Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна cправа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06.07.2017 року Тернопільським міськрайонним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис 359. Заявлені вимоги мотивує тим, що сімейне життя не склалося з причини різних характерів та переконань, тривалий сторони спору не проживають сім`єю, не ведуть спільного господарства, не пов`язані сімейним побутом, а тому, оскільки шлюб з відповідачем носить виключно формальний характер, позивач вважає, що їх сім`я розпалася остаточно. В судове засідання позивач з`явилася, позов підтримала у повному обсязі, вимогу просить задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився; в судовому засіданні представник відповідача позов заперечив, заявив клопотання про приєднання письмових доказів, котре частково задоволення Судом. Просить в задоволенні позову відмовити. Розглянувши матеріали справи Суд встановив наступні обставини: Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06.07.2017 року Тернопільським міськрайонним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис 359. Від шлюбу у сторін справи є спільна дитина. Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Юридичною підставою для застосування судами України прецедентів ЄСПЛ є положення п. 1 Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", відповідно до якого Україна визнала обов`язковою "і без укладання спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції". У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 р. "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зазначено, що "суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права". Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява №44647\\98). В судовому засіданні позивач пояснила, що з відповідачем сімейне життя не склалося з причини різних характерів та переконань, з квітня 2019 року сторони спору не проживають сім`єю, не ведуть спільного господарства, не пов`язані сімейним побутом. Відповідач не турбується про позивачку, її дитину від першого шлюбу, лише періодично надає матеріальну допомогу на їх спільну дитину. [PERSON] категорично заперечує примирення - зазначила, що відповідач зневажливо до неї ставиться, нецензурно висловлюється та «піднімає руку». Відповідач у підготовче в підготовче судове засідання не з`явився; в судовому засіданні представник відповідача позов заперечив. Представник відповідач пояснив Суду, що його довіритель лише періодично перебуває в Україні, він працевлаштований на роботі в республіці Польща, бажає зберегти сім`ю, надає періодично допомогу на утримання спільної з позивачкою дитини. На підтвердження надав копії квитанцій про перерахування коштів. Окремо представник відповідача зазначив, що з позивачкою є непорозуміння щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, а тому відповідач звернувся в органи опіки та піклування для встановлення графіку побачень. Системний аналіз наданих сторонами спору доказів дозволяє суду зробити висновок, що зважаючи на відносили, які склалися між [PERSON] та [PERSON] (наявність постійних суперечок, тривалий час уникнення позивачкою спілкування з відповідачем, перебування відповідача на відстані за кордоном та бажання позивачки визначати вільно свій «приватний простір» за відсутності відповідача ) збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін спору. Фактично сторони мали об`єктивну можливість примиритися з дати отримання відповідачем ухвали про відкриття провадження у справі (12.09.2019 року) року і до дня ухвалення рішення, проте, як зрозуміло Суду, примирення сторін є неможливим, відповідач не бажає реалізувати право на особисту участь в судовому засіданні, надав перевагу роботі за межами України над нормалізацією сімейних стосунків з [PERSON] , остання наполягає на задоволенні позову, категорично заперечує примирення. Відтак суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, як такий, збереження якого суперечитиме інтересам сторін спору.

Outcome: approved