Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

04.07.2017р. [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів (а.с. № 3 - 6). В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що 21.10.2006р. між нею та відповідачем було укладено шлюб. Під час шлюбу у них народився син, [PERSON], [INFO] народження. Починаючи з лютого 2007р. стосунки між подружжям стали погіршуватися з кожним днем, а в березні 2008р. позивачка з відповідачем взагалі припинили шлюбні відносини. 13.05.2009р. рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська шлюб сторін був розірваний. Після припинення стосунків (з березня 2008р.) батько дитини мешкає окремо, не виконує жодного з покладених на нього законодавством України батьківських обов'язків та не приймає ніякої участі у вихованні дитини. На даний час, як зазначає [PERSON], усі питання щодо виховання дитини нею приймаються самостійно, без підтримки та участі відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Крім того, відповідач сам відмовився від батьківства по відношенню до сина [PERSON] шляхом написання нотаріально посвідченої заяви, відповідно до якої відповідач не заперечував проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітнього сина, [PERSON], [INFO] народження. [PERSON] з сином проживає разом зі своїми батьками, дитина забезпечена всім необхідним для проживання, розвитку та навчання. Позивачка піклується про дитину, створює всі необхідні умови для її всебічного розвитку та гідного рівня існування. Таким чином, у позивачки не має жодних проблем щодо самостійного виховання та забезпечення належних умов існування сину, без допомоги відповідача. Позивачка [PERSON] в судове засідання 27.09.2017р. не з'явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити згідно обґрунтування, викладеного в позові та доказів, наявних в матеріалах справи. Крім того, просила розглянути справу за її відсутності та без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с. № 42). Відповідач [PERSON] 27.09.2017р. надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення судом. Просив долучити до матеріалів справи його нотаріальну згоду на позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів. Крім того, відповідач підтвердив, що з дитиною він не спілкується з 2009р., аліменти за цей час не платив, оскільки був безробітним. З висновком Органу опіки та піклування Соборної районної у м. Дніпрі про доцільність позбавлення його батьківських прав, ознайомлений. Справу просить розглянути за його відсутності, на фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягав (а.с. № 44 -45). Представник третьої особи - Орган опіки та піклування в особі управління - служби у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 27.12.2016р. - а.с. № 50) надала до суду заяву, в якій просила задовольнити позовні вимоги [PERSON], справу розглянути за її відсутності. Крім того, просила долучити до матеріалів справи висновок виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради № 136/05-38 від 27.09.2017р. про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с. № 47 - 49). За таких обставин, враховуючи заяви сторін про розгляд справи за їх відсутності, визнання позовних вимог відповідачем, на підставі ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та винести рішення на загальних засадах цивільного судочинства, встановлених главою 7 розділу ІІІ ЦПК України. Розгляд справи відбувався згідно положень ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.10.2006р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 21.10.2006р. Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровської міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що складено відповідний актовий запис № 991. Прізвище дружини з дівочого - [PERSON] було змінено на прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с. № 12). Під час шлюбу у сторін народився син, [PERSON], [INFO] народження, вказана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 26.12.2006р. Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровської міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що складено відповідний актовий запис № 1425 (а.с. № 15). 13.05.2009р. рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по справі № 2-2651/2009 шлюб сторін був розірваний (а.с. № 13), на виконання якого було видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 15.09.2009р., виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровської міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що складено відповідний актовий запис № 349 (а.с. № 14). Дитина проживає з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Умови проживання [PERSON] - хороші, в дитини є все необхідне для проживання та розвитку. Відповідно до "Акту про місце реєстрації та постійного проживання (перебування) фізичних осіб" від 27.06.2017р., засвідченого начальником комунального невиробничого ЖРЕП Карпенко Т.І., у березні 2008 року [PERSON] разом з сином переїхала жити до своїх батьків за адресою: [ADDRESS]. Батько дитини, [PERSON] з березня 2008 та по сьогоднішній час у вихованні та догляді за дитиною не приймає. Мати, бабуся та дідусь опікуються дитиною та створюють дитині належні умови виховання, проживання, забезпечують хлопчика всім необхідним (а.с. № 16). [PERSON] є учнем 5-В класу КЗО "Спеціалізована школа № 67 еколого - економічного профілю" ДМР. Відповідно до характеристики навчального закладу, батько [PERSON] - [PERSON], в школу ніколи не з'являвся, навчанням дитини не цікавився, участі у вихованні дитини не приймав (а.с. № 17 - 18). З 01.09.2009р. по 30.08.2012р. [PERSON] навчався в Освітньому центрі "Інтелект". За весь час навчання [PERSON] в школі, оплату за навчання здійснювала його мати, [PERSON] В листі освітнього центру "Інтелект" № 01/33 від 30.06.2017р. зазначено, що з інформації, отриманої від [PERSON] в період його навчання в центрі, закладу було відомо, що хлопчик виховується без батька; участь у вихованні дитини приймає лише його мати та бабуся з дідусем, з якими малолітній проживає (а.с. № 19). Відповідно до довідки КЗ "Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 4" амбулаторія загальної практики № 6, при захворюванні дитини до лікарні за допомогою зверталися мати або бабуся (а.с. № 20). В матеріалах справи наявна заява, посвідчена 31.07.2017р. приватним нотаріусом Ємільчинського районного нотаріального округу Житомирської області Петрук С.П., зареєстрована в реєстрі за № 1211, відповідно до якої [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітнього сина, [PERSON], [INFO] народження, який проживає з матір'ю [PERSON], а також просив суд розглянути справу про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с. № 44 - 45). Відповідно до висновку № 136/05-38 від 27.09.2017р., затвердженого рішенням виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради про доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні до його малолітнього сина - [PERSON], [INFO] народження, виконком вважає за доцільне позбавити його батьківських прав (а.с. № 48 - 49). Суд зазначає, що відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей. Батьківські права є в той же час і обов'язками батьків по вихованню дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов'язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач, [PERSON], мешкає від дитини окремо, з дитиною не спілкується, її вихованням не займається, матеріально дитину не забезпечує. Малолітня дитина, [PERSON], [INFO] народження мешкає з матір'ю - [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Встановлені в ході судового розгляду обставини, знайшли об'єктивне підтвердження і в висновку третьої особи - органа опіки та піклування в особі виконавчого комітету Соборної районної у м. Дніпрі ради № 136/05-38 від 27.09.2017р. (а.с. № 48 - 49). Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду у з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач надав згоду на позбавлення його батьківських прав, яка була посвідчена нотаріально, доказів на спростування фактів свого ухилення від виконання батьківських обов'язків відносно малолітнього сина [PERSON] суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у ході судового засідання в їх сукупності, та приймаючи до уваги, що відповідач протягом тривалого часу ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків, не приймав участі у вихованні, духовному розвитку дитини, матеріально не забезпечував, не піклувався про стан її здоров'я та більш того, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] народження. Приймаючи до уваги, що позбавлення відповідача батьківських прав не припиняє його обов'язок щодо матеріального утримання своєї доньки, то згідно з положеннями ст.ст. 180, 181, 182, 183 191 СК України (в редакції від 17.05.2017р.), суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів та стягувати щомісячно з [PERSON], [INFO] аліменти на утримання його малолітнього сина - [PERSON], [INFO] народження, до досягнення ним повноліття, в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на користь матері дитини [PERSON], [INFO] починаючи стягнення з дня пред'явлення позову, тобто з 04.07.2017р. При розгляді питання про стягнення аліментів, суд враховує ті обставини, що при зміні матеріального становища відповідача, інших суттєвих для визначення розміру аліментів обставин, [PERSON] не позбавлений у праві звернутися до суду із позовом про зміну розміру аліментів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України стягнення аліментів відбувається з дня пред'явлення позову. Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 640 грн., що підтверджується відповідною квитанцією - за частину позовних вимог, що стосується позбавлення батьківських прав (а.с. № 2). Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, то з урахуванням тих обставин, що позивачка за цими вимогами була звільнена від сплати судового забору за ст. 5 Закону України „Про судовий збір", то судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640грн. з відповідача слід стягнути на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved