Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське", треті особи [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 22.06.20176. приблизно о 16-30 годині [PERSON], керуючи транспортним засобом «Daewoo Matiz» державний номер [NUMBER], при виконанні маневру повороту на пр. Будівельників в м Маріуполі, допустила зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням позивача. Внаслідок чого автомобіль «Citroen» отримав технічні пошкодження та як наслідок заподіяно матеріальну шкоду. На місце дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) [PERSON] та [PERSON] склали євро протокол. Свою вину у ДТП [PERSON] визнала та в якості компенсації франшизи згідно із страховим полісом ПрАТ «СТ «Іллічівське» сплатила позивачу 510,00 грн. Після чого позивач неодноразово звертався до ПрАТ «СТ «Іллічівське» щодо відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, проте на час звернення до суду страховик добровільно не сплатив компенсацію шкоди. Позивач та представник позивача у судове засідання не з'явились, надали до суду заяви в яких просили розглянути справу за їх відсутності, у разі відсутності у судовому засідання відповідача, не заперечували проти заочного розгляду справи та просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач повторно у судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Третя особа [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд вважає, що причини неявки відповідача та третьої особи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не є поважними, у зв'язку з чим, за відсутності заперечення позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст.169, ст.\~224 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась у відповідності до ч.2\~ст.197 ЦПК України, у зв'язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Зясувавши обставини справи, дослідивши зібрані по справі письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке. Відповідно до ч. 1ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено що 22.06.2016 р. по пр. Будівельників у м. Маріуполі близько 16.30 годині [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], потрапила у дорожньо-транспортну пригоду, а саме: здійснила наїзд на автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП транспортний засіб позивача зазнав технічних пошкоджень. Після ДТП, її учасники, погодивши всі обставини виникнення ДТП, вирішили не фіксувати ДТП шляхом складання протоколу працівниками поліції, а скласти спільне повідомлення про ДТП (Європротокол). На час виникнення ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Daewoo Matiz» державний номер [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «СТ «Іллічівське», поліс №АЕ 5790613. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER] [PERSON] застрахована у ПрАТ "СК "Арсенал Страхування". За змістом відповідей М(т)СБУ та НАЦКОМФІНПОСЛУГ - власник неодноразово звертався до ПрАТ «СТ «Іллічівське» за здійсненням страхового відшкодування за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів №АЕ 5790613, проте страховик не виконує свої зобовязання за укладеним договором. Необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку. Слід вважати встановленим, що автомобіль [NUMBER] станом на момент ДТП був забезпеченим транспортним засобом у розумінні Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а дії або бездіяльність його водія під час керування таким транспортним засобом є підставою для виникнення прав та обов'язків у страховика та третіх осіб, передбачених положеннями даного Закону, які полягають у відшкодуванні завданих збитків в порядку, передбаченому чинним законодавством. Згідно вимог ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові внески та виконувати інші умови договору. Відповідно до вимог п. 22.1ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Аналогічний обов'язок страховика, також закріплено у ст. ст.979,988,990 ЦК України. На думку суду, третя особа [PERSON], підписуючи повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 22.06.2016, визнала себе винною у порушенні п.п. 10.1. Правил дорожнього руху України, яка мале місце 22.06.2016р по пр. Будівельників у м. Маріуполі. Відповідно до вимог\~ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. У відповідності до\~ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. В результаті вищевказаної ДТП автомобіль позивача [PERSON] зазнав технічних пошкоджень. Згідно висновку №781/16 від 29.06.2016р. оцінки шкоди, спричиненої володільцю колісного транспортного засобу, вартість шкоди, спричиненої володільцю автомобіля [NUMBER] склав 15\~485, 66 грн. Відповідно до п. 13 постанови пленуму від 01.03.2013\~ № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», із врахуванням статей 386, 395, 396\~ЦК України\~положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених\~пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України\~(посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). [PERSON], враховуючи вищезазначене, звернулась до суду з позовом. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом позову позивач отримав від третьої особи в якості компенсації франшизи за страховим договором 510,00 грн. Відповідно до п.24 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» максимальні розміри страхової виплати за шкоду, завдану майну потерпілих, у разі спрощеного врегулювання дорожньо-транспортної пригоди (так званий Європротокол) затверджено розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17 листопада 2011 року № 698 "Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України". Згідно розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17 листопада 2011 року № 698 "Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України"максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України з 01 лютого 2016 року становить 50 000 гривень потерпілому. З огляду на те, що відповідачем не виконано свого обов'язку з виплати страхового відшкодування, суд знаходить вказану вимогу обґрунтованою, розмір такого відшкодування - доведеним належними та допустимими доказами та складає 14\~975,66 грн (15\~485,66-510=14\~975,66), тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно\~ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved