Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок № 24/1 по вулиці Севастопольській в м. Миколаєві з відповідними та побутовими будівлями і спорудами, загальною площею 131,8 кв.м., житловою площею 51,2 кв.м., в рахунок погашення заборгованості перед ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" за кредитним договором № 1401/0707/88-031 від 17 липня 2007 року у розмірі 33 053,06 дол. США (еквівалент 264 193,11 грн.) шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів, за початковою ціною, що буде встановлена на підставі незалежної експертної оцінки, визначеної у встановленому законом порядку при підготовці до прилюдних торгів. 18 травня 2015 року позивач надав суду заяву про збільшення позовних вимоги та просить про звернення стягнення на вказаний предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості перед ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" за кредитним договором № 1401/0707/88-031 від 17 липня 2007 року у розмірі 33 053,06 дол. США (еквівалент 684 138,85 грн.) шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів, за початковою ціною, що буде встановлена на підставі незалежної експертної оцінки, визначеної у встановленому законом порядку при підготовці до прилюдних торгів. 16 липня 2015 року усною ухвалою до участі у справі в якості третіх осіб залучені: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Орган опіки та піклування Миколаївської міської ради. У судове засідання сторони не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник позивача, згідно наданої заяви, просив про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день слухання справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 17 липня 2007 року між АКБ "ТАС-Комерцбанк" (правонаступником якого є ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс") та [PERSON] укладено кредитний договір № 1401/0707/88-031, відповідно до якого останньому було надано кредит у розмірі 50 000 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом. Виконання зобов'язань по кредитному договору забезпечує договір іпотеки № б/н від 17 липня 2007 року укладений між кредитором та позичальником за яким в іпотеку передано житловий будинок під номером 24/1 з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами, загальною площею 131,8 кв.м., житловою площею 51,2 кв.м., який знаходиться в м. Миколаєві по вул. Севастопольській та до якого прилягають: сарай Ч, огорожі 11, 12, споруди ІІІ, що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 13 червня 2007 року та зареєстрованого в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за номером запису 22010, право власності зареєстровано під реєстраційним номером 19203105. Позичальник [PERSON] порушила умови погашення кредиту. В зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 17 травня 2015 року у розмірі 33 053,06 дол. США (еквівалент 684 138,85 грн.). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст.526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, згідно умов договору, відмова від виконання зобов'язання не припускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, судом встановлено, що позивачем зобов'язання за Договором виконанні належним чином, а позичальник від зобов'язань по оплаті кредиту та відсотків за кредитом ухиляється. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст. 35 ЗУ "Про іпотеку", у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. На вимогу позивача про погашення суми боргу за договором кредиту, якою повідомлялось, що у випадку непогашення заборгованості, банком буде розпочато процедуру звернення стягнення на майно, відповідач не відреагував. Згідно ст. 39 ЗУ "Про іпотеку", при задоволенні судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону (ст. 41 ЗУ "Про іпотеку"). Разом з тим, 07.06.2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" № 1304 - VІІ від 03.06.2014 року. Відповідно до ч.1 вищевказаного Закону визначено, що протягом його дії: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно ст. 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно ст. 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, який є предметом іпотеки, має 131,8 кв.м. загальної площі, 51,2 кв.м. житлової площі, використовується відповідачем для проживання, доказів наявності іншого житла у відповідача не має. Відповідно до ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 2 641 грн. 93 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved