Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . За життя [PERSON] заповіту не залишила. Після її смерті спадщину прийняла позивач. До спадкового майна, зокрема, входить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на який померла за життя не оформила відповідних правовстановлюючих документів, що стало причиною відмови у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину. Просить суд визнати за нею в порядку спадкування за померлою [INFO] [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: будинок [ADDRESS] . Позовна заява надійшла до суду 18 березня 2021 року. Головуючий суддя своєю ухвалою від 18 березня 2021 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі, підготовче судове засідання призначено на 14 квітня 2021 року, судовий розгляд справи по суті призначений на 07 червня 2021 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Куликівською селищною радою надано до суду відзив на позовну заяву, в якому селищний голова [PERSON] повідомляє про визнання позову в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника селищної ради. Від в.о. завідувача Куликівською районною державною нотаріальною конторою Завалієвої В. В. надійшла заява про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі та матеріали спадкової справи № 105/2009 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , суд приходить до наступного. Положеннями ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту не заборонений законом, зокрема такий, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Згідно п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. У абз. 2, 3 п. 1 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.70). Після його смерті відкрилася спадщина. Згідно з повідомленням Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 1983/01-17 від 20.04.2021 року спадкова справа до майна [PERSON] , який помер [INFO] Куликівською районною державною нотаріальною конторою не заводилась (а.с.79). Згідно з довідкою Ковчинського старостинського округу с. Авдіївка Куликівської селищної ради після смерті [PERSON] , який проживав в [ADDRESS] , фактично вступила в управління спадковим майном його дружина [PERSON] , яка обробляла земельну ділянку, здійснювала догляд за будинком (а.с.68). Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] шляхом вступу в управління спадковим майном. [PERSON] померла [INFO] (а.с.51). Згідно з довідкою старости Ковчинського старостинського округу Шестак В. П. № 48 від 04.02.2021 року [PERSON] на день смерті [INFO] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] мала такий склад сім`ї: дочка - [PERSON] та онук - [PERSON] (а.с.6). [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] та копією свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). З матеріалів спадкової справи № 105/2009 вбачається, що 10 березня 2009 року [PERSON] звернулася до Куликівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно після померлої [PERSON] (а.с.51). [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки та на майновий пай, які належали померлій [PERSON] (а.с.63,65). Таким чином, єдиним спадкоємцем [PERSON] , який прийняв спадщину була її дочка [PERSON] . Наявності інших спадкоємців, які претендують на спадщину судом не виявлено. Згідно з повідомленням в.о. державного нотаріуса Куликівської районної державної нотаріальної контори Завалієвої В. В. від 26.02.2021 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю у спадкодавця документів, підтверджуючих право власності на вищевказане майно за померлим (а.с.14). Згідно з довідкою КП „Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації" ЧОР № 12 від 18.01.2021 року станом на 31 грудня 2012 року (згідно з даними інвентаризаційної справи) на будинок [ADDRESS] право власності не зареєстровано (а.с. 13). При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, підлягають з`ясуванню та оцінюються судом записи у погосподарських книгах, ухвалені органами місцевого самоврядування рішення про оформлення права власності громадян на будинки, технічний паспорт на будівлі, документи про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. У копії технічного паспорту на даний будинок вказано, що він має наступну характеристику літерами: житловий будинок А-1, прибудова а-1, веранда а1-1, ганок а2-1, а3-1, сараї Б-1, В-1, Д-1, Е-1, гараж Г-1, погріб д-1, рік побудови - 1963 (а.с. 16-18). У витягах з погосподарських книг Авдіївської сільської ради Куликівського району Чернігівської області на 1991-2020 роки вказано, що головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] (а.с.7-12). Відомості щодо самочинного будівництва відсутні. З вищезазначених витягів з погосподарських книг вбачається, що домогосподарство за адресою: [ADDRESS] відносилося до категорії колгоспного двору. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5, а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69). Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. З довідки № 90 від 23 квітня 2021 року, яка видана старостою Ковчинського старостинського округу Шестак В. П. вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року в будинку за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.69). З вищенаведеного слідує, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору мали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Виходячи з презумпції рівності часток, кожному з них фактично належало право власності на 1/5 частину майна колишнього колгоспного двору. Після смерті [PERSON] та [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] . Таким чином частка [PERSON] у праві власності на будинок становить:1/5+1/5+1/5=3/5 частин. Частка [PERSON] та [PERSON] у праві власності на будинок становить 1/5 частину за кожним з них. За таких умов, враховуючи, що будинок за адресою: [ADDRESS] , було побудовано до 05.08.1992 року, вказаний будинок належав до категорії колгоспний двір, судом було встановлено, що частка [PERSON] у праві власності на житловий будинок, з урахуванням прийняття нею спадщини після померлого [INFO] [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] складає 3/5 частин, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial