Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

24 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила визнати за нею право власності на спадкове майно - Ѕ частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по [ADDRESS] міської ради після смерті матері [PERSON] Позовні вимоги обгрунтовані тим, що [INFO] в с.Козаківка померла їх з відповідачем мама [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина у вигляді будинковолодіння по [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не склала, тому спадкування здійснюється за законом між нею та братом [PERSON] , як спадкоємців першої черги. Реєстрація права власності на дане будинковолодіння не проводилася та згідно записів погосподарських книг вказаний будинок обліковувався за [PERSON] Позивач стверджує, що вона прийняла спадщину після смерті матері, оскільки у визначений законом термін 20 лютого 2018 року подала заяву про її прийняття в нотаріальну контору. Однак постановою від 17 жовтня 2018 року приватний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на відсутність документів про право власності щодо належного спадкодавцеві майна та його державної реєстрації. В той час коли було збудовано вказане домоволодіння (1948-1989 роки), то виникнення права власності не залежало від державної реєстрації. 07 листопада 2018 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до судового засідання. 22 листопада 2018 року відповідачем [PERSON] подано зустрічну позовну заяву, в якій також просить визнати за ним право власності на спадкове майно - Ѕ частину спадкового майна, яке [ADDRESS] по [ADDRESS] міської ради після смерті матері [PERSON] Окрім того, просить визнати за ним право власності на інше спадкове майно, що належало матері - Ѕ частину будинковолодіння по [ADDRESS] Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вказаний будинку ( в якому раніше знаходились бібліотека і ФАП по [ADDRESS] ) належав матері і був повернутий їй, як дружині репресованого відповідно до рішення Козаківської сільської ради від 20 червня 1994 року. Ставши власником будинку, [PERSON] здійснювала за ним догляд, підтримувала в належному стані, проводила ремонти, разом з ним добудувала стайню біля будинку, але не виготовила правовстановлюючі документи, адже вважала, що достатньо рішення Козаківської сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області про передачу їй будинку. За життя [PERSON] не передавала нікому повернутий їй будинок, не оформляла ніяких документів про передачу його у власність іншим особам. У 2007 році [PERSON] дозволила дочці [PERSON] проживати у цьому будинку разом з сім`єю. Будинок по [ADDRESS] Козаківка мати успадкувала після смерті чоловіка (їхнього батька) [PERSON] , який помер [INFO] . Оскільки мати [PERSON] не виготовила правовстановлюючі документи на вказані будинки, то вони з позивачем не можуть оформити право власності в позасудовому порядку. 03 грудня 2018 року вказані позови об`єднано в одне провадження. 18 грудня 2018 року [PERSON] подала відзив на зустрічний позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову в частині визнання права власності на Ѕ частину спадкового майна, яке розташоване по [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , оскільки вважає, що до спадкового майна належить лише будинок по [ADDRESS] , який обліковувася за матір"ю до її смерті. Відповідно до рішення Козаківської сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області від 20 червня 1994 року [PERSON] , так їх батько [PERSON] репресований, а згодом реабілітований, повернуто будинок, в якому знаходиться бібліотека і ФАП. Рішення про повернення приймалось за умови повернення сільській раді матеріалів, які Козаківська сільська рада використала при ремонті приміщення бібліотеки та ФАП. Згідно акту обстеження стадії виконання робіт від 15 жовтня 1994 року відповідно до вказаного рішення сесії, слід було: повернути кахель на чотири опалювальні точки, цеглу, вапно; побудувати з вказаних матеріалів пічку в новому приміщенні ФАПУ, 54 кв.м. підлоги у новому приміщенні бібліотеки зі своїх дощок, повернути лічильник, електропроводку 30 м. Всі матеріали повернуті і роботи виконані виключно нею та членами її сім`ї, так як даний будинок був призначений для її проживання та членів сім`ї. Мати [PERSON] та вона з братом [PERSON] проживали по [ADDRESS] . У 1990 році [PERSON] одружився і перебрався проживати до тещі і одночасно будував житловий будинок на присадибі батьківського будинку, неподалік від нього. [PERSON] і вона допомагали йому в будівництві, щоб брат мав своє житло. Їй мав належати будинок по [ADDRESS] . Ще з 1996 року за життя [PERSON] цей будинок та земля обліковувалися по записам погосподарських книг за нею та членами її сім`ї, в якому вони мають зареєстроване місце проживання. За життя мати ніколи це питання не оспорювала . З 1996 року по даний час вона володіє та розпоряджається будинком по [ADDRESS] , як власним. Зі старого будинку залишилася тільки дерев`яна коробка. Вона з членами своєї сім`ї поміняла підвалини будинку, підморували каменем, залили цементом, зробили нове перекриття, новий верх будинку, перекрили будинок металочерепицею, облаштували нову дерев`яну підлогу з дощок, перемурували 2 пічки 1 кухонне кафельну плиту на 3 пічки та 2 кафельні плити, поміняли всі вікна будинку на металопластикові, встановили нові вхідні дерев`яні двері. 27 листопада 2018 року представник третьої особи [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив розглядати первісний позов без участі представника Козаківської сільської ради, відповідно до матеріалів справи та вказав, що позов визнають (а.с.40). 09 січня 2019 року представник третьої особи [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив розглядати зустрічний позов без участі представника Козаківської сільської ради відповідно до матеріалів справи (а.с.111). Свідок [PERSON] вказав, що в 1990-1996 роки працював сільським головою с. Козаківка. До сільської ради звернулася [PERSON] про повернення майна, яке належало її чоловікові, як репресованому і було конфісковано. Сесію Козаківської сільської ради в 1994 році прийнято рішення про повернення [PERSON] будинку, в якому знаходилася ФАП та бібліотека, як дружині реабілітованого [PERSON] Будинок повернули, але потрібно було перенести пічки. [PERSON] виконала умови рішення. Будинок збудований в 60-70 роках. [PERSON] був репресований в 1948-1949 роках і конфісковано майно, де він народився і жив. Коли повернувся, то йому не повертали майно і повідомили, щоб побудував будинок, замість того, де був медпункт і ФАП, що він і зробив: побудував інший будинок з свого матеріалу. Будинок повернули [PERSON] , як дружині. Чи віддавала будинок [PERSON] згідно документів не знає. В даний час по [ADDRESS] с.Козаківка живе позивач [PERSON] , йому невідомо коли і за яких обставин став обліковуватися будинок за позивачем. Свідок [PERSON] пояснив, що в 2000 роках він здійснював у будинку (де колись була бібліотека) та в якому живе [PERSON] ремонтні роботи: викладав дерев"яну підлогу в кожній кімнаті та обробляв будинок вагонкою. За виконану роботу оплачувала позивач [PERSON] , яка жила з матір"ю [PERSON] та доглядала за нею. Свідок [PERSON] пояснила, що є тіткою сторін та сестрою [PERSON] , яка померла і все життя прожила в будинку (вулиці не знає), де колись був медпункт. [PERSON] доглядали матір до смерті. Чоловік [PERSON] був засланий в Сибір, а потім репресований. Після смерті батька, відповідач жив з матір"ю, а після одруження став жити у дружини і розпочав будівництво біля старого будинку. Документів на будинок, в якому живе [PERSON] , не бачила. Позивач робила всі ремонтні роботи в даному будинку та проживала з матір"ю. Свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом [PERSON] Спочатку в будинку, де вона проживає, був медпункт і бібліотека. З яких підстав позивач стала проживати в будинку з 90 років, йому невідомо. Допомагав позивачці будувати стайню, криницю. У 2016 році перекривав дах металочерепицею у будинку по [ADDRESS] . Оскільки позивач там проживає, то є власником будинку, але документів на будинковолодіння у неї не бачив. Свідок [PERSON] підтвердила, що є сестрою [PERSON] , якій був повернутий будинок, а вона дозволила проживати у ньому дочці [PERSON] зі сім"єю. Вважає, що будинок, в якому живе позивач, не входить до спадкового майна після смерті [PERSON] , оскільки позивач сама здійснила його ремонт, вклала значні кошти, так як будинок був старий ( був медпункт) і потребував більше вкладень. Свідок [PERSON] вказав, що є братом чоловіка [PERSON] ЇЇ матері [PERSON] повернуто будинок, який вона віддала [PERSON] та говорила : "Беріть будинок, робіть ремонт і будете там жити". Ходив допомагати ремонтувати будинок: будувати стайню, стодолу. Колись там був медпункт, бібліотека та сільський голова Савчин вирішив повернути [PERSON] будинок, який належав її чоловіку [PERSON] , якого після засудження забрали в Сибір. Приблизно позивач живе в будинку з 1996-1997 років і будинок зазнав значних змін. Хто є власником будинку не знає, будинок не приватизований, документів на момент передачі будинку не бачив. Суд, вислухавши вступне слово сторін та їх представників та свідків, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до наступного висновку. Відповідно до вимог п.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст.16 ЦК України. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:\~\~припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. З матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду справи є спадкове майно у вигляді будинковолодінь в [ADDRESS] та по [ADDRESS] , право на яке мають спадкоємці після смерті матері [PERSON] Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 1960 року і в цьому шлюбі народилося двоє дітей [PERSON] , яка після одруження змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » та [PERSON] (а.с.7-8,36, 49). [PERSON] помер [INFO] (а.с.35). З технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] вбачається, що такий був збудований в 1948-2006 роки (а.с.13-16). Згідно записів погосподарських книг Козаківської сільської ради за 2016-2017 роки та облікової картки об`єкту погосподарського обліку за 20112017 роки по [ADDRESS] будинок, загальною площею 60 м2 та земельні ділянки, площею 0.88 га облікувався за [PERSON] (а.с.10-12, 209-210,212). З довідки Івано-Франківського ОБТІ вбачається, що реєстрація права власності на на дане будинковолодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилась (а.с.18). Сторони : позивач, відповідач в судовому засіданні та представник третьої особи в письмових поясненнях не заперечували того факту та визнали, що вказаний будинок був власністю [PERSON] , а отже, він є об"єктом спадкування після її смерті, яка настала [INFO] ( а.с.9). Через відсутність заповіту спадкування здійснюється за законом. Як зазначено в\~ст.1216\~ЦК України спадкування є\~перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи , яка померла (спадкодавця) до іншої особи (спадкоємця). Згідно з положеннями частин 1,2 ст.1220, ч.1 ст.1222, ч.3 ст.1223 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття cпадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами 1,3 ст.\~1268, ч.1 ст.\~1269, ч.1 ст.1270 ЦК\~передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 Кодексу він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в\~разі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1\~ст. 1270 ЦК\~строк. Встановлено, що як позивач [PERSON] так і відповідач [PERSON] , будучи спадкоємцями першої черги за законом, кожний зокрема, звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини 20 лютого 2018 року та 02 березня 2018 року, тобто у встановлений законодавцем термін з часу відкриття спадщини (а.с.19-20). Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їм відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів у спадкодавця (а.с.17). Отже, [PERSON] та [PERSON] будучи спадкоємцям за законом, вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] і вона належить їм з часу її відкриття і кожен із них успадковує по 1/2 частині будинковолодіння по [ADDRESS] . З технічного паспорту вбачається, що вказане будинковолодіння складається: із житлового будинку «А», стайні «Б», стодоли «В», сараю «Г», погребу «Д», вбиральні «Е», криниці, воріт, огорож, вартістю 140903грн. ( а.с.13-17). Спір фактично виник між позивачем та відповідачем з приводу належності будинковолодіння по [ADDRESS] до спадкового майна після смерті їх матері [PERSON] Встановлено, що у вказаному будинку проживала [PERSON] зі своєю сім"єю разом з матір"ю [PERSON] При цьому [PERSON] стверджувала, що вказане майно є її власністю, оскільки її мати [PERSON] , якій згідно рішення виконавчого комітету повернуто вказаний будинок, як сім"ї реабілітованої особи, ніколи не заперечувала факту користування нею вказаним будинком та нею здійснено його ремонт і з 1996року по даний час володіє та розпоряджається будинком, як власним та зареєстрована у ньому на проживання. Відповідно до ч.ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК України. На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). На підставі пояснень свідків та письмових доказів суд встановив такі обставини. Так,\~поясненнями свідків\~ стверджується,\~що [PERSON] , чоловік спадкодавця [PERSON] , був репресований, а майно, зокрема будинок по [ADDRESS] , - конфісковане. У вказаному будинку розмістили сільську бібліотеку та ФАП. Після реабілітації [PERSON] повернувся в с. Козаківка. Оскільки він та його сім"я не мали де проживати, то сільська рада погодилася повернути будинок ( [ADDRESS] ) за умови, що він побудує приміщення, в яке перенесуть бібліотеку та ФАП. Отже, [PERSON] разом із дружиною в 60 роках побудував будинок (по [ADDRESS] ), в якому розмістили вказані установи, натомість будинок по [ADDRESS] був повернутий [PERSON] . В 1994 році депутатами Козаківської сільської ради вирішено повернути [PERSON] та [PERSON] будинок по [ADDRESS] , який був ними побудований та належав їм та в якому на той час були розміщені бібліотека та ФАП. Оскільки на момент розгляду даного питання про повернення будинку на сесії сільської ради [PERSON] помер ( [INFO] ), то будинок повернули його дружині [PERSON] . Вказані обставини підтвероджуються і матеріалами справи. \~ \~ \~ \~Так, відповідно до Протоколу 18 сесії сільської ради народних депутатів 21 скликання від 20.06.1994 р. депутати сільської ради [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] виступили про повернення конфіскованого майна колишнім власникам, а саме жителям с. Козаківка [PERSON] та [PERSON] , так як для цього є всі підстави та документи (а.с. (а.с.50-51). Рішенням Козаківської сільської ради народних депутатів, Болехівської міської ради від 20.06.1994 року «Про повернення конфіскованого майна репресованим громадянам с. Козаківка» повернуто колишнім власникам, жительці с. Козаківка гр. [PERSON] їх будинок, в якому знаходиться бібліотека і ФАП с. Козаківка. Зобов`язано [PERSON] повернути Козаківській сільській раді матеріали , які Козаківська сільська рада використала при ремонті приміщень бібліотеки та ФАП (а.с.52). Отже, вказаний будинок був повернутий [PERSON] , а вона відшкодувала всі витрати сільській раді на проведення ремонтних робіт, що підтверджується актом і спростовує доводи позивача [PERSON] про те, що ці витрати понесені нею особисто. \~ \~ \~ \~Так, відповідно до акту обстеження стадії виконання робіт згідно рішення сесії сільської ради від 20.06.1994 р., складеного 15.10.1994 р. вказано, що всі матеріали та роботи [PERSON] виконано та повернуто, а виконавчим комітетом сільської ради надано дозвіл на проживання у даному будинку. [PERSON] з сім`єю дочки проживає в повернутому будинку (а.с. 102). Підтвердженням того, що будинок по [ADDRESS] та належав [PERSON] , в якому вона проживала разом з дочкою [PERSON] , свідчать пояснення свідків, які були опитані за клопотанням позивача [PERSON] Так, свідок [PERSON] (сестра спадкодавця [PERSON] ) підтвердила, що будинок у 1994 році був повернутий її сестрі [PERSON] , який вона віддала для проживання своїй доньці [PERSON] . Свідок [PERSON] (брат чоловіка позивачки) підтвердив, що спірний будинок повернутий був [PERSON] , а вона дозволили проживати у ньому своїй дочці [PERSON] разом із сім`єю. Отже, судом встановлено, що будинковолодіння по [ADDRESS] належало спадкодавцю [PERSON] , яка в 1996році надала його для проживання своїй дочці, позивачці [PERSON] , з якою проживала. Встановлено, що [PERSON] , ставши власником вказаного будинковолодіння згідно рішення Козаківської сільської ради від 20.06.1994 р., не здійснила реєстрацію права власності, що підтверджено матеріалами справи. (а.с.59). Як передбачено ч. 2\~ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3.\~ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону\~виникають з моменту такої реєстрації. Згідно до ч. 4\~ст. 3 зазначеного Закон\~у права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Таким чином, оскільки спірний будинок [PERSON] набула до 01.07.2004 року, то державна реєстрації прав на нього не була обов`язковою, а відтак виникнення права власності на нього не залежить від державної реєстрації. Однак за життя [PERSON] не оформляла ніяких правочинів про передачу вказаного будинковолодіння у власність іншим особам, в тому числі і своїй дочці [PERSON] А записи в погосподарських книгах де зазначено, що в будинку по [ADDRESS] проживає [PERSON] свідчать лише про факт проживання та користування вказаним будинком, про що ніхто не заперечував. Сам факт реєстрації та проживання [PERSON] у вказаному будинку при наявності рішення органу місцевого саморядування про передачу його [PERSON] , не породжує у [PERSON] права власності на нього, якщо воно не набуте в законному порядку. Так, стаття 41 Конституції України\~та\~стаття 328 Цивільного кодексу України\~встановлюють, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності, відповідно до\~ст. 328 ЦК України, набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Однак, ні [PERSON] , ні Козаківською сільською радою не надано суду доказів, які б підтвердили правову підставу набуття [PERSON] права власності на вказане будинковолодіння. Не підтвердили таких обставин і опитані за клопотанням позивача свідки. Надані [PERSON] докази на а.с.103-105 ( щодо вартості заміни вікон в будинку) та її доводи про те, що вона понесла значні витрати на ремонтні роботи, внаслідок чого зазнало значних покращень будинковолодіння, власником якого вона не була, не слугують для прийняття висновку, що її мати [PERSON] втратила право власності на нього. Окрім того, в судовому засіданні позивач вказувала, що проводила ремонтні роботи для облаштування житла на власний розсуд, довіряючи матері та вважаючи себе власником. Разом з тим, у зв"язку з проведеними покращеннями спадкового будинку позивач не заявляла ніяких позовних вимог і водночас не позбавлена права вимагати відшкодування понесених нею витрат. Слід зазначити, що у відповідності до вимог ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 346 ЦК України визначено підстави припинення припинення права власності на майно. Разом із\~тим,\~ оскільки\~судом не\~встановлено,\~що з\~передбачених законом\~підстав (ст.346\~ЦК України)\~право власності\~ [PERSON] \~ на\~вказане будинковолідння\~було припинено,\~то спірне домоволодіння по [ADDRESS] належало спадкодавцю [PERSON] , матері позивача та відповідача, тому воно належить до спадкового майна і підлягає успадкуванню. Немає правового значення наданий позивачем [PERSON] доказ щодо розміру пенсії матері [PERSON] , оскільки предметом спору є визнання права власності на спадкове майно: домоволодіння по [ADDRESS] , власником якого суд визнав [PERSON] (а.с. 136-146). З технічного\~паспорту вбачається,\~що дане\~будинковолодіння складається\~із \~житлового будинку «А-1», сходів а1, гаражу «Б», погребу «В», навісу «Г», сараю «Д», сараю «Е», вбиральні «З», колодязю «к», воріт, огорож , вартістю 609361 грн. А відтак, за [PERSON] , як спадкоємцем за законом, слід визнати права власності на 1/2 частину вказаного будинковолодіння після смерті матері [PERSON] Судові витрати розподілу не підлягають за клопотанням сторін ( а.с.242,243). Окрім того,\~з [PERSON] слід стягнути в дохід держави недоплачений ним судовий збір в розмірі 3047 грн. ( 1% від (609361:2) при поданні зустрічного позву в частині визнання права власності на 1/2 частину будинковолодіння по [ADDRESS] , вартістю 304680 грн. На підставі наведеного ст. 328, 346, 1220-1223,1268,1269 ЦК України,

Outcome: approved