Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Позивач ПАТ «ВФ Україна», звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ПрАТ "МТС Україна", що з 23.05.2017 змінило свою назву на Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг мобільного зв`язку №3746831/1.11748067 від 10.08.2007 року. Згідно п.3.1 договору кожному абоненту надається один особовий рахунок, на підставі чого здійснюються розрахунки за надані послуги за всіма наявними у абонента номерами телефонів. Отже, з метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв`язку відповідачу було присвоєно особовий рахунок № [NUMBER] . ПАТ «ВФ Україна» здійснила фактичні дії, щодо виконання договору в повному обсязі. Відповідач зобов`язався своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги на умовах визначених договором, а також сплачувати авансові внески до моменту фактичного використання попереднього внеску. Позивачем на адресу відповідача було надіслано рахунок № 2024720809 від 30.06.2017 р., за послуги, що були надані за період з 01.06.2017 року по 30.06.2017 року. Згідно вищезазначеного рахунку загалом було нараховано 6079 грн.07 коп. Проте, відповідач не оплатив згідно рахунку отримані ним послуги зв`язку. Так, відповідно до умов договору номер телефону був відключений від мережі зв`язку ПАТ\~«ВФ Україна». Відповідачу було направлено претензію за №295375952344/10 від 24.10.2017 року з вимогою погасити. Позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права та просив суд стягнути з\~ [PERSON] на користь ПАТ «ВФ Україна» заборгованість за надані телекомунікаційні послуги в сумі 6079 грн.07 коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1921 грн. Ухвалою від 22 квітня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши позовну заяву,\~відзив\~на позовну\~заяву,\~дослідивши письмові\~матеріали справиі проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Статтею 13 ЦПК України\~визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог\~ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що між ПрАТ "МТС Україна", з 23.05.2017 змінило свою назву на Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг мобільного зв`язку №3746831/1.11748067 від 10.08.2007 року. Згідно п.3.1 договору кожному абоненту надається один особовий рахунок, на підставі чого здійснюються розрахунки за надані послуги за всіма наявними у абонента номерами телефонів. Отже, з метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв`язку відповідачу було присвоєно особовий рахунок № [NUMBER] . ПАТ «ВФ Україна» здійснила фактичні дії, щодо виконання договору в повному обсязі. Відповідач зобов`язався своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги на умовах визначених договором, а також сплачувати авансові внески до моменту фактичного використання попереднього внеску. Позивачем на адресу відповідача було надіслано рахунок № 2024720809 від 30.06.2017 р., за послуги, що були надані за період з 01.06.2017 року по 30.06.2017 року. Згідно вищезазначеного рахунку загалом було нараховано 6079 грн.07 коп. Відповідно до ст. 33 Закону України\~Про телекомунікації, споживачі телекомунікаційних послуг зобов`язані виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги. Відповідно до\~ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Згідно із\~ст. 903 ЦК України, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.\~626,\~629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами ч. 1, ч. 2\~ст. 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. На підставі ст.\~525,\~526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно\~ст. 530 Цивільного кодексу України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За змістом\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якшо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнувши з [PERSON] на користь ПАТ "ВФ Україна" заборгованість за надані телекомунікаційні послуги. Судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача\~у відповідності зі\~ст. 141 ЦПК України\~на користь позивача в сумі сплаченій останнім при зверненні до суду (а.с.1).

Outcome: approved