Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Зміст позовних вимог: ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: відділ державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції про звільнення майна з-під арешту. В обгрунтування посилається на те, що відповідно до укладеного договору № 379 К від 30.01.2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 250000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.01.2018 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 31.01.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачами [PERSON] , [PERSON] уклали договір іпотеки № 379К. Згідно з договором іпотеки [PERSON] , [PERSON] надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: приміщення загальною площею 632,20 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 723377 грн. 00 коп. Земельна ділянка розташована за адресою: [ADDRESS] . Представником ПАТ КБ Приватбанк було подано клопотання про звільнення майна з під арешту до відділу ДВС Надвірнянського районного управління юстиції, яке не було задоволено. Відповідно до ч.5 ст.60 ЗУ "Про виконавче провадження" у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Стислий виклад позиції позивача: Представник позивача в судове засідання не з"явився, однак від нього поступила заява в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об"ємі. Просить зобов"язати відділ ДВС Надвірнянського районного управління юстиції зняти всі наявні арешти з майна , що належить на праві власності [PERSON] , а саме з приміщення загальною площею 632,20 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Також просить стягнути з відповідачів в користь позивача судові витрати по справі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з"явилися, однак про час і місце слухання справи повідомлені завчасно належним чином, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Представник третьої особи відділу державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції в судове засідання не з"явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином рекомендованою кореспонденцією, про що свідчить розписка про вручення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.03.2016 р. провадження по даній справі відкрито. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28.03.2016р. справу призначено до розгляду. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24.06.2016 р. провадження по справі зупинено до вирішення цивільної справи 348/773/16-ц. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.12.2019 р. провадження по справі поновлено. Суд, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог та, з`ясувавши фактичні обставини, прийшов до наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що 30.01.2008 року відповідно до укладеного договору № 379 К [PERSON] отримав кредит у розмірі 250000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.01.2018 року (а.с. 4-6). 31.01.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачами [PERSON] , [PERSON] був укладений договір іпотеки. Згідно з договором іпотеки [PERSON] , [PERSON] надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: приміщення загальною площею 632,20 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 723377 грн. 00 коп. Земельна ділянка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-9). Представником ПАТ КБ Приватбанк було подано клопотання про звільнення майна з під арешту до відділу ДВС Надвірнянського районного управління юстиції, яке не було задоволено. Відповідно до ч.5 ст.60 ЗУ "Про виконавче провадження" у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна може бути знятий за рішенням суду, що стверджується повідомленням Начальника відділу ДВС Надвірнянського районного управління юстиції за № 02-27/756 від 09.02.2016 року (а.с. 11-12). Норми права, які застосував суд: Згідно ст. ст.4,5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст.ст.316,317,319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року. Згідно із ч. 2ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження»,у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Висновки суду: Таким чином, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Як встановлено судом, позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір в розмірі 1378,00 грн. (а.с.1). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] по 689 грн. 00 коп. судового збору з кожного в користь позивача згідно платіжного доручення № ВOJ61B10NW від 11.03.2016 р. На підставі викладеного,

Outcome: approved