Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський [PERSON] (далі ПАТ ВіЕйБі Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитним договором №08/63 від 23.01.2008 р. в сумі 27317,59 гривень. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 23.01.2008 року між Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський [PERSON], яке в подальшому було перейменовано на Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський [PERSON], і [PERSON] було укладено кредитний договір №08/63, згідно якого [PERSON] отримав споживчий кредит у розмірі 16800 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних, з кінцевим терміном повернення 21 січня 2011 року. В якості забезпечення виконання позичальником своїх боргових зобов"язань, 23.01.2008 року між ПАТ "ВіЕйБі Банк" та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого [PERSON] поручилися перед Банком за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, а також зобов'язалася відповідати перед Банком в разі невиконання [PERSON] умов кредитного договору, як солідарний боржник. В порушення умов кредитного договору [PERSON] взяті на себе зобовязання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 29 квітня 2015 року виникла заборгованість в сумі 27317,59 гривень, з них: по тілу кредиту 14027,69 гривень, по відсотках 13289,90 гривень. В судове засідання представник позивача, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце розгляду справи, не з"явився, від нього надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутності. Відповідачі, які у встановленому порядку оповіщені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.01.2008 року між Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський [PERSON], яке в подальшому було перейменовано на ПАТ ВіЕйБі Банк, і [PERSON] було укладено кредитний договір №08/63, за умовами якого (п.п. 1.1 - 1.6 договору) позивач отримав споживчий кредит у розмірі 16800 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних, з кінцевим терміном повернення 21 січня 2011 року. Кредитний договір був забезпечений порукою, згідно договору від 23.01.2008 р., укладеного між Банком та [PERSON], за умовами якого остання поручилася перед Банком за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, а також зобов'язалася відповідати перед Банком в разі невиконання [PERSON] умов кредитного договору як солідарний боржник. [PERSON] не виконував грошові зобов'язання у строки, визначені договором, внаслідок чого станом на 29.04.2015 року виникла заборгованість: по кредиту - 14027,69 грн., по процентах за користування кредитом 13289,90 грн. Зазначені обставини підтверджуються кредитним договором №08/63 від 23.01.2008 року між Банком та [PERSON] (а.с. 5-13), договором поруки №08/63-п від 23.01.2008 року між Банком та [PERSON] (а.с.17-18), розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 27). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 610 даного Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). З договору поруки №08/63-п від 23.01.2008 р. укладеного між Банком та [PERSON] вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений датою 21.01.2011 р. кінцевий термін повернення кредиту (п. 1,3). За таких обставин у Банка виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання [PERSON] щодо повернення кредиту, починаючи з 21 січня 2011 р. протягом наступних 6 місяців. Таку вимогу до поручителя банк не пред'явив, а тому вимога позивача до [PERSON] про стягнення з неї солідарно заборгованості за вказаним кредитним договором не підлягає задоволенню, як безпідставна. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконувалися умови кредитного договору в частині погашення заборгованості перед позивачем за отриманий кредит, а тому з нього підлягає стягненню на користь ПАТ "ВІЕйБі Банк" заборгованість по кредиту в сумі - 14027,69 грн., по процентам за користування кредитом в сумі 13289,90 грн., а всього 27317,59 грн. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 243,60 грн. На підставі ст.ст. 251, 252, 526, 553, 554, 559, 610, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: partial