зазначити, що деліктне зобов»язання відповідачки відшкодувати заподіяну нею шкоду потерпілій особі, не було припинено зміною кредитора, а тому в силу ст.ст. 257,262 ЦК України, право вимоги позивача до нього могло бути реалізоване лише в межах загального трирічного строку позовної давності з моменту заподіяння шкоди. В судовому засіданні встановлено, що 08 грудня 2014 р. ПрАТ "СК "Уніка" зверталося до Голосіївського районного суду м. Києва з поовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення збитків за заподіяну шкоду. (а.с. 83) Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року було відкрито провадження у даній справі. (а.с. 86) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 серпня 2017 року, вказана позовна заява ПрАТ "СК "Уніка" до [PERSON] про стягнення збитків за заподіяну шкоду залишена без розгляду. (а.с. 87, 89) Крім того, встановлено, що 26 вересня 2017 року ПрАТ "СК "Уніка" зверталася у Голосіївський районний суд м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування збитків. (а.с. 91) Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року вказана позовна заява ПрАТ "СК "Уніка" залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. (а.с. 94) Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року вказана позовна заява ПрАТ "СК "Уніка" була повернена позивачу разом із додатками до неї. (а.с. 95) Звертаючись у суд із заявою про поновлення строку, позивач посилався на те, що строк позовної давності був пропущений з поважних причин. Свої доводи позивач мотивував тим, що він не погоджується з судовими рішеннями про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки ПрАТ "СК "Уніка" зверталося до суду з клопотанням про відкладення судового розгляду справи, що не було враховано судом. Проте суд відхиляє указаний довід позивача та на підставі ч. 1 ст. 265 ЦК України вважає необхідним зазначити, що залишення без розгляду позову не зупиняє перебігу позовної давності. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed