Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення факту родинних відносин, визначення додаткового строку для написання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини мотивуючи тим, що 22 лютого 2015 року померла її мати - [PERSON], яка проживала та була зареєстрована в [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина. До складу спадкової маси увійшов житловий будинок № 216, що розташований по вулиці Карла Маркса в селі Росоша, Липовецького району, Вінницької області. Своїм заповітом від 12.11.2012 року [PERSON] заповіла своєму онуку, сину позивачки, - [PERSON] все своє майно, однак він спадщини прийняти не встиг, так як відразу після смерті [PERSON], 26.02.2015 року, помер. Звернувшись в нотаріальну контору, щоб оформити спадщину після смерті матері з'ясувалось, що вона пропустила встановлений законодавством шестимісячний строк для написання заяви нотаріусу про прийняття спадщини. В позовній заяві позивачка вказує, що причиною пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини є те, що після смерті матері та сина [PERSON], який помер через чотири дні після смерті матері, вона пережила важкий психологічний стрес, так як втратила близьких та рідних людей, проводила поминки і обіди та про спадщину думати не могла. Крім того, до цього часу вона була зареєстрована та проживала в [INFO]. Наведені причини позивач вважає поважними, обєктивними, що не залежали від її волі, що змусили пропустити строк для прийняття спадщини. Її брат - [PERSON], який помер 07.11.2012 року був зареєстрований на час своєї смерті із матір'ю, своєї сім'ї не мав, був одиноким. Також позивачка вказує, що не підтверджується факт її родинних відносин з матір'ю, оскільки в свідоцтві про її народження ім'я матері вказано "Євгенія", а не "Ялина". Такі розбіжності позбавляють її можливості реалізувати свої спадкові права, а іншого порядку встановлення цього факту чинним законодавством не передбачено, тому позивач просила суд ухвалити рішення, яким встановити факт, що померла 22.02.2015 року в селі Росоша, Липовецького району, [PERSON] була її матір'ю та визначити їй додатковий двохмісячний строк для написання заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті матері. В судове засідання позивач та її представник не зявились. В заяві, яку представник позивача адресувала суду вказала, що підтримує вимоги про встановлення факту родинних відносин, та визначення їй додаткового строку на подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті матері просила суд їх задовольнити, справу просила розглянути у її відсутності. Представник відповідача сільський голова Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позову [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визначення їй додаткового строку на подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті матері та розгляд справи просив проводити за відсутності їх представника. Враховуючи те, що особи, які беруть участь у справі скористались наданими їм ч.2 ст.158 ЦПК України правами, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності осіб, які беруть участь у справі на підставі зібраних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.197 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши усі зібрані у справі докази в їх сукупності, дійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 лютого 2015 року в селі Росоша, Липовецького району померла [PERSON], на що вказує свідоцтво про смерть серія І-АМ № 315821 ( а. с. 7). Позивачка стверджує в позовній заяві, що являється дочкою померлої, однак документально не підтверджується факт її родинних відносин з покійною матір'ю, оскільки в свідоцтві про її народження ім'я матері вказано " "Євгенія" замість "Ялина". Суд вважає, що факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлою 22.02.2015 року в селі Росоша, Липовецького району - [PERSON], а саме, що остання була матір'ю позивача стверджується наступними доказами: довідкою Росошанської сільської ради № 965 від 12.06.2015 року, з якої слідує, що до складу сім'ї померлої [PERSON] входили дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], який помер 07.11.2012 року ( а. с. 14), копією свідоцтва про народження позивачки, де збігається прізвище та по батькові померлої [PERSON] із прізвищем та по батькові матері позивачки, зазначеної в її свідоцтві про народження. ( а. с. 7,10) . Також даний факт підтверджується паспортними даними позивачки, свідоцтвом про шлюб після укладення якого вона набула прізвище "Сергієнко". ( а. с.5 ,6, 11). Відповідно до ст.ст. 234 ч. 2 п. 5 ЦПК України, в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів. Ст. 256 ч. 1 п.1 та п.6 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Враховуючи наведене, суд дійшов до переконання, що зібрані у справі докази підтверджують факт про встановлення якого заявник просить суд. Від встановлення цього факту залежать майнові права заявника від яких залежать її спадкові права. Іншого порядку встановити факт, про який заявник просить суд не передбачено, відтак позовні вимоги у цій частині підлягають до задоволеня. Також судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Позивач, будучи дочкою спадкодавця, а відтак спадкоємцем першої черги за законом, висловила свій намір щодо успадкування майна після смерті матері, звернувшись до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, проте пропустила визначений законодавцем шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця для прийняття спадщини, як того вимагають ст.ст.1269, 1270 ЦК України (2004 року). Як вказала вона в позовній заяві, пропущено цей строк з поважних причин, оскільки фактично одночасно пережила смерть найближчих її людей, отримала важкий психологічний стрес, проводила поминки ї обіди та не могла думати про спадщину, до цього часу проживала в [INFO], тобто далеко від місця відкриття спадщини. Як вбачається із відповіді наданої завідувачем Липовецької державної нотаріальної контори від 09 жовтня 2015 року спадкова справа до майна померлої 22 лютого 2015 року [PERSON] Липовецькій державній нотаріальній конторі не заведена. Судом встановлено, що дані правовідносини, що виникли між сторонами є спадковими, спадщина відкрилась після 01.01.2004 року, а відтак вони регулюються нормами Цивільного кодексу України. Статтею 1269 ЦК України, передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В п. 24 Постанови №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування Пленум Верховного Суду України висловив наступну правову позицію, що у випадку, коли особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. При цьому при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами визнаються територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (абз.2 п. 24 Постанови). Суд вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Ураховуючи наведене суд визнає наведені позивачем обставини щодо пропуску строку для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її матері [PERSON] поважними, а тому задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. Крім того, відповідач позов визнав. На підставі ст.174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved