Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення страхової виплати в розмірі 10 319,19 грн щомісячно на її користь як законного представника малолітньої [PERSON] , у зв`язку із втратою годувальника до досягнення нею повноліття та стягнення страхової виплати в розмірі 10 319, грн. щомісячно на її користь як законного представника малолітнього [PERSON] , у зв`язку із втратою годувальника до досягнення ним повноліття, стягнення страхової виплати в розмірі 10 319,19 грн щомісячно на її користь у зв`язку із втратою годувальника до досягнення дітьми [PERSON] та [PERSON] чотирнадцяти років, а також стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі 1 000 000,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.08.2014 року на автодорозі Львів-Краковець в районі 53 км + 200 м у с. Наконечне Перше Яворівського району Львівської області з вини [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, який керуючи автомобілем «Mercedes» р.н. [NUMBER] , виїхав на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення із автомобілем «Volkswagen» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Її чоловік [PERSON] , який був пасажиром автомобіля «Mercedes», одержав тілесні ушкодження від яких загинув на місці. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була забезпечена полісом зелена карта №PL/ 37/0059695 , виданим TUW«TUZ» (Республіка Польща). Вказує, що після ДТП звернулася до відповідача із повідомленням про настання страхового випадку, листом від 13.02.2015 року отримала відмову у зв`язку з тим, що відповідно до вироку Апеляційного суду Львівської області від 30.12.2014 року винуватець [PERSON] добровільно відшкодував потерпілим заподіяну ним шкоду. Однак, позивач звертає увагу на те, що вона під час надання пояснень у Яворівському районному суді Львівської області по справі про обвинувачення [PERSON] зазначала, що претензій до винуватця ДТП не має, оскільки має намір звертатися і з позовом до страхової компанії для отримання страхового відшкодування. Вказує, що на момент ДТП із [PERSON] та нею проживали малолітні діти: [PERSON] та [PERSON] . Середньомісячний дохід потерпілого становив 41 276,76 грн., а частка, що припадала на кожного члена сім`ї становила 10 319,19 грн. Тому, просить стягнути з відповідача на її користь як законного представника малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] страхову виплату в сумі 10319,19 грн у зв`язку з втратою годувальника щомісячно до досягнення дітьми повноліття, а також страхову виплату в сумі 103196,19 грн на її користь у зв`язку з втратою годувальника щомісячно до досягнення дітьми чотирнадцяти років Окрім цього зазначає, що внаслідок загибелі чоловіка їй було заподіяно моральну шкоду, тому просить стягнути із відповідача її відшкодування в розмірі 1 000 000,00 грн. Справа поступила до провадження судді [PERSON]. Від представника відповідача надійшло заперечення на позовну заяву від 14.04.2016 року, згідно якого він зазначає, що 13.01.2015 року позивач звернулася до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку зі смертю її чоловіка [PERSON] внаслідок ДТП від 11.08.2014 року, що трапилася на ділянці автодороги Львів-Краківець. До заяви серед інших документів, зокрема було долучено копію вироку Апеляційного суду Львівської області від 30.12.2014 року відповідно до якого винуватцем ДТП було визнано [PERSON] . Окрім цього, таким вироком було встановлено, що винуватець ДТП [PERSON] добровільно відшкодував потерпілим заподіяну шкоду. У зв`язку з чим, МТСБУ повідомило заявника про відсутність підстав для виплати відшкодування, оскільки усі збитки були відшкодовані винуватцем ДТП. Просить у задоволенні позову відмовити. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2016 року, згідно із розпорядженням керівник апарату суду від 11.10.2016 року № 371 у зв`язку звільненням з посади судді [PERSON] справу передано судді [PERSON] Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2017 року, згідно із розпорядженням керівник апарату суду від 21.12.2017 року № 586 у зв`язку звільненням з посади судді [PERSON] справу передано судді Кондратьєвій Н.А. Ухвалою від 22.02.2018 року суддею Кондратьєвою Н.А. справу прийнято до провадження. Позивач та представник позивача, в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача по справі в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини викладені у запереченні, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що на думку МТСБУ рішення суду по кримінальній справі № 460/3210/14-к має преюдиційне значення для даної справи, а тому навіть заява винуватця ДТП [PERSON] про те, що шкода ним насправді не була відшкодована потерпілим, не спростовує встановлені вироком суду обставини і тому МТСБУ повідомило [PERSON] про відсутність правових підстав для виплати відшкодування. Окрім цього, відповідач не погоджується з ціною позову - 1000000 грн, оскільки такі вимоги суперечать ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого розмір страхової суми за заподіяну шкоду життю та здоров`ю потерпілих становить 100000 грн на одного потерпілого. Потерпілим у даному випадку слід вважати загиблого [PERSON] , а тому позовні вимоги на суму, що становить більше 100000 грн є необґрунтованими. Просить у задоволенні позову відмовити повністю. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Просить позовні вимоги [PERSON] задоволити в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 11.08.2014 року на автодорозі Львів-Краковець в районі 53 км + 200 м у с. Наконечне Перше Яворівського району Львівської області з вини [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, який керуючи автомобілем марки «Mercedes» р.н. [NUMBER] , виїхав на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення із автомобілем марки «Volkswagen» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] в результаті якої [PERSON] , який був пасажиром автомобіля «Mercedes», внаслідок отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. На момент ДТП із [PERSON] та позивачем [PERSON] проживали малолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вироку Яворівського районного суду Львівської області від 31.10.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням. Вироком Апеляційного суду Львівської області від 30.12.2014 року вирок Яворівського районного суду Львівської області від 31.10.2014 року в частині звільнення обвинуваченого від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік скасовано. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік та звільнено від відбування основного покарання з випробуванням на 1 рік. В решті вирок Яворівського районного суду Львівської області залишено без змін. 13.01.2015 року [PERSON] звернулася до МТСБУ із заявою щодо здійснення страхової виплати та відшкодування моральної шкоди. Моторне (транспортне) страхове бюро України листом №8/3-03/4383 від 13 лютого 2015 року у виплаті страхового відшкодування відмовило, у зв`язку з тим, що відповідно до вироку Апеляційного суду Львівської області від 30.12.2014 року винуватець ДТП [PERSON] добровільно відшкодував потерпілим заподіяну шкоду. Приписами ст.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно до вимог ст.ст. 3, 4, 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Ст. 6 ЗУ«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Таким чином, підсумовуючи вищенаведене, судом зазначається, що судовим розглядом встановлений страховий випадок, який стався з вини водія транспортного засобу «Mercedes» р.н. [NUMBER] [PERSON] , крім того, факт ДТП з участю забезпеченого транспортного засобу у судовому засіданні доведено та не оспорюється сторонами. Щодо відшкодування шкоди, зі сторони винуватця ДТП [PERSON] , суд зазначає наступне. Згідно із ч. 6ст. 82 ЦПК Українивирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В судовому засіданні оглядалися матеріали кримінального провадження №460/3210/14-к про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України. В зазначених матеріалах відсутні будь-які відомості (заяви, розписки, тощо) з яких би вбачалося відшкодування останнім шкоди позивачу внаслідок смерті її чоловіка. В судове засідання третя особа [PERSON] не з`явився, однак надав суду заяву від 25 червня 2018 року, в якій зазначив, що оскільки станом на час ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована за договором Зелена карта № PL/37/0059695, виданим TUW «TUZ», всі збитки повинна відшкодувати страхова компанія. Зазначив, що відшкодування шкоди з його боку на користь [PERSON] не проводилось. В судовому засіданні відповідачем не надано доказів того, що винуватець ДТП [PERSON] відшкодував матеріальну чи моральну шкоду позивачу у справі. Таким чином, суд дійшов висновку, що відмова у виплаті страхового відшкодування у зв`язку із тим, що шкода відшкодована є безпідставною та позовні вимоги [PERSON] про стягнення страхового відшкодування підлягають до задоволення. Щодо розміру страхового відшкодування суд дійшов наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Яворівського районного управління юстиції у Львівській області [PERSON] помер [INFO] . З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 14.07.2012 року вбачається, що [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». Свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] виданими відділом державної реєстрації актів цивільного стану Яворівського районного управління юстиції у Львівській області підтверджується, що станом на час смерті у загиблого було на утриманні двоє малолітніх дітей: дочка - [PERSON] та син - [PERSON] . Відповідно до довідки № 1097 від 11.08.2014 року, виданої Яворівською КЕЧ (району) Будинкоуправління № 1, [PERSON] зареєстрована разом з дітьми [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] до дня смерті [INFO] проживав за вказаною адресою без реєстрації. [PERSON] з 28.07.2005 р. зареєстрований як фізична особа-підприємець (свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії [NUMBER] ). Згідно податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2013-2014 рік дохід ФОП [PERSON] за 2013 рік становив 666881,66 грн, за перше півріччя 2014 року - 69000,00 грн, за три квартали 2014 року - 76100,00 грн. Частка доходу, що припадала на кожного члена сім`ї становила 10 319,19 грн. Доказів, які б спростовували наведені розрахунки позивача відповідач до суду не подав. Відповідно до товарного чеку від 11.08.2014 року ПП [PERSON] витрати на труну, хрест, вінок та накриття становили 2920,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Відповідно до ст. 27.4 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. У відповідності до п.1 ч.1 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується дитині -до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту, - до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років). Відповідно до положень п.п. в п. 41.2. «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема у разі її заподіяння транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка". Процедурними Правилами, прийнятими Генеральною Асамблеєю Ради Бюро 30.05.2002 року передбачено порядок та процедуру відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортних пригод за участю транспортного засобу, що базується на території країни по відношенню до якої кожне з таких Бюро є правомочним. Відповідно до п. 5 ст. 3 Процедурних Правил коли очікувані виплати перевищуютьумови та ліміти, встановлені законодавство про обов`язкове страхування автоцивільної відповідальності у країні де сталася дорожньо-транспортна пригода, але покриваються умовами полісу страхування, необхідно провести консультації із страховиком щодо тієї частини претензій, яка перевищує такі умови або ліміти. Судом встановлено, що МТСБУ зверталося до страховика, який видав зелену карту із повідомленням про вимоги щодо суми, яка перевищує обмеження, встановлені законодавством України та запит щодо надання рішення стосовно можливої суми подальшого відшкодування. Також ухвалою суду відповідача було зобов`язано надати відповіді страховика TUW «TUZ», (республіка Польща) на зазначені листи, на що листом №8/3-03/34588 від 22.10.2019 року МТСБУ повідомило суд про неможливість надання відповіді, оскільки такі відсутні. Таким чином судом встановлено, що страховик TUW «TUZ», (Республіка Польща) не надав дозволу на виплату страхового відшкодування в розмірі більшому, ніж встановлено законодавством України. В судовому засіданні досліджена копія Зеленої карти №PL/37 /0059695 , виданої TUW «TUZ», (Республіка Польща) і встановлено, що полісом (зеленою картою) не передбачені певні ліміти відповідальності. Таким чином, суд вважає недоречним подальше застосування Процедурних Правил та вважає, що в даному випадку слід застосовувати національне законодавство, що діяло на момент настання випадку. Відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є гарантом відшкодування шкоди: на території України, заподіяної водіями - нерезидентами, на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за інших обставин, визначених чинним законодавством про цивільно-правову відповідальність. Частиною 2 статті 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка". Частиною 2 статті 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із ст. 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін. Згідно розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09.07.2010 N 566 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на день настання випадку) встановлені наступні ліміти: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 50000 гривень на одного потерпілого; за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 100000 гривень на одного потерпілого. Ст. 23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України встановлено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1200 ЦК України шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1200 ЦК України шкода відшкодовується одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 2 вказаної статті шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Разом з тим, відповідно до ст. 27.2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка є спеціальною нормою, що регулює спільні правовідносини, страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Ст. 27.5ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Суд погоджується з розрахунком страхового відшкодування за шкоду, заподіяну втратою годувальника в сумі 10 319,19 грн. щомісячно дітям загиблого до досягнення повноліття та дружині (позивачу) до досягнення дітьми 14 років та розміром витрат на поховання, однак відповідно до наведених положень ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» така виплата обмежена сумою у 100 000 (сто тисяч гривень), у зв`язку із чим суд дійшов висновку, що саме така сума належить до стягнення на користь позивача. Щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 1 000 000 гривень, то відповідно до ст. 27.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Та як вбачається із положень статті 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір моральної шкоди є однією з частин загальної суми страхового відшкодування , яка не може перевищувати страхову суму за таку шкоду, тому у даній частині позову слід відмовити.

Outcome: partial