Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

03.07.2020 позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС", третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мажуга Владислав Юрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що виконавчим написом №911 від 28.02.2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мажуга Владислав Юрійович стягнув із неї на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СІТІ ФІНАНС" заборгованість в розмірі 12229,33 грн. 03.06.2020 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Роман Васильович виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №62235781 на підставі виконавчого напису №911 про стягнення з неї на користь ТзОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС" заборгованості в розмірі 12229,33 грн, та постанови про стягнення з неї основної винагороди в сумі 1222,93 грн та витрат виконавчого провадження в розмірі 300,00 грн. Вказаний виконавчий напис вважає таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису та спірність заборгованості. Будь-яких договорів, зокрема, і нотаріально посвідчених вона з відповідачем не укладала. Будь-яких претензій чи повідомлень про наявність боргу перед відповідачем вона не отримувала. Згідно з ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. При вчиненні оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус повинен був керуватися ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року за № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України №622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що якщо серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис №911 вчинено нотаріусом 28 лютого 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись в даному випадку, крім того, позивачем оскаржується і сам факт укладення будь-якого договору з відповідачем, розмір заборгованості перед відповідачем. Виходячи з наведеного, вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням закону, заборгованість є спірною, і він є таким, що не підлягає виконанню. Просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мажуги Владислава Юрійовича від 28.02.2020 року за номером 911 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС" заборгованості в розмірі 12229,33 грн таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача 11.09.2020 року через канцелярію суду подав клопотання, в якому просить суд проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує щодо ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Зазначив, що докази в підтвердження понесення [PERSON] витрат на правничу допомогу представник позивача має намір подати в порядку ч.8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Будь-яких клопотань, відзиву на позов від нього не надходило. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мажуга В.Ю. у судове засідання не з`явився, 31.08.2020 надіслав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно із ч.1 ст.223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю, виходячи з наступного. 11.02.2020 року відповідач - ТзОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС" звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мажуги В.Ю. про вчинення виконавчого напису у зв`язку із невиконанням позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором (а.с. 37). 28.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою В.Ю. був вчинений виконавчий напис за №911 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № МФ-1311900000486 від 20.04.2019, укладеним між ТзОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС", яке згідно із договором факторингу № Ф23-07/19 від 23.07.2019 відступило своє право вимоги за вказаним кредитним договором ТзОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС", та [PERSON] , в сумі 11729,33 грн, що складається із простроченої заборгованості за кредитом - 4904 грн, 470,78 грн - простроченої заборгованості за комісією, 3927,07 грн - простроченої заборгованості за процентами та 2427,48 грн - строкової заборгованості за штрафами і пенями. Крім того, згідно із виконавчим написом до стягнення з [PERSON] підлягає 500 грн плати нотаріусу за вчинення виконавчого напису (а.с. 36). Постановою приватного виконавця Клименка Р.В. від 03.06.2020 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого напису (а.с. 6). Матеріали справи свідчать, що приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем на підтвердження наявності заборгованості було подано наступні документи: заяву про вчинення виконавчого напису, виписку з особового рахунка [PERSON] за кредитним договором № МФ-1311900000486 від 20.04.2019, сам кредитний договір № МФ-1311900000486 від 20.04.2019, договір факторингу № Ф23-07/19 від 23.07.2019, укладений між ТзОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС" та ТзОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС", додаток №3 до договору № Ф23-07/19 від 23.07.2019, копію претензії ТзОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС" до [PERSON] про повернення суми боргу з поштовим реєстром її відправлення боржнику, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо ТзОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС", статут ТзОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС", довіреність на представництво інтересів ТзОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС" (а.с. 37-65). Статями 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок № 296/5). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 3.1 глави 16 розділу II Порядку № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (пункт 3.2 глави 16 розділу II Порядку № 296/5). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пункт 3.4 глави 16 розділу II Порядку № 296/5). Пунктом 3.5 глави 16 цього ж Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (далі - постанова КМУ № 1172 від 29.06.1999). Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). У оспорюваному виконавчому написі вказано, що підставою його вчинення є, зокрема, постанова КМУ № 1172 від 29.06.1999 р., в яку постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 р. були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ №662 від 26.11.2014 в цій частині. Вказану постанову залишено без змін згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року. Таким чином, кредитний договір № МФ-1311900000486 від 20.04.2019 на момент вчинення виконавчого напису вже не був тим документом, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Тобто, нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис щодо стягнення за кредитним договором, що не був посвідчений нотаріально. Крім того, укладення договору № МФ-1311900000486 від 20.04.2019 оспорюється позивачем та матеріали справи не містять достовірних та беззаперечних доказів безспірності заборгованості. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення позову та визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мажуги В.Ю. від 28.02.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 911, про стягнення заборгованості за кредитним договором № МФ-1311900000486 від 20.04.2019, укладеним між ТзОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС", яке згідно із договором факторингу № Ф23-07/19 від 23.07.2019 відступило своє право вимоги за кредитним договором № МФ-1311900000486 від 20.04.2019 ТзОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС", та [PERSON] , таким, що не підлягає виконанню. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, то судом встановлено наступне. Позивачем у позовній заяві було зазначено, що її витрати на правничу допомогу попередньо становлять 5000 грн. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Скориставшись положенням даної статті, представник позивача у заяві від 11.09.2020 року зазначив, що докази в підтвердження витрат позивача на правничу допомогу будуть надані ним в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України. Таким чином, суд приходить до висновку про призначення судового засідання у даній справі для вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу та надання позивачу строку - п`ять днів з дня ухвалення даного рішення суду, для подання доказів щодо розміру понесених нею витрат на правову допомогу. Враховуючи те, що позов задоволено повністю, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн 80 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved