Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Орган опіки та піклування Косівської райдержадміністрації (комісії з питань захисту прав дітей) в інтересах малолітньої [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та призначення аліментів на утримання дитини. Представник позивача - Книщук Р.М. у судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву із клопотанням про розгляд справи без представника позивача. Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Із змісту позовних вимог вбачається, що до позивача з клопотанням позбавити батьківських прав [PERSON], відносно малолітньої дочки [PERSON], звернулася дирекція Долинського дитячого будинку «Теплий дім». У зв'язку із важкими матеріально-побутовими умовами проживання, малолітню дитину за заявою матері було влаштовано у Надвірнянський будинок дитини на повне державне утримання ще в 2008 році. З лютого 2012 року і по даний час [PERSON] перебуває в Долинському дитячому будинку «Теплий дім». Відповідно до листа дирекції Долинського дитячого будинку «Теплий дім», відповідачка по сьогоднішній день не цікавиться життям та вихованням своєї дочки, не телефонує та не відвідує її. Відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Просили позбавити батьківських прав [PERSON], відносно малолітньої дочки [PERSON], та передати дитину органу опіки і піклування Косівської райдержадміністрації і стягувати із відповідачки на утримання малолітньої дочки в розмірі 400 гривень щомісячно. Відповідачка - [PERSON], в судове засідання не з'явилася повторно, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Прокурор прокуратури Косівського району - Балашова В.А., в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд вважає позовні вимоги підставними, доведеними в судовому засіданні i такими, що підлягають частковому задоволенню за таких підстав. У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач у справі, [PERSON] являється мамою малолітньої [PERSON] [INFO] (а.с. 4), що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Як вбачається із копії листа начальника відділу реєстрації актів цивільного стану Косівського районного управління юстиції (а.с. 5) відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до копії листа директора Долинського дитячого будинку «Теплий дім» № 305 від 03.07.2014 р. (а.с. 6) вбачається, що щодо вихованки Долинського дитячого будинку «Теплий дім» [PERSON] [INFO] р.н., її мати [PERSON] - [INFO] з 24.04.2013 р. по сьогоднішній день не цікавиться життям та вихованням дитини. Не телефонує та не відвідує її. Згідно з копією акту № 2 від 06.05.2014 р. с кладеного у Долинському дитячому будинку «Теплий дім» (а.с. 7), вбачається, що дитину [PERSON] [INFO] р.н. яка прибула в дитячий будинок 28.03.2012 р. більше півроку не відвідувала і не брала участі в її вихованні без поважних причин (а.с. 7). Відповідно до копії листа директора Долинського дитячого будинук «Теплий дім» № 496 від 12.11.2014 р. (а.с. 21) вбачається, що [PERSON], яка виховується та перебуває на повному державному забезпеченні в Долинському дитячому будинку «Теплий дім» з 28.03.2012 р. згідно з розпорядженням Косівської районної адміністрації №24 від 20.01.2012 р., її мати [PERSON], за період 2014 року, не відвідувала малолітню дитину, не цікавилася життям та вихованням. Відповідно до копії висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини [PERSON] (а.с. 22) вбачається, що дитина хворіє. Комісією з питань захисту прав дітей Косівської районної державної адміністрації прийнято висновок №44/07-14 від 11.08.2014 року (а.с. 3) про те, що комісія вирішила вважати за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO] р.н. Стаття 51 Конституції України, а також статті 150 і 180 СК України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх дітей до їх повноліття. Крім цього, стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ зобов'язує батьків виховувати дітей, піклуватись про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість, повагу до прав, свобод людини та громадянина. Такий же обов'язок щодо виховання та розвитку дитини на батьків покладає і стаття 59 Закону України "Про освіту". У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, при цьому, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Як встановлено в судовому засіданні відповідач умисно ухилиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню і вихованню своєї малолітньої доньки. Одним із способів захисту інтересів неповнолітньої дитини є позбавлення батьківських прав того з батьків, хто неналежно виконує свої батьківські обов'язки. Так, відповідно до частини 2 статті 164 СК України батько або мати можуть бути позбавлені батьківських прав відносно дитини, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по її вихованню. Аналізуючи вказану норму суд приходить до висновку про те, що ухилення від виконання обов'язку по вихованню дитини є актом свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити в майбутньому. Разом із тим суд звертає увагу, що факт ухилення відповідачки від виконання свого батьківського обов'язку щодо своєї малолітньої доньки стверджено і долученими до матеріалів справи письмовими доказами. В п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п. 16 цієї ж постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, в ході судового розгляду справи отримані достовірні відомості, які свідчать про навмисне невиконання відповідачкою своїх обов'язків по вихованню та утриманню малолітньої доньки [PERSON] [INFO] року народження, оскільки протягом тривалого часу вона не проявляла відносно дитини належної турботи та уваги, не приймає участі у її вихованні та утриманні, не піклується про стан її здоров'я та розвитку, хоча зобов'язана це робити та має таку можливість. Відповідно до ч. 5 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Враховуючи те, що відомості про батька дитини записано відповідно до ч.1 ст. 135 СК України і підстав для передання дитини до осіб зазначених у ч. 5 ст. 167 СК України не встановлено, суд приходить до висновку про передання дитини для опікування органу опіки та піклування. З позовної вимоги позивача про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], у розмірі 400 грн. щомісячно, вбачається відсутність одержувача на чию користь з відповідачки необхідно стягувати аліменти на утримання малолітньої дочки. Представник позивача не зазначив особу, на користь якої, необхідно стягувати аліменти на утримання дитини, та яка буде наділена правом розпоряджатись коштами для утримання дитини. А тому, враховуючи те, що вищевикладені обставини унеможливлять подальше виконання рішення суду, суд вважає позовну вимогу про стягнення з відповідачки аліментів на утримання малолітньої дочки передчасною, а тому в її задоволенні слід відмовити. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України і абзацу 3 п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат (частина друга статті 88 ЦПК). Враховуючи те, що відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, а відповідачку не звільнено від сплати цих витрат, суд стягує з відповідачки, в дохід держави, судовий збір за вимогу щодо позбавлення батьківських прав у розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного, ст. 51 Конституції України, принципу 6 Декларації прав дитини, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст. 164, 165, 166, 167 182, 184 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" та

Outcome: partial