Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

До Ульяновського районного суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування звернувся [PERSON] , який в позовній заяві зазначив, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина , до складу якої увійшла земельна ділянка площею 3,81 га призначена для для ведення товарного сільськогосподарського виробництва . Він вважає себе спадкоємцем по закону другої черги , який має успадкувати спадщину. Однак він звернувся до нотаріуса та отримав відмову , оскільки він як спадкоємець не має оригіналу правовстановлюючого документу, який був втрачений. Просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на спадкове майно. Позивач в судове засідання не з"явився. Про день слухання справи був повідомлений в установленому законом порядку.Подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність. При цьому позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з"явився. Про день слухання справи був повідомлений в установленому законом порядку.Подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність .Позов визнав. Зважаючи на право сторін не брати участь у судовому розгляді , суд вважає за можливе розглянути справу в їх відсутність за наявними матеріалами справи. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Проаналізувавши надані суду докази ,суд дійшов наступного. Судом встановлено , що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Позивач є рідним братом померлого , що підтверджується витягом з реєстрації про народження померлого(а.с.7,8) та свідоцтвом про народження позивача(а.с.10). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Встановлено , що підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину є відсутність оригіналу правовстановлюючого документу.(роз"яснення нотаріуса №01-16 від 15.01.2020 року) (а.с.25) При цому на підтвердження наявності спадкового майна позивач надав ксерокопію державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №444491, виданого на ім"я [PERSON] на підставі розпорядження голови Ульяновської РДА від 20 січня 2003 року №28-р від 20 счня 2003 року про передачу у власність земельної ділянки з кадастровим номером 3525588600:02:000:0913 площею 3,81 га. № [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сабатинівської сільської ради. При вирішенні питання про визнання права власності , слід зазначити , що відповідно до частини першої статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено , що об"єктом переходу права власності в порядку спадкування є земельна ділянка. У відповідності до ст.79 ЗК України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. У відповідності до ст.79-1 ЗК України,формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» Державний земельний кадастр (далі ДЗК) - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Кадастровий номер земельної ділянки - це індивідуальний цифровий код (номер) земельної ділянки, який присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Обов`язковою умовою при переході права власності на земельну ділянку та об`єктів нерухомого майна, розташованих на ній (купівля-продаж, спадщина, оренда тощо) є наявність кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав винятково з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї (ч. 9 та 10 ст. 79-1 Земельного кодексу). Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі (ч. 1 та 9 ст. 791 Земельного кодексу). Перевіркою наявності об"єкту переходу права власності за його кадастровим номером встановлено , що земельна ділянка з кадастровим номером 3525588600:02:000:0913 належить [PERSON] загальною площею 2 га та її цільове призначення є ведення особистого селянського господарства, що підтверджується інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку. На підставі ч. 6 ст. 16 Закону України "Про Державний земельний кадастр" кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Таким чином суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.Інших доказів , які б підтвердили наявність спадкового майна на час звернення до суду , позивач суду не надав.В інший спосіб ідентифікувати спірну земельну ділянку не можливо. Судові витрати мають бути повесені позивачем.

Outcome: dismissed