Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

21.05.2018 року позивач звернувся до суду з цим позовом та, уточнивши позовні вимоги, 15.08.2018 року, про що подав відповідну заяву, просив зняти заборону на нерухоме майно, належне [PERSON], а саме, заборону (архівний запис) реєстраційний номер 3000920, зареєстровано 24.03.2006 року реєстратором : Новоград-Волинскою державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення банку від 09.03.1993 року, ОСБ 2943, об'єкт обтяження : будинок, адреса: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивував тим, що йому на праві власності належить незавершений будівництвом житловий будинок та земельна ділянка площею 0,06 га, що знаходиться в м.Новоград-Волинський, за яким рахується заборона, накладена Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою 24.03.2006 року, відповідно до повідомлення ОСБ 2943. Вказує на те, що перед Банком боргів не має, тому вважає дану заборону безпідставною та такою, що порушує його права як власника майна. Оскільки банк відмовляється самостійно скасувати вказану заборону, тому він звернувся до суду з цим позовом. 24.05.2018 року у даній справі було відкрито провадження та призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження. 23.06.2018 року відповідачем ПАТ «Державний ощадний банк України» ( надалі - Банк) було подано відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог до Банку, оскільки, на їх думку, належним відповідачем у даній справі має бути лише нотаріус, який відмовив у вчиненні нотаріальних дій (вилучення заборони відчуження об"єкта нерухомого майна). У судове засідання позивач не прибув, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, які просить задовольнити. Відповіді на відзив відповідача не подавав. Представник відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на уточнену позовну заяву від нього до суду не надходило. Представник Новоград-Волинської державної нотаріальної контори до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, покладається на розсуд суду при винесенні рішення. А тому суд приходить до висновку про розгляд справи без участі сторін на підставі наявних матеріалів справи. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши заявлені вимоги та письмові докази, які знаходяться у матеріалах справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до договору дарування від 09.07.2004 року та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна від 10.05.2018 року власником незавершеного будівництвом будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON], позивач у справі./а.с.6,7,8/. Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою накладено заборону відчуження на даний будинок 24.03.2006 року на підставі повідомлення, б/н, ОСБ 2943. При цьому власником майна за адресою : [ADDRESS] вказано уже [PERSON], в відомості про об"єкт обтяження вказано : будинок, цілий, добудований, жилий, згідно архівного запису/а.с.9/. Як встановлено , ОСБ 2943 було структурним підрозділом ВАТ «Державний ощадний банк України» до реорганізації. Із довідки ПАТ "Державний ощадний банк України» від 08.05.2018 року слідує, що в Банка відсутня заборгованість по кредиту [PERSON], а [ADDRESS] не перебуває в іпотеці банку/а.с.11/. Позивач стверджує, що [PERSON] не знає, попереднім власником спірного будинку, був [PERSON], що стверджується договором дарування від 09.07.2004 року, Крім цього, як посилається позивач, він немає боргів перед Банком, що не спростовано, також, самим банком. Натомість з письмової відповіді завідувача Новоград-Волинської державної нотаріальної контори від 16.05.2018 року вбачається, що у зв"язку з відсутністю повідомлення установи Банку про погашення позики (кредиту) здійснити будь- які дії щодо вищевказаного запису щодо заборони відчуження не взмозі/10/. При цьому нотаріус повідомив, що заборона на житловий [ADDRESS] власником якого є [PERSON], накладена 09.03.1993 року, за реєстровим номером 24, на підставі повідомлення б/н ОСБ 2943, зареєстрована 27.09.1996 року, перереєстрована 24.03.2006 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна. Частина 4 статті 41 Конституції України вказує на те, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зі змісту ст. 15 ЦК України слідує, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернення до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обовязку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльність органу місцевого самоврядування. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов»язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи ту обставину, що за [PERSON] відсутня строкова та прострочена заборгованість по кредитам перед Банком, спірний будинок не перебуває в іпотеці Банку, що не оспорювалося та не спростовано самим відповідачем Банком, а накладена заборона (архівний запис) реєстраційний номер 3000920, зареєстрована Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення, б/н, ОСБ 2943, порушує його право власності на [ADDRESS], суд рахує за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved