Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Зміст позовних вимог: ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивують тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 24.06.2011, згідно якої отримав кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифів Банку», які викладені на сайті, складає договір. Це підтверджується його підписом у анкеті-заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких [PERSON] дав свою згоду на встановлення ліміт та його зміна встановлюється за рішенням та ініціативою Банку. Власники карткових рахунків зобов"язані слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 Договору. Умови та правила надання банківських послуг опубліковано публічно невизначеному колу осіб на офіційному сайті позивача. Позичальник погодилась на укладення договору приєднання у визначеній формі та спосіб підписання. Банк надав відповідачу набір засобів доступу до карткового рахунку та пристроїв самообслуговування. Однак відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, іншими витратами відповідно до умов договору, таким чином не виконавши зобов`язання, у зв`язку із чим станом на 05.09.2019 року утворилась заборгованість в сумі 29306,55 гривень, що складається з наступного: 11307,60 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 7077,70 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 8228,81 гривня нарахована пеня за прострочене зобов"язання; 820,70 грн. -нараховано пені за несвоєчасність сплати боргуна сумум від 100 грн., а також шртафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1371,74 грн. штраф (процентна складова). АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов"язання виконав в повному об"ємі, а саме надав [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Догорову. У разі відсутності коштів на рахунку, відповідач здійснює погашення кредиту та процентів внесенням грошів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов"язкового платежу. Відповідач зобов"язаний вчасно здійснювати погашення заборгованості в строк та в розмірах , визначених Догоровом. Однак відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, іншими витратами відповідно до умов договору, таким чином не виконавши зобов`язання, у зв`язку із чим утворилася заборгованість в сумі 29306,55 гривень. Короткий зміст відзиву. заперечень та письмові поснення. 03.03.2020 року поступило від представника відповідача - адвоката Капака В.М. поступив відзив, згідно якого вважає позовні вимоги безпідставними та просить в задоволенні позову відмовити в повному об"ємі. 13.05.2020 року поступила відповідь на відзив від представника позивача - [PERSON] , в якому просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі. 09.07.2020 року поступили письмові пояснення представника позивача - [PERSON] , в яких просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Стислий виклад позиції сторін: Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав зазначених в позовній заяві. Просить стягнути з [PERSON] в користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість в сумі 29306 грн. 55 коп. та стягнути сплачені судові витрати по справі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вважають, що позивач пропустив строк звернення до суду та просять застосувати строк позовної давності і відмовити у задоволенні позову, заперечили обставини на які посилається позивач. А тому, просять в позові відмовити. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07.10.2019 року по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.01.2020 року визнано явку представника позивача обов"язковою. Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30.11.2020 року витребувано докази по справі. Фактичні обставини справи, встановлені судом: [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету -заяву № б/н від 24.06.2011, згідно якої отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 18). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 24.06.2011 року, укладеного між ПриватБанком та [PERSON] станом на 31.05.2011 утворилася заборгованість в сумі3765,73 гривень, що складається з наступного: 1829,30 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 64,69 гривень - заборгованість за процентами, в т.ч. 64,69 грн. заборгованість за процентами по поточній заборгованості (а.с. 13). Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 24.06.2011 року, укладеного між ПриватБанком та [PERSON] станом на 05.09.2019 утворилася заборгованість в сумі 29306,55 гривень, що складається з наступного: 11307,60 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 7077,70 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 8228,81 гривня нарахована пеня за прострочене зобов"язання; 820,70 грн. -нараховано пені за несвоєчасність сплати боргуна сумум від 100 грн; 1871,74 грн. заборгованість за судовими штрафами (а.с.14-17). Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» відповідачу [PERSON] за кредитним договором № б/н було надано наступні кредитні картки: № [NUMBER] дата відкриття 24.06.2011 року з терміном дії до 01/15; № [NUMBER] дата відкриття 12.06.2014 року з терміном дії до 06/16 (а.с. 148). Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] старт карткового рахунку 24.06.2011 року, 26.06.2011 року зміна кредитного ліміту в сумі 500,00 грн.; 04.07.2011 року зміна кредитного ліміту 0,00 грн., 05.08.2014 року збільшення кредитного ліміту в сумі 2000,00 грн., 14.12.2015 року зміна кредитного ліміту в сумі 6000,00 грн., 31.01.2017 року зміна кредитного ліміту в сумі 6700,00 грн., 02.08.2018 року зміна кредитного ліміту зменшено 0,00 грн (а.с. 149). Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК). Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Як передбачено частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом встановлено, що 24.06.2011 року відповідач [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Проте у цій анкеті-заяві не зазначено, який вид картки виявив бажання отримати відповідач, а також не зазначено розмір бажаного кредитного ліміту та розмір відсотків за користування кредитом. У позовній заяві позивач зазначив, що на підставі цієї заяви відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку, розмір якого 6000,00 грн. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч.1, 2 ст. 12 ЦПК). За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтовуючи позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» вказувало, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши Анкету-заяву та позичальник була ознайомлена з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку». При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з наданими позивачем до справи Умовами та правилами надання банківських послуг та справкою про умови кредитування з використанням кредитки, «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», відповідач був ознайомлений і погодився на їх умови, або ж, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили вказані умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та в зазначених в документах доданих банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Також, до позовної заяви позивачем додано копію (російською мовою) «Справки об условиях кредитования с использованием кредитки «Универсальная, 55 дней льготного периода», в якій зазначена дата підписання 24.06.2011 (а.с. 19). Також, на підтвердження вказаних у позовній заяві обставин позивач надав (російською мовою) « Об утвержении Условий и Правил предоставления банковских услуг» (а.с.101-102), роздруківку з назвою (російською мовою) «О внесений изменений в тарифи по картам "Универсальная" и " Универсальная GOLD" (а.с.103-108), а також "Извелечение из "Условий и правил предоставления банковских услуг" (а.с. 122-146). При цьому, до позовної заяви не додані документи, які б підтверджували, що на момент підписання Заяви 24.06.2011 року саме відповідач ознайомився з тими умовами кредитування, які зазначені у документі під назвою « [INFO] » (так як у довідці не зазначено особу підписанта), та тими Умовами та правилами надання банківських послуг, які також долучено позивачем до позовної заяви. Позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що між сторонами 24.06.2011 року дійсно було укладено кредитний договір, в якому б сторони оговорили всі істотні умови такого договору. Згідно ч. 1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Вимоги до оформлювання документів закріплені в ДСТУ 4163-2003. Вказаний стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи (далі - документи) -постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності: - органів державної влади України, органів місцевого самоврядування; - підприємств, установ, організацій та їх об`єднань усіх форм власності (далі - організацій). Цей стандарт установлює: склад реквізитів документів; вимоги до змісту і розташовування реквізитів документів; вимоги до бланків та оформлювання документів; вимоги до документів, що їх виготовляють за допомогою друкувальних засобів. Згідно стандарту, документ повинен містити, поряд з іншим, дату його складення та прізвище виконавця і номер його телефону. До позовної заяви додано роздруківки Розрахунку заборгованості (а.с.13,14-17), в яких відсутні посилання на те, якою саме особою такі розрахунки проведені та засвідчені підписом, а також коли такі розрахунки були складені. Довідка про зміну умов кредитування, довідка про кредитні картки (а.с. 148-149) та виписка за договором б/н станом на 10.06.2020року (а.с. 118-121) також не містять посилання на те, якою саме особою вони складені, дату їх складання. Тому, вказані роздруківки, довідки та виписку суд не може взяти до уваги як належним чином оформлені документи, і, відповідно, як належні та допустимі докази. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Велика Палата Верховного Суду у справі № 342/180/17 від 03 липня 2019 року вказала, що «Анкета-заява» разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору», оскільки вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (24.06.2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (04.10.2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). Таким чином відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримано вимоги, передбачені ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в частині повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Вищевказане свідчить про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за простроченим тілом кредиту, заборгованості за простроченими відсотками. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Укладений між сторонами кредитний договір від 24.06.2011 року у вигляді заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Враховуючи, що анкета-заява від 24.06.2011 року не містить відомостей про строки кредитування, позивачем не надано доказів, що банком направлялася вимога про повернення коштів та умови договору не містять терміну «прострочене тіло кредиту», суд вважає, що відсутні підстави вважати, що окрім тіла кредиту з відповідача може бути стягнуто прострочене тіло кредиту. Суд також зазначає, що природа та підстави нарахування «заборгованості за простроченим тілом кредиту» не передбачені самими Умовами та Правилами надання банківських послуг, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості визначити відмінності між термінами і поняттями «тіло кредиту» та «прострочене тіло кредиту», що, з урахуванням принципу юридичної визначеності, виключає підстави для покладення на споживача банківських послуг обов`язку по його поверненню. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог за їх необгрунтованістю. Відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності щодо стягнення заборгованості по кредитному договору. (а.с. 53). За правилами ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави. Разом з тим, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за необгрунтованістю, тому відсутні підстави для застосування спливу позовної давності. Висновки суду: Враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення,суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповіднодо ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак враховуючи, що в задоволенні позовних вимог позивача відмовлено, то відповідно і в задоволенні позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат також слід відмовити. На підставі наведеного, ст.ст. 526, 610, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: dismissed