Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивач звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до КП "Житло-Сервіс", Святошинського районного ВДВС м. Київ, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, про стягнення безпідставно набутих коштів, В обґрунтування позову зазначено наступне. 23.02.2012 року Святошинським районним судом м. Києва по справі № 759/819/13-ц видано судовий наказ, за яким стягнуто із [PERSON] на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонтужитлового фонду «Житло-сервіс» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період 01.11.2009 року по01.01.2012 року у розмірі 6460,23 грн., судовий збір у розмірі 107,30 грн. Святошинським районним відділом ДВС було відкрито виконавче провадження 21.06.2012 року завказаним судовим наказом. Не погоджуючись з вищезазначеним наказом, позивач подав заяву про скасування судового наказу та ухвалою Святошинським районним судом м. Києва від 21.02.2013 скасовано наказ Святошинського районного суду м. Києва № 2н/2608/296/12 від 23 лютого 2012 року про стягнення із позивача на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» заборгованості за житлово- комунальні послуги за період 01.11.2009 року по 01.01.2012 року у розмірі 6460,23 грн., судовий збір у розмірі 107,30 грн.Виконавче провадження на підставі вказаної ухвали суду про скасування судового наказу було закінчено. Маючи намір відчужити майно, позивач 2018 року звернувся до нотаріуса для укладення договору. Проте, нотаріус повідомив, що майно знаходиться під арештом за виконавчими провадженнями стосовно позивача і що його відчуження неможливе.Звернувшись до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, позивач отримав перелік сум, які потрібно сплатити для зняття арешту з майна. 13.04.2018 рокупозивачем була проведена оплата загальної суми 7524,28 грн. за виконавчим провадженням №33138610 за вказівкою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, однак в подальшому було з`ясовано, що виконавче провадження №33138610 було завершено до моменту оплати. Таким чином, сума 7524,28 грн. є надміру сплаченою сумою до Державного бюджету України та підлягає поверненню. 03.06.2018 рокубула подана скарга про повернути надміру сплачену суму за виконавчим провадженням, яке з2013 року знаходиться в архіві. Також була подана заява про повернення надміру сплачених коштів від 26.09.2018 року у відповідності до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 787.01.10.2018 позивачеві стало відомо, що державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Дербіна Л.В. винесла постанову від 07.05.2018 року проскасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 10.10.2013 року, оскільки грошові кошти, сплачені мною платіжним дорученням від 13.04.2018 року надійшли на депозитний рахунок. Також, державний виконавець винесла постанову про стягнення виконавчого збору від 07.05.2018 року по виконавчому провадженню № 33138610, якою стягнуто зі позивача 656,75 грн. та постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження по виконавчому провадженню № 33138610, якою стягнуто з Позивача 300,00 грн.23.05.2018 року державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дербіна Любов Василівна винесла постанову про закінчення виконавчого провадження №33138610.Оскільки, кошти позивачем сплачені помилково за виконавчим провадженням №33138610, яке ще в 2013 році було закінчено, вважаю, що державний виконавець не мала права виносити вищезазначені постанови та оприбутковувати кошти.01.10.2018 року в.о. начальником Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві було проведено перевірку законності матеріалів виконавчого провадження № 33138610 державного виконавця Дербіної Любові Василівни при виконанні судового наказу та постановою від 17.10.2018 року визнано такими, що вчинені з порушенням ч. 7 ст. 26, ст. 410, ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження»; скасовано постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП № 33138610 від 23.05.2018р.; скасовано постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 33138610 від 07.05.2018р.; скасовано постанову про стягнення витрат виконавчого провадження ВП № 33138610 від 07.05.2018р.; зобов`язано головного державного виконавця Маціборук В.О. привести виконавче провадження у відповідність до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та забезпечити подальше своєчасне та в повному обсязі здійснення виконавчих дій щодо повернення коштів. Таким чином, кошти сплачені Позивачем платіжним доручення від 13.04.2018 року у розмірі 7524,28 грн. є надміру сплаченими та відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України підлягають поверненню. Однак станом на час звернення з позовом до суду кошти повернуті не були. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 02.08.2019 року відкрито провадження, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, надано відповідачами строк на подання до суду відзиву на позовну заяву. 04.10.2019 року головний державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Маціборук В.О. подав до суду пояснення, в яких просив відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі у зв"язку з тим, що дії які оскаржуються позивачем вже бути розглянуті по іншому судовому провадженню Святошинським районним судом м. Києва. При винесенні рішення взяти до уваги наявний факт повернення грошових коштів, суми виконавчого збору та витрат ВП, що були стягнуті зі [PERSON] , скаржнику від 27.02.2019 року. Справу розглядати без участі державного виконавця. 15.10.2019 року на адресу суду поданий відзив представником КП "Житло-Сервіс", в якому вказано про те, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.12.2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 05.03.2019 року, стягнуто зі [PERSON] на користь КП "Житло-Сервіс" заборгованість по сплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 8 467,09 грн. 22.03.2019 року були видані виконавчі листи, які не були пред"явлені на виконання у зв"язку з надходженням 18.05.2018 року на рахунок позивача коштів у сумі 6 567,00 грн. Таким чином, оскільки сума коштів, що надійшла з ВДВС на особовий рахунок КП "Житло-Сервіс" у рахунок погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги, що стягнута на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12.12.2018 року, то доводи позивача про безпідставне набуття вказаних коштів є необгрунтованим. Справу просив розглядати у відсутність представника підприємства. В судове засідання позивач не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Представники КП "Житло-Сервіс" та Святошинського РВ ДВС м. Київ у судове засідання не прибули, у матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи у їхню відсутність. Представник ГУ Державної казначейської служби України у м. Києві в судове засідання також не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомляв, відзив на позовну заяву до суду не подавав. Враховуючи відсутність учасників процесу в судовому засіданні, фіксування останнього за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що Святошинським районним судом м. Києва 23.02.2012 року видано судовий наказ № 2608/2170/12, провадження 2н/2608/296/12, про стягнення зі [PERSON] на користь КП "Житло-Сервіс" заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.11.2009 року по 01.01.2012 року у розмірі 6 460,23 грн. та судовий збір 107,30 грн. 21.06.2012 року головним державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження № 33138610. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.02.2013 року скасовано судовий наказ № 2608/2170/12, провадження 2н/2608/296/12. 03.10.2013 року закінчено виконавче провадження № 33138610 у зв"язку зі скасуванням судового наказу. Як зазначає позивач, маючи намір відчужити майно, він 2018 року звернувся до нотаріуса для укладення договору. Проте, нотаріус повідомив, що майно знаходиться під арештом за виконавчими провадженнями стосовно позивача і що його відчуження неможливе.Звернувшись до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, позивач отримав перелік сум, які потрібно сплатити для зняття арешту з майна. 13.04.2018 року [PERSON] здійснив опталу заборгованості у ВП 33138610 у сумі 6 567,53 грн., виконавчого збору 656,75 грн. та витрат ВП 300,00 грн., а всього 7 524,28 грн., що підвтерджується копією квитанції АТ "УкрСиббанк". Таким чином, оскільки на момент сплати коштів судовий наказ про стягнення зі [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 6 460,23 грн. та судовий збір 107,30 грн. було скасовано, а виконавче провадження № 33138610 закінчено, тому кошти внесені позивачем на рахунок Святошинського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві на рахунок [NUMBER] в сумі 7 524,28 грн. підлягають поверненню. За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом з тим ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі, згідно до ч. 1 ст. 1213 ЦК України. Оскільки, як вбачається з матеріалів справи, а саме з листа КП "Житло-Сервіс" від 20.02.2019 року № 110/810-с-147, кошти у розмірі 6 567,00 грн. були перераховані Святошинським РВ ДВС на користь КП "Житло-Сервіс", тому враховуючи встановлене, вказану суму необхідно стягнути саме з вказаного комунального підприємства. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п. 37 Постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/10156/17 здійснено наступний висновок щодо застосування норм права в разі порушення позадоговірного зобов`язання, що виникло на підставі ст. 1212 ЦК України, наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 41 Постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/10156/17 зазначено, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Отже, грошові кошти, які були сплачені позивачем та після відповідного письмового звернення, яке надійшло до виконавчої служби 04.07.2018 року, відповідачі не повернули позивачу, є невиконанням зобов`язань щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, у зв`язку з чим, застосовується ч. 2 ст. 625 ЦК України, в частині нарахування індексу інфляції та трьох відсотків річних. Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів на користь позивача 3% річних від суми безпідставно одержаних та неповернутих коштів. Посилання державного виконавця на те, що витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 959,75 грн. були повернуті на рахунок [PERSON] , не знайшли свого підтвердження, оскільки суду не надано належних доказів на підтвердження вказаної обставини. Надане розпорядження № 33138610 суд не приймає як належний доказ, оскільки воно належним чином не затверджене. З огляду на вищенаведене, суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] та стягнути з КП Житло-сервіс» на його користь кошти в розмірі 6 567,53 грн. та 3% річних у розмірі 197,02 грн., а з Державного бюджету України - кошти в розмірі 956,75 грн. та 3% річних в розмірі 28,70 грн. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved