Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що зареєстрований в [ADDRESS], яка є його єдиним постійним місцем проживання. Крім нього в зазначеній квартирі зареєстровані та проживають його сестра [PERSON] з чоловіком та сином. З 16.03.2010 року по 13.03.2014 року [PERSON] відбував покарання у місцях позбавлення волі, після звільнення відповідачка не допускає його до вказаної квартири, не надає ключів від дверей, та створює йому перешкоди у вселенні та користуванні квартирою, чим порушує його житлові права, оскільки іншого житла не має. Просив суд вселити його до квартири [ADDRESS] та зобов"язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні вказаною квартирою. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про визнання особи таким, що втратив право користування квартирою, посилаючись на те, що проживає та зареєстрована в [ADDRESS] з членами своє сім'ї. Відповідач був зареєстрований у вказаній квартирі, однак понад установлений законом шестимісячний строк з листопада 2008 року не проживає без поважних причин, тому в [INFO] втратив право користування даним житлом, участі в оплаті комунальних послуг не брав, після звільнення з місць ув'язнення до квартири не з'явився, в зв'язку з чим просить визнати його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримав, позов [PERSON] не визнав, пояснив, що спірна квартира є єдиним його постійним місцем проживання, надана ще батькові на склад сім'ї. Тимчасово з листопада 2008 року проживав з матір'ю в [ADDRESS] в будинку сина відповідачки, після повернення в грудні 2009 року позивачка не допустила його до квартири, в зв'язку з чим звернувся до міліції, з березня 2010 року до березня 2014 року перебував в місцях позбавлення волі, на цей період за ним зберігається право на користування житлом. Після звільнення у березні 2014 року не зміг вселитись до квартири, оскільки відповідачка заперечує його право на проживання та не надає ключів від дверей, тому змушений звернутись до суду. Також вказував на те, що позов [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в зв'язку з відсутністю в 2008-2009 роках пред'явлений у 2014 році з пропуском трирічного строку позовної давності. Просив суд відмовити у задоволенні позову про визнання його таким, що втратив право користування квартирою, задоволити його позов про вселення та зобов'язання відповідачки усунути перешкоди в користуванні квартирою. Представник відповідачки, адвокат [PERSON] позов [PERSON] не визнав, позов [PERSON] в підтримав, вказував, що позивач в період з листопада 2008 року не проживав у спірній квартирі без поважних причин, тому з 2009 року втратив право користування даним житловим приміщенням, до ув'язнення в 2010 році. Строк позовної давності при зверненні з позовом [PERSON] не пропущений, оскільки даний строк зупинявся на час перебування позивача в місцях позбавлення волі в 2010-2014 роках. Просив відмовити у позові [PERSON], позов [PERSON] задоволити. Заслухавши позивача, адвоката відповідачки, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. З матеріалів справи вбачається, що чотирикімнатна квартира [ADDRESS] згідно ордера № 36 від 24.01.1975 року була надана для проживання [PERSON] на склад сім'ї осіб - дружина [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] помер в [INFO], після його смерті особовий рахунок не переоформлений до даного часу, [PERSON] померла в [INFO]. Таким чином і позивач, і відповідачка в складі сім'ї своїх батьків були вселені в спірну квартиру в якості членів сім'ї наймача і набули рівного права користування зазначеним житловим помешканням. Відповідно до довідки про склад сім'ї у вказаній квартирі зареєстровані 4 особи - [PERSON] з чоловіком та сином, а також [PERSON] Згідно з ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення. Згідно з ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому законом порядку за письмовою згодою всіх членів сім"ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, які вселились в жиле приміщення як члени сім"ї наймача, набувають рівного з іншими права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім"ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно з ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 71 ЖК за особами, засудженими до позбавлення волі, зберігається жиле приміщення протягом усього часу відбування покарання, якщо в цьому будинку (квартирі) залишилися проживати інші члени сім'ї. У випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в три роки. Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов - з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення цього права. Згідно ст.267 ЦК України сплив позовної давності до пред"явлення позову, про застусування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Оцінивши зібрані у справі докази суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування спірною квартирою, оскільки в судовому засіданні не знайшли пітвердження доводи зазначеного позову про те, що [PERSON] не користувався даною квартирою з листопада 2008 року понад установлений шестимісячний строк без поважних причини, дані доводи спростовані зібраними у справі доказами про тимчасову відсутність позивача у спірній у цей період в зв'язку з наданням йому відповідачкою та її сином за домовленістю сторін для проживання іншого житлового приміщення до листопада 2009 року, що підтверджено показами свідка, після чого позивачу з грудня 2009 року створювались перешкоди у користуванні житлом, в період перебування позивача в місцях позбавлення волі за законом за ним зберігалось право на користування житловим приміщенням. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є сином відповідачки [PERSON] В листопаді 2008 році в зв'язку з неможливістю спільного проживання внаслідок конфліктів між сторонами була досягнута домовленість про те, що [PERSON] з матір'ю [PERSON] будуть проживати в [ADDRESS] в будинку, власником якого була оформлена дружина свідка та який був придбаний в період їх шлюбу. В період проживання позивач привів вказаний будинок до непридатного стану, мати позивача померла в [INFO]. В 2010- 2014 роках місце знаходження позивача було невідоме, у березні 2014 році він прийшов до квартири та став вимагати виділення йому кімнати для проживання, однак вказані вимоги він та члени його сім'ї вважають не прийнятними, виділення кімнати позивачу не можливим. Таким чином, встановлено, що причиною тимчасової відсутності позивача з листопада 2008 року по листопад 2009 року у спірній квартирі була домовленість з відповідачкою та членами її сім'ї про надання йому для тимчасового проживання іншого житла, що відповідало інтересам на той час всіх сторін і тому відсутні підстави для висновку суду про те, що позивач без поважних причин в односторонньому порядку втратив зв'язок з місцем постійного проживання протягом вказаного періоду. З грудня 2009 року позивач не проживав у спірній квартирі в зв'язку з створенням в цьому перешкод відповідачкою, що підтверджено постановою від 12.03.2010р. про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою 28.12.2009р. [PERSON] про перешкоджання йому сестри [PERSON] у вселенні до квартири. В період відбування покарання в місцях позбавлення волі в період з 16.03.2010р. по 13.03.2014р. за позивачем згідно з ч.7 ст.71 ЖК України зберігалось право на користування житлом, після звільнення в зв'язку з створенням перешкод у користуванні спірнорю кватирою в серпні 2014 року звернувся до суду з позовом для захисту житлових прав. Суд вважає обгрунтованою заяву позивача про те, що позов [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в зв'язку з відсутністю в 2008-2009 роках пред'явлений у 2014 році з пропуском трирічного строку позовної давності, так як з моменту, коли позивачка могла довідатись про порушення свого права у 2009 році до пред'явлення даного позову у вересні 2014 року пройшло близько 5 років, посилання адвоката відповідача на зупинення даного строку в період перебування позивача в місцях позбавлення волі не обгрунтовані на законі, так як відсутні передбачені ст.263 ЦК України підстави для зупинення строку позовної давності, перебування позивача в місця позбавлення волі не позбавляло можливості відповідачку звернутись до суду з даним позовом. Разом з тим, положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках,коли буде доведено існування самого суб'єктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання. Якщо ж під час розгляду справи буде встановлено, що у позивача немає суб"єктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд повинен відмовити в позові не через пропущення позовної давності,а за безпідставністю матеріально-правової вимоги. Оскільки [PERSON] був вселений та зареєстрований у спірній квартирі на правах члена сім'ї наймача, на момент пред'явлення в серпні 2014 року позову про усунення перешкод у користуванні житлом не втратив право на користування житловим приміщенням, на підставі ч.3 ст.64 ЖК України має такі ж права на спірну квартиру, як відповідачка та члени її сім'ї. Права члена сім'ї наймача квартири визначені ст.64 ЖК України, і передбачають право використовувати житло для власного проживання, обмеження в цьому можливе лише з підстав, передбачених законом. Встановлено, підтверджено поясненнями позивача, показами свідка, що відповідач не допускає позивача до квартири, заперечує проти його вселення та проживання, в зв'язку з цим позивач обмежений у користуванні спірною квартирою без законних підстав, чим порушені його права та законні інтереси, тому позов про вселення та усунення першкод в користуванні житловим приміщенням підлягає до задоволення. Що стосується доводів про те, що позивач не оплачує комунальні послуги, пошкодив наданий йому для проживання будинок, відповідач вправі звернутись до суду з позовом про відшкодування збитків.

Outcome: dismissed