Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вони перебували у фактичних сімейних стосунках з 1995 року, під час спільного проживання у них народилася дочка [PERSON]. Вони разом проживали у [ADDRESS], де і були зареєстровані. Але у серпні 2014 року відповідач пішов з квартири, забравши всі свої речі, оскільки зустрів іншу жінку, з того часу у квартирі не проживає, квартирою не цікавиться, квартплату та комунальні послуги не сплачує. На підставі викладеного позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, подав письмову заяву про визнання позову і просив вимоги [PERSON] задовольнити. Третя особа - [PERSON] - у судове засідання не з"явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності третьої особи, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS]. Співвласниками вказаної квартири у рівних частинах є позивачка [PERSON] та третя особа [PERSON], що підтверджується Договором купівлі-продажу від 15.06.2009 року. Позивачка та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах у період з 1995 року по 2014 рік включно. У період спільного проживання у сторін по справі народилася дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. На даний час у спірній квартирі зареєстровано три особи - позивачка [PERSON], відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON], що підтверджується довідкою форми № 3. Згідно із ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік. Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім′ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з′ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім′ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що у серпні 2014 року відповідач [PERSON] добровільно залишив квартиру [ADDRESS] і на даний час у квартирі не проживає. Той факт, що відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі підтверджується, крім пояснень сторін, зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: -актами ЖЕКу № 319 від 11.08.2015 року; від 08.05.2015 року; від 13.03.2015 року про непроживання відповідача у спірній квартирі; -заявою відповідача про визнання позову. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] тривалий час ніяких витрат по утриманню спірної квартири не несе, квартплату, комунальні послуги та електроенергію не сплачує, доказів того, що він намагався вирішити питання про вселення до спірної квартири, суду надано не було, що свідчить про те, що квартирою він тривалий час не цікавиться. Відповідно до п. 30 (розділ "Житлове право") Правових позицій Верховного Суду України щодо розгляду судами окремих категорій цивільних справ наймачу або члену його сім′ї, який був відсутнім без поважних причин понад зазначені у ст. 71 ЖК України строк, суд вправі відмовити з цих підстав у задоволенні позову про виселення, вселення, обмін, поділ жилого приміщення, незалежно від того, чи було пред′явлено зустрічний позов про визнання позивача таким, що втратив право на жиле приміщення. З урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved