Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до Хустського районного суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] сільської ради про визнання недійсним рішення 9 сесії 22 скликання [PERSON] сільської ради від 18.09.1997 року та державних актів на право приватної власності на землю. Позивач зазначала, що за рішенням 9-ої сесії 22 скликання [PERSON] сільської ради від 18 вересня 1997 року [PERSON] надано в приватну власність для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства земельна ділянка за адресою с. Копашнево, № 219/а, загальною плошею 0,53 га, з них для обслуговування будинку - 0, 10 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,43 га. На підставі цього рішення [PERSON] видано два державних акти на право приватної власності на землю: державний акт серії Р2 № 257976, який виданий [PERSON] сільською радою 26.06.2003 р. та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 22997, на земельну ділянку площею 0,4329 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території с. Копашнево [PERSON] сільської ради, та державний акт серії Р2 № 257975, який виданий [PERSON] сільською радою 26.06.2003 р. та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 22996, на земельну ділянку площею 0,0983 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд на території с. Копашнево [PERSON] сільської ради. Позивач вважає, що ці державні акти [PERSON] видані незаконно, без належних на те підстав, з порушенням порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам, встановленого законом. За ст. 17 ЗК України (1991 р.) й Декретом Кабінету Міністрів України "Про приватизацію земельних ділянок" від 26 грудня 1992 року N 15-92, передача у власність земельних ділянок, що була раніше надані громадянину для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування ділянок у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, тільки один раз по кожному виду їх цільового використання. При цьому, зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо). Передача у власність громадян земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні інших громадян чи юридичних осіб, провадиться місцевими Радами народних депутатів після їх вилучення (викупу). На час ухвалення [PERSON] сільською радою рішення від 18 вересня 1997 року про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки, матеріалів, які б підтверджували його право на користування земельною ділянкою площею 0,53 га не було і бути не могло, оскільки йому ніколи раніше така земельна ділянка не надавалась. За рішенням [PERSON] сільської Ради народних депутатів від 23 лютого 1993 року [PERSON] була надана земельна ділянка в урочищі «[PERSON] загорода» розміром 0,09 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель.Однак ця земельна ділянка (0,0920 га в ур. «[PERSON] загорода») передана у приватну власність [PERSON] з іншим цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що є порушенням земельного законодавства. Тому, ділянка такого розміру (0,53 га) не могла бути передана у власність [PERSON], а, відповідно, не могли бути видані і державні акти про право приватної власності на землю у зазначеному розмірі. У власність [PERSON] передана частина земельної ділянки, яка була надана [PERSON], навесні 1964 року як присадибна ділянка розміром 0,26 га з земель колгоспу «Радянська Україна» згідно з чинним законодавством та Статутом сільськогосподарської артілі. При виготовленні державних актів [PERSON] виконавці припустились грубих технічних помилок, що вбачається із схеми співставлення плану просторового розміщення земельних ділянок [PERSON] згідно з державними актами та земельних ділянок, належних позивачу, зробленої за результатами геодезичного знімання 2014 року. Із цієї схеми вбачається, що розміщення чотирьох земельних ділянок зазначеної у державних актах площі та конфігурації на цій місцевості з урахуванням її рельєфу та розташування сусідніх земельних ділянок взагалі неможливо. Лінійні довжини та кутові величини, координати поворотних точок земельних ділянок, які зображені у державних актах, не відповідають фактичним розмірам та координатам поворотних точок земельних ділянок на місцевості. Із схеми вбачається, що між земельними ділянками (як вони визначені у державних актах) існують великі накладення як між собою так і сусідніми земельними ділянками, а також землями загального користування (сільська дорога). Внаслідок таких помилок землевпорядною організацією ТОВ «МОЯ ЗЕМЛЯ», куди позивач звернулась з замовленням про виготовлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства площею 0,60 га, які передані їй у власність згідно з рішенням 4 сесії 23 скликання [PERSON] сільської ради від 29 грудня 1998 року, зупинено виготовлення технічної документації для внесення земельних ділянок у Державний земельний кадастр. Позивачу пояснено, що виготовити їй документи на право власності на земельні ділянки неможливо без скасування державних актів на право приватної власності на землю, які видані [PERSON] Також, ознайомившись з ксерокопією рішення 9-ої сесії 22 скликання [PERSON] сільської ради від 18 вересня 1997 року (оригінал рішення знаходиться на зберіганні в архіві Хустської РДА), позивач вважає, що рішення [PERSON] сільської ради від 18 вересня 1997 року підроблено шляхом додрукування у виготовлене рішення сесії прізвища [PERSON] За викладених обставин позивач вважає, що рішення 9-ой сесії 22 скликання [PERSON] сільської ради про передачу землі [PERSON] у розмірі 0, 53 га, є незаконним та підлягає скасуванню, а державні акти про право приватної власності на землю, як похідні від цього рішення правовстановлюючі документи, визнанню недійсними. [PERSON] сільською радою та Хустським районним відділом земельних ресурсів видачею [PERSON] незаконних документів на землю грубо порушені її права на приватизацію земельних ділянок, якими вона протягом багатьох років користується в с. Копашнево біля свого будинку № 219 (на теперішній час вул. Великохустецька, 65). Позивач просить визнати недійсним рішення 9 сесії 22 скликання [PERSON] сільської ради від 18 вересня 1997 року в частині передачі безкоштовно у приватну власність земельних ділянок для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства [PERSON], мешканцю с. Копашнево, № 219/а, а також видані на його підставі державний акт на право приватної власності на землю серія Р2 № 257975 на земельну ділянку за адресою с. Копашново Хустського району, 219а, для обслуговування жилого будинку та господарських споруд, виданий [PERSON] сільською радою [PERSON], зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №22996, та державний акт на право приватної власності на землю серія Р2 № 257976 на земельну ділянку за адресою с. Копашново Хустського району, 219а, для ведення особистого селянського господарства, виданий [PERSON] сільською радою [PERSON], зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 22997. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги і просила задовольнити позов, посилаючись на наведені в заяві обставини. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, посилаючись на наведені в письмовому запереченні обставини. В поданому запереченні посилається на те, що згідно ч.1 ст.60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень . Оскільки позивачкою [PERSON] жодними належними та допустимими доказами не доведено наявність порушення її права власності чи іншого права оспорюваним рішенням [PERSON] сільської ради та виданими державними актами про право власності на землю , позовні вимоги не можуть бути задоволені . Позивачка [PERSON] посилається на те , що земельна ділянка , яка передана у власність відповідачу [PERSON] згідно оспорюваного рішення [PERSON] сільської ради та державних актів про право власності на землю нібито була їй надана навесні у 1964 року як присадибна ділянка розміром 0,26 га із земель колгоспу та посилається як на підставу лист голови виконкому Хустської районної ради депутатів трудящих від 10.04.1967 року , однак даний лист не підтверджує виділення позивачці [PERSON] земельної ділянки , оскільки в ньому іде мова про виділення гр.[PERSON] також при цьому не визначено місце розташування земельної ділянки. Отже , даний лист не підтверджує виділення спірної земельної ділянки позивачці [PERSON] Посилання позивачки [PERSON] на рішення 4-ої сесії [PERSON] сільської ради від 29.12.1998 року також є безпідставними , оскільки рішення прийнято пізніше від оспорюваного рішення [PERSON] сільської ради від 18.09.1997 року про передачу у власність відповідачу [PERSON] земельної ділянки , окрім цього в рішенні 4 сесії [PERSON] сільської ради від 29.12.1998 року на яке посилається позивачка не вказано місце розташування земельної ділянки та навіть не вказано цільове призначення земельної ділянки . Доводи позивачки про наявність якоїсь накладки та посилання на схему виготовлену ТОВ "Моя земля" є безпідставними. Оскільки ніякої накладки не може бути , оскільки у позивачки відсутні правовстановлюючий документа на частину земельної ділянки , яка вказана в даній схемі як така , що нібито належить позивачці .Також дана схема не може бути належним та допустимим доказом по справі , оскільки взагалі не відомо коли така схема складена і відсутні документи на підставі яких вона складена , а саме державний акт про право власності на землю виданий позивачці [PERSON] У 1990 році було проведено розподіл колгоспного двору та проведено виділення із колгоспного двору майна [PERSON] та [PERSON] , тобто було здійснено розподіл . В свою чергу відповідач збудував житловий будинок по вул. Велика Хустецька №66 в с.Копашнево, на який оформив право власності та після закінчення його будівництва отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно №991 від 19.07.2011 року в рівних частинах з дружиною [PERSON] по 1\\2 частці .Та саме для будівництва та обслуговування даного житлового будинку і була виділена земельна ділянка відповідно до рішення 9 сесії 22 скликання [PERSON] сільської ради від 18.09.1997 року та видано оспорюваний державний акт про право власності на землю. Окрім цього позовні вимоги [PERSON] заявлені з пропущенням строків позовної давності та відсутні підстави для поновлення строків позовної давності , оскільки оспорюване рішення [PERSON] сільської ради винесено у 1997 році , державні акти про право власності на землю видані відповідачу [PERSON] у 2003 році. Представник відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову як безпідставному, посилаючись на те, що державні акти на право приватної власності на землю видані відповідачу законно. Представник управління Держгеокадастру у Хустському районі в судове засідання не з»явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.Причини неявки суду невідомі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. За рішенням 9-ої сесії 22 скликання [PERSON] сільської ради від 18 вересня 1997 року [PERSON] надано в приватну власність для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства земельна ділянка за адресою с. Копашнево, № 219/а, загальною плошею 0,53 га, з них для обслуговування будинку - 0, 10 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,43 га. На підставі цього рішення [PERSON] видано два державних акти на право приватної власності на землю: державний акт серії Р2 № 257976, який виданий [PERSON] сільською радою 26.06.2003 р. та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 22997, на земельну ділянку площею 0,4329 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території с. Копашнево [PERSON] сільської ради, та державний акт серії Р2 № 257975, який виданий [PERSON] сільською радою 26.06.2003 р. та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 22996, на земельну ділянку площею 0,0983 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд на території с. Копашнево [PERSON] сільської ради. У 1990 році було проведено розподіл колгоспного двору та проведено виділення із колгоспного двору майна [PERSON] та [PERSON] , тобто було здійснено розподіл . В свою чергу відповідач збудував житловий будинок по вул. Велика Хустецька №66 в с.Копашнево, на який оформив право власності та після закінчення його будівництва отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно №991 від 19.07.2011 року в рівних частинах з дружиною [PERSON] по 1\\2 частці. Та саме для будівництва та обслуговування даного житлового будинку і була виділена земельна ділянка відповідно до рішення 9 сесії 22 скликання [PERSON] сільської ради від 18.09.1997 року та видано оспорювані державні акти про право власності на землю. Відповідно до статті 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі.(ч. 1 ст.11 ЦПК України). Обєктом судового захисту є порушене, невизнане або оспорюване право, свободи чи інтереси. Матеріально-правова вимога позивача підлягає задоволенню, коли буде доведено існування самого субєктивного права. У випадках відсутності такого права або коли воно ніким не порушено в позові має бути відмовлено в звязку з необґрунтованістю самої вимоги. Пленум Верховного Суду України у постанові від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» розяснив: «Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це». Висуваючи вимоги про визнання недійсним в частині передачі безкоштовно у приватну власність земельних ділянок для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства [PERSON] та скасування виданих на підставі вказаного рішення державних актів на право приватної власності на землю, виданих [PERSON] сільською радою відповідачу [PERSON], позивач мав довести, які його права чи інтереси порушені видачею цих актів, та надати докази на підтвердження своїх вимог. Проте ані в позовній заяві, ані під час розгляду справи позивачем не доведено суду, які її права та інтереси порушені оспорюваним рішенням [PERSON] сільської ради та видачею на підставі вказаного рішення державних актів на право приватної власності на землю Р2 №257975 та Р2 №257976 відповідачу [PERSON] Оскільки позивачці [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку або документ на право користування земельною ділянкою, право щодо якої вона просить захистити, не видавався, то у неї не виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів. Позивачка [PERSON] посилається на те , що земельна ділянка , яка передана у власність відповідачу [PERSON] згідно оспорюваного рішення [PERSON] сільської ради та державних актів про право власності на землю нібито була їй надана навесні у 1964 року як присадибна ділянка розміром 0,26 га із земель колгоспу та посилається як на підставу лист голови виконкому Хустської районної ради депутатів трудящих від 10.04.1967 року , однак даний лист не підтверджує виділення позивачці [PERSON] земельної ділянки , оскільки в ньому іде мова про виділення земельної ділянки гр.[PERSON], також при цьому не визначено місце розташування земельної ділянки. Отже , даний лист не підтверджує виділення спірної земельної ділянки позивачці [PERSON] Посилання позивачки [PERSON] на рішення 4-ої сесії [PERSON] сільської ради від 29.12.1998 року також є безпідставними , оскільки рішення прийнято пізніше від оспорюваного рішення [PERSON] сільської ради від 18.09.1997 року про передачу у власність відповідачу [PERSON] земельної ділянки , окрім цього в рішенні 4 сесії [PERSON] сільської ради від 29.12.1998 року, на яке посилається позивачка не вказано місце розташування земельної ділянки та навіть не вказано цільове призначення земельної ділянки . Посилання позивачки на схему виготовлену ТОВ "Моя земля" є безпідставним, оскільки у позивачки відсутні правовстановлюючий документ на частину земельної ділянки , яка вказана в даній схемі як така , що нібито належить позивачці. Також дана схема не може бути належним та допустимим доказом по справі , оскільки взагалі не відомо коли така схема складена і відсутні документи на підставі яких вона складена , а саме державний акт про право власності на землю виданий позивачці [PERSON] Згідно із ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади АР Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Враховуючи те, що позивачем в ході судового розгляду не доведено суду, які її права та інтереси порушені оспорюваним рішенням [PERSON] сільської ради та видачею на підставі вказаного рішення державних актів на право приватної власності на землю Р2 №257975 та Р2 №257976 відповідачу [PERSON], позовні вимоги не підлягають до задоволення. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed