Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

У січні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця заборгованості за кредитним договором № ZPO0RK42670276 від 07 грудня 2006 року. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідно до укладеного договору № ZPO0RK42670276 від 07 грудня 2006 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 8102,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08 грудня 2008 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку - щомісяця позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. У порушення умов договору [PERSON] зобов"язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв"язку з чим у останнього, станом на 10.11.2011р., утворилась заборгованість в розмірі 42051,34 грн., яка складається з: 5233 гривень 92 копійок - заборгованість за кредитом; 17445 гривень 02 копійок -заборгованість по процентам за користування кредитом; 1239 гривень 66 копійок - заборгованість по комісії за користування кредитом; 18132 гривень 74 копійок - пеня за несвоєчасність виконання забов'язань за договором. У жовтні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» під час розгляду Жовтневим районним судом м. Запоріжжя справи за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № ZPO0RK42670276 від 07 грудня 2006 року, стало відомо, що [PERSON] помер [INFO]. З листа Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори від 21.10.2013р. на запит Жовтневого районного суду м. Запоріжжя стало відомо про те, що спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину є дружина спадкодавця - [PERSON]. 05 грудня 2013 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» направив на адресу [PERSON] лист-претензію про сплату суми заборгованості за кредитним договором № ZPO0RK42670276 від 07 грудня 2006 року в розмірі 42051,34 грн., але остання залишила її без задоволення. На підставі викладеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № ZPO0RK42670276 від 07 грудня 2006 року, станом на [INFO], на загальну суму 42051,34 грн., яка складається з: 5233 гривень 92 копійок - заборгованість за кредитом; 17445 гривень 02 копійок -заборгованість по процентам за користування кредитом; 1239 гривень 66 копійок - заборгованість по комісії за користування кредитом; 18132 гривень 74 копійок - пеня за несвоєчасність виконання забов'язань за договором та судовий збір. Заочним рішенням суду від 13 травня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задоволено. Стягнуто з [PERSON], [INFO], яка зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS], ІПН: [NUMBER], на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"( м. Дніпропетровськ, вул.. Набережна Перемоги, буд. № 50, код ЄДРПОУ 14360570, р/р № 29092829003111 МФО № 305299) заборгованість за кредитним договором № ZPO0RK42670276 від 07 грудня 2006 року, станом на [INFO], на загальну суму 42051 (сорок дві тисячі п'ятдесят одна) гривень 34 копійок, з яких : 5233 (п'ять тисяч двісті тридцять три) гривень 92 копійок -заборгованість за кредитом; 17445 (сімнадцять тисяч чотириста сорок п'ять) гривень 02 копійок -заборгованість по процентам за користування кредитом; 1239 (одна тисяча двісті тридцять дев'ять) гривень 66 копійок -заборгованість по комісії за користування кредитом; 18132 (вісімнадцять тисяч сто тридцять дві) гривень 00 копійок -пеня за несвоєчасність виконання забов'язань за договором. Стягнуто з [PERSON], [INFO], яка зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS], ІПН: [NUMBER], на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (м. Дніпропетровськ, вул.. Набережна Перемоги, буд. № 50, код ЄДРПОУ 14360570, р/р 64993919400001) судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 51 копійок. (а.с. 111-113) Не погодившись в зазначеним рішенням суду, та у відповідності до ст. 228 ЦПК України, відповідач [PERSON]. у червні 2014 року звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 13 травня 2014 року. (а.с. 119-121) Ухвалою суду від 24 червня 2014 року заява [PERSON] задоволена, заочне рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 13 травня 2014 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця заборгованості за кредитним договором № ZPO0RK42670276 від 07 грудня 2006 року скасоване та справа призначена до розгляду в загальному порядку. (а.с. 139-140) Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги банківської установи підтримала та просила суд їх задовольнити, посилаючись на те, що в даному випадку строки позовної давності не пропущені, оскільки з листа Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори від 21.10.2013р. на запит Жовтневого районного суду м. Запоріжжя банку стало відомо про те, що спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину є дружина спадкодавця - [PERSON]. На виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України, 05 грудня 2013 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» направив на адресу [PERSON] лист-претензію кредитора про сплату суми заборгованості за кредитним договором № ZPO0RK42670276 від 07 грудня 2006 року в розмірі 42051,34 грн., але остання залишила її без задоволення. Вважає, що заява відповідача щодо застосування строків позовної давності не відповідає викладеним у позові та встановленим у судовому засіданні обставинам. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог позивача заперечував, посилаючись на те, що строк звернення з позовом до суду сплинув 09 грудня 2011 року, а банківська установа звернулася до суду із позовом у січні 2014 року. Крім того, вважає, що строк позовної давності сплинув і у відповідності до ч. 3 ст. 1281 ЦК України, якою передбачено звернення кредитора до спадкодавців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. На підставі викладеного, просив суд застосувати строк позовної давності та у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити. Вивчивши матеріали справи, взявши до уваги пояснення представників позивача та відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У ч.2 ст. 509 ЦК України зазначено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Належною формою кредитного договору на підставі ч. 1 ст. 1055 ЦК України є письмова форма. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч.ч.1,4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Згідно з ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до укладеного договору № ZPO0RK42670276 від 07 грудня 2006 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 8102,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08 грудня 2008 року. (а.с. 6-7) Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку - щомісяця позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. У порушення умов договору [PERSON] зобов"язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв"язку з чим у останнього, станом на 10.11.2011р., утворилась заборгованість в розмірі 42051,34 грн., яка складається з: 5233 гривень 92 копійок - заборгованість за кредитом; 17445 гривень 02 копійок -заборгованість по процентам за користування кредитом; 1239 гривень 66 копійок - заборгованість по комісії за користування кредитом; 18132 гривень 74 копійок - пеня за несвоєчасність виконання забов'язань за договором. (а.с. 5) Як вбачається з матеріалів справи, кінцевим терміном повернення кредитних коштів за кредитним договором № ZPO0RK42670276 від 07 грудня 2006 року, укладеним між ЗАТ КБ «Приват Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приват Банк», та [PERSON], є 08 грудня 2008 року. (а.с. 6-7) Таким чином, строк настання вимоги за кредитним договором № ZPO0RK42670276 від 07 грудня 2006 року почався 09 грудня 2008 року. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов"зкові померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців, таким чином відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням. Згідно з правилами ст. 262 ЦК України, заміна сторін у зобов"язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. У жовтні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» під час розгляду Жовтневим районним судом м. Запоріжжя справи за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № ZPO0RK42670276 від 07 грудня 2006 року, стало відомо, що [PERSON] помер [INFO]. (а.с. 11) З листа Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори від 21.10.2013р. на запит Жовтневого районного суду м. Запоріжжя стало відомо про те, що спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину є дружина спадкодавця - [PERSON]. (а.с. 12) Згідно ч. 1 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Як вбачається з копії спадкової справи № 148/2012, долученої до матеріалів справи, [PERSON] у травні 2012 року звернулася до Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та у вересні 2012 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. (а.с. 64, 84) Також, з вказаної спадкової справи вбачається, що 05 вересня 2012 року державним нотаріусом Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори Бережко С.М. на ім'я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], загальною вартістю 168334,00 грн. (а.с. 89) Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до ч. 3 ст. 1281 ЦК України, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. 05 грудня 2013 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» направив на адресу [PERSON] лист-претензію кредитора про сплату суми заборгованості за кредитним договором № ZPO0RK42670276 від 07 грудня 2006 року в розмірі 42051,34 грн., але остання залишила її без задоволення. (а.с. 13-14) Як вбачається з вхідного штампу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя (вх.. № 1869 від 28.01.2014р.) з позовом банк звернувся 28 січня 2014 року. (а.с. 2) [PERSON] в особі представника [PERSON], реалізуючи свої права, передбачені ст. 27 ЦПК України, під час розгляду справи проти позовних вимог заперечувала з посиланням на застосування судом позовної давності. Крім того, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких повинно обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до розрахунку, наданого стороною позивача, померлий [PERSON] з 18 червня 2007 року взагалі не погашав кредитну заборгованість, в зв'язку з чим ще з середини 2007 року позивачу вже було відомо про порушення свого права. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору пропущено строк позовної давності. Аналізуючи перелічені норми матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази вказують на відсутність підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця заборгованості за кредитним договором № ZPO0RK42670276 від 07 грудня 2006 року. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Виходячи з того, що судом у задоволенні позовних вимог відмолено, то суд приходить до висновку, що у стягненні з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн., також слід відмовити. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 3 цієї ж статті Закону, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналогічним чином питання обов'язків доказування та питання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому слід зазначити, що доказування не може ґрунтуватися лише на припущеннях. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що посилання позивача на те, що в даному випадку строки позовної давності не пропущені, оскільки з листа Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори від 21.10.2013р. стало відомо про прийняття [PERSON] спадщини після померлого [PERSON], яка в свою чергу залишила без задоволення лист-претензію кредитора про сплату суми заборгованості за кредитним договором № ZPO0RK42670276 від 07 грудня 2006 року в розмірі 42051,34 грн., є неспроможними, оскільки суперечать вимогам ч. 2, ч. 3 ст. 1281 ЦК України, так як банківській установі про порушення свого права на отримання платежів від [PERSON] було відомо з середини 2007 року та не позбавляло права позивача на звернення із позовом до суду в період з липня 2007 року.

Outcome: dismissed