Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до Дніпровської міської ради, третя особа: Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. У позовній заяві посилаються на те, що 06 листопада 2016 року померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серія І-КИ №700389 від 07 листопада 2016 року, актовий запис № 1310, виданий Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0431 га, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Іркутська, буд. 75 та належали її чоловіку [PERSON], який помер 20 січня 2008 року. Отже [PERSON] прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Спадкоємцями після смерті [PERSON] згідно заповіту, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] 22 липня 2008 року за реєстровим номером №3-2957 є [PERSON] та [PERSON]. 18 травня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] було винесено постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій на імя [PERSON] та [PERSON], у звязку із тим, що право власності на нерухоме майно, розташоване по вул. Іркутська, буд. 75 у м. Дніпрі спадкодавцем на день відкриття спадщини не зареєстровано. Крім того, у вищевказаних постановах зазначено, що державний акт на право приватної власності на землю серії ДП Д* N 001400 72473001, виданий 23.01.1997 року Дніпропетровською міською Радою народних депутатів Дніпропетровської області згідно рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів №1826 від 19.12.1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1400, виданий на імя [PERSON], в той час як прізвище спадкодавця згідно свідоцтва про смерть серії 1-КИ №198711, виданий 25.01.2008 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зазначено Кулинич, тому встановити факт належності спадкового майна спадкоємцеві не вбачається можливим, що в свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальних дій по видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом. У звязку із чим просили встановити факт належності [PERSON], померлому 20 січня 2008 року, державного акту на право приватної власності на землю серії ДП Д*3 00140072473001, виданого 23.01.1997 року Дніпропетровською міською Радою народних депутатів Дніпропетровської міської Ради народних депутатів № 1826 від 19.12.1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1400 на імя [PERSON], визнати за [PERSON] (проживає за адресою: 49000, [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER]) право власності на ? частину будинку літ. А-1, загальною площею 68,3 кв. м., житловою площею 31,9 кв. м., літ. на Д дашок, літ. над В, Г, Ж дашок, літ. Б сарай, літ. б сарай, літ. б. 1 сарай, літ. В вбиральня, літ. Г літній душ, літ. Д літня кухня, літ. Е сарай, літ. Ж сарай, що розташовані по вул. Іркутська, будинок 75 у м. Дніпро в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 06.11.2016 року. Визнати за [PERSON] (проживає за адресою: 49000, [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER]) право власності на ? частину будинку літ. А-1, загальною площею 68,3 кв. м., житловою площею 31,9 кв. м., літ. на Д дашок, літ. над В, Г, Ж дашок, літ. Б сарай, літ. б сарай, літ. б. 1 сарай, літ. В вбиральня, літ. Г літній душ, літ. Д літня кухня, літ. Е сарай, літ. Ж сарай, що розташовані по вул. Іркутська, будинок 75 у м. Дніпро в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 06.11.2016 року. Визнати за [PERSON] (проживає за адресою: 49000, [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER]) право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,0431 га, цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, місцезнаходження якої: м. Дніпро, вул. Іркутська, 75 в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 06.11.2016 року. Визнати за [PERSON] (проживає за адресою: 49000, [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER]) право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,0431 га, цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, місцезнаходження якої: м. Дніпро, вул. Іркутська, 75 в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 06.11.2016 року. Представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні частково заперечувала проти задоволення позову. Зазначила, що позовна заява та матеріали справи не містять посилань на будь-які порушення, невизнання або оспорювання Дніпровською міською радою передбачених законодавством прав чи законних інтересів позивачів, а тому предмет спору відсутній, звернення до суду з питання визнання права власності є передчасним. Земельна ділянка, що належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі державного акту від 23.01.1997 не належить до земель комунальної власності, а тому вважає, що Дніпровська міська рада є неналежним відповідачем по справі. Також зазначила, що оскільки спадкодавець [PERSON] за життя не оформила своє право власності на земельну ділянку, відповідно до ст. 1216 ЦК України, право власності на земельну ділянку в неї не виникло. У позовній заяві зазначається договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 12.01.1959 року з якого вбачається невиконання умов цього договору. Надана копія акту прийому індивідуального домоволодіння по вул. Іркутській 69а не є належним документом, оскільки цей акт не затверджений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування відповідно до вимог законодавства. Згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 12.01.1959 року домоволодіння за вищевказаною адресою побудовано [PERSON], однак право власності на спірне домоволодіння ним оформлено не було. Оскільки домоволодіння по вул. Іркутській, 75 не належало ані забудовнику, ані спадкодавцеві [PERSON] воно не входить до складу спадщини. У звязку із чим просила відмовити у задоволенні позовних вимог в частині визнання за [PERSON] права власності на ? частину будинку, що розташований по вул. Іркутська, будинок 75 у м. Дніпро, визнання за [PERSON] право власності на ? частину будинку, розташованого по вул. Іркутська, будинок 75 у м. Дніпро в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 06.11.2016 року та визнання за [PERSON] права власності на ? частину земельної ділянки площею 0,0431 га, місцезнаходження якої: м. Дніпро, вул. Іркутська, 75, визнання за [PERSON] права власності на ? частину земельної ділянки площею 0,0431 га, місцезнаходження якої: м. Дніпро, вул. Іркутська, 75 в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 06.11.2016 року. Представник третьої особи Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні, згідно свідоцтва про одруження, серії ЯТ №105586, виданого Амур-Нижньодніпровським районним РАЦС 06 травня 1951 року, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (т.1, а. с. 16). Згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 12.01.1959 року [PERSON] було виділено земельну ділянку № 69, яка знаходиться по вул. Іркутській у м. Дніпропетровську (т. 1 а. с. 14) Згідно акту відводу земельної ділянки, був здійснений відвід в натурі земельної ділянки під індивідуальну житлову забудову забудовника [PERSON], місцезнаходження якої: м. Дніпро, вул. Іркутська, 69а площею 400 кв. м.(т.1 а.с.31) Згідно акту прийому індивідуального домоволодіння Виконавчого комітету ради депутатів трудящих побудоване у 1961 році, домоволодіння [PERSON] відповідно до договору на право будівництва від 15.01.1959 року розташованого на вулиці Іркутській. буд. 69 в місті Дніпропетровську було прийнято (т. 1 а.с.32). Згідно довідки від 08.08.2016 року, домоволодінню, розташованому за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Іркутська, 69а згідно рішення виконкому Індустріальної районної ради від 10 червня 1977 року №338 присвоєна нова адреса: м. Дніпро, вул. Іркутська, 75 (т.1 а.с.29) На підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ДП Д* N 001400 72473001, виданий 23.01.1997 року Дніпропетровською міською Радою народних депутатів Дніпропетровської області згідно рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів №1826 від 19.12.1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1400, [PERSON] була надана земельна ділянка площею 0,0431 гектарів, розташована на території Індустріального району м. Дніпропетровська по вул. Іркутській, 75 належить на праві власності (т. 1, а. с. 33). 20 січня 2008 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №198711, виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 25 січня 2008 року, актовий запис №140. Відповідно до заяви, поданої [PERSON] до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори 07 жовтня 2008 року №1861, спадкова справа №631/08, [PERSON] прийняла спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON], який помер 20.01.2008 року та на момент своєї смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO], а саме грошові кошти (т. 2 а. с. 8). За життя [PERSON] право власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Іркутська, 75, оформлено не було, що підтверджується відповіддю державного реєстратора КП «ДМБТІ» ДОР [PERSON] від 04.10.2016 року №13706, відповідно до якого станом на 31.12.2012 в інвентаризаційній справі відсутні відомості про право власності за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Іркутська, буд. 75 (т.1 а. с. 38). 06 листопада 2016 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії № І-КИ №700389, виданий Індустріальним районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, 07 листопада 2016 року, актовий запис №1310. Після смерті [PERSON] позивачі звернулись до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після її смерті. Постановами державного нотаріуса від 18.05.2017 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через те, що документ, посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок не було видано. В якості документа, що посвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку був наданий державний акт на право приватної власності на землю серії ДП Д* N 001400 72473001, виданий 23.01.1997 року Дніпропетровською міською Радою народних депутатів Дніпропетровської області згідно рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 1826 від 19.12.1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1400. Однак даний державний акт виданий на імя [PERSON], в той час як прізвище, імя, по батькові чоловіка спадкодавця згідно свідоцтва про смерть серії І-КИ №198711, виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 25 січня 2008 року зазначено [PERSON], у звязку із чим встановити факт належності спадкового майна спадкоємцеві не вбачається можливим, що в свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальних дій по видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Наданими позивачами доказами, а саме: копією паспорту [PERSON], в якому зазначено місце реєстрації: м. Дніпропетровськ, вул. Іркутська, 75; копією свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON]; копією свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові вклади від 07.10.2008 року на імя [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO]; копією акту відведення земельної ділянки за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Іркутська, 69а, виданого на імя [PERSON]; копією договору про надання у безстрокове користування [PERSON] земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 15.01.1959 року; копією акту прийому індивідуального домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Іркутська, 69а; копією технічного паспорту на житловий будинок за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Іркутська, 75, замовником якого є [PERSON], підтверджується факт належності [PERSON], померлому 20 січня 2008 року, державного акту на право приватної власності на землю серії ДП Д*3 00140072473001, виданого 23.01.1997 року Дніпропетровською міською Радою народних депутатів Дніпропетровської міської Ради народних депутатів № 1826 від 19.12.1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1400 на імя [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Судом встановлено, що [PERSON] отримала спадину після смерті чоловіка [PERSON], отримавши Свідоцтво про право на спадщину за законом (т. 1, а. с. 20). Домоволодіння та земельна ділянка за адресою: м. Дніпро, вул. Іркутська, 75 не увійшли у спадкову масу, оскільки за спадкодавцем не було зареєстровано право власності на дане нерухоме майно. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0431 га, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Іркутська, 76 з цільовим призначенням обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. На даній земельній ділянці знаходиться житловий будинок літ. А-1, загальною площею 68,3 кв. м., житловою площею 31,9 кв. м., літ. на Д дашок, літ. над В, Г, Ж дашок, літ. Б сарай, літ. б сарай, літ. б. 1 сарай, літ. В вбиральня, літ. Г літній душ, літ. Д літня кухня, літ. Е сарай, літ. Ж сарай. Будівництво розпочато у 1959 році та згідно акту прийняття індивідуального домоволодіння (т. 1, а. с. 32-35) та технічного паспорту (т. 1, а. с. 48-52) будинок та господарські споруди на земельній ділянці були зведені до 1988 року. Право власності у встановленому законом порядку на домоволодіння зареєстровано не було. Однак дане будівництво не є самочинним, оскільки наявний акт відведення земельної ділянки, виданий на імя [PERSON] на підставі рішення АНД районної ради депутатів трудящихся від 09.09.1958 року про відведення в натурі земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво, догові про надання [PERSON] у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 15.01.1959 року та будинок був прийняти й в експлуатацію. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України\~від 1\~липня 2004\~року "Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, [PERSON] набув права власності на домоволодіння за адресою: м. Дніпро, вул. Іркутська, 75 відповідно до законодавства, яке регулювало виникнення права власності у спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України\~від 7\~грудня 1990\~року №\~533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради\~Міністрів Української\~РСР від\~11\~березня 1985\~року №\~105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, та іншими нормативними актами. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку № 75 по вул. Іркутській у м. Дніпрі Дніпропетровської області та земельної ділянки місцезнаходження якої: м. Дніпро, вул. Іркутська, 75, площею 0,0431 га, цільове призначення якої: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що належало [PERSON], який помер 20.01.2008 року, спадкоємцем якого була його дружина [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. За життя [PERSON] склала заповіт від 22 липня 2008 року посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №3-2957, відповідно до якого все своє майно вона заповідала [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному (т.1 а.с.17). Виходячи з наведеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а саме в частині визнання за спадкоємцями права власності в порядку спадкування за заповітом на спірний будинок та земельну ділянку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати з відповідача на користь позивачів не стягуються.

Outcome: approved