Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

ПАТ "Акціонерний банк "Експрес-банк" 19.10.2016 року звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що згідно кредитного договору №164439/31/к2 від 11.01.2014 року, укладеного між ним та відповідачем [PERSON], позивач надав відповідачу кредит на споживчі цілі в сумі 25000 грн. строком на 36 місяців, з 11.01.2014 року по 11.01.2017 року, зі сплатою за користування кредитом 25% річних, з моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання цього договору, на поточний рахунок (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця, до закінчення строку дії договору становить 38% річних. Момент припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання цього договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця, визначається як перше число календарного місяця, наступного після спливу двох календарних місяців, протягом яких не здійснювалось зарахування заробітної плати за інших виплат на поточний (картковий) рахунок від підприємства-роботодавця, відкритий у кредитодавця. Посилаючись на невиконання відповідачем в порушення умов договору особистих зобовязань щодо здійснення фіксованих платежів, просив стягнути на користь ПАТ "Акціонерний банк "Експрес-банк" з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 28145,42 грн., яка складається з простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 15727,39 грн., прострочених процентів по кредиту в розмірі 5391,18 грн., пені за прострочення терміну повернення кредиту в розмірі 3000,36 грн., пені за прострочення терміну сплати процентів в розмірі 726,49 грн., штрафу за неналежне виконання умов договору в сумі 10% від суми отриманого кредиту згідно умов п.6.4 (п.п.5.2.5) кредитного договору в розмірі 2500 грн., заборгованість по кредиту з урахуванням індексу інфляції в розмірі 800 грн., а також судовий збір в розмірі 1378 грн.. Представник позивача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове не з'явився, попередньо подавши письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій підтримав заявлені вимоги та не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України за зареєстрованим місцем її проживання (а.с.21), вдруге не зявилася в судове засідання, причин своєї повторної неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин чи заперечень проти позову до суду не представила. Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про можливість постановлення рішення в порядку заочного розгляду справи, так як відповідно ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Даний спір належить до категорії цивільно-правових спорів позовного провадження загальної підсудності, що за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання відповідача (а.с.21) є підсудним Жмеринському міськрайонному суду. Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу; якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні установлено, що ПАТ "АБ "Експрес-Банк" та [PERSON] уклали кредитний договір №164439/31/к2 від 11.01.2014 року, що підтверджується копією останнього (а.с.4-6) відповідно до розділів 1,2 якого останньому було надано кредит на споживчі цілі в сумі 25000 грн. шляхом відкриття рахунку №22035016443902.0 та перерахування кредиту на відкритий у кредитодавця поточний (картковий) рахунок позичальника №26206880121296.0 строком на 36 місяців з 11.01.2014 року по 11.01.2017 року із сплатою за користування кредитом з моменту укладення договору до моменту припинення здійснення нарахування заробітної плата та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення цього договору, на поточний рахунок 25% річних, та 38% річних з моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання цього договору, на поточний рахунок. Відповідно до п.1.6. зазначеного Договору, за надання кредитодавцем позичальнику супутніх послуг, які пов'язані з отриманням та обслуговуванням кредиту, позичальник сплачує кредитодавцю плату згідно тарифів, зазначених в Додатку №1 (а.с.6 на звороті), що є невідємною частиною договору. Це зокрема, комісія за надання кредиту в розмірі 1875,00 грн. та комісія за зарахування кредитних коштів на поточний (картковий) рахунок позичальника в розмірі 115,63 грн., що є одноразовими виплатами. Згідно п.3.1. кредитного Договору, забезпеченням виконання зобовязань позичальника за договором, є неустойка або порука, а також інші види забезпечення виконання зобовязань згідно із правочинами, які можуть бути укладені з метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за договором, незалежно від того, зазначені вони в договорі чи ні. Відповідно до п.4.3 Договору, проценти за користування простроченою сумою нараховуються на прострочену суму кредиту за фактичну кількість днів користування і, включаючи день виникнення простроченої заборгованості та не включаючи день такої заборгованості за ставкою, яка визначається як сума ставки, визначеної в п.1.4.Договору тобто, 25 % річних та 5 % річних. Згідно п.6.1. кредитного Договору, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором, він відшкодовує кредитодавцю завдані цим збитки в повному обсязі понад неустойку (штраф, пеню), які передбачені договором. Відповідно до п.6.2. Договору, за прострочення позичальником визначеного договором строку (терміну) сплати процентів за користування кредитом в розмірі, визначеному Договором, позичальник сплачує позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого невиконанням зобовязання за кожен день прострочення. Відповідно до п.6.3. Договору, за прострочення позичальником визначеного договором строку (терміну) повернення кредиту ( в т.ч. строку (терміну) дострокового повернення кредиту визначеного кредитодавцем) в розмірі, визначеному Договором, позичальник сплачує позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого невиконанням зобовязання за кожен день прострочення. Згідно п.6.4. вказаного Договору, за невиконання або неналежне виконання позичальником будь-якої умови договору, зазначеної у п.п.5.2.3., 5.2.4., 5.2.25. Договору, позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 10% від суми отриманого кредиту за кожен випадок такого невиконання або неналежного виконання. Відповідно п.п.5.2.3. договору позичальник зобов'язується здійснити дострокове повернення кредиту з нарахованими процентами за період фактичного користування ним та інші платежі, що підлягають сплаті згідно умов договору. Згідно положень п.п.5.3.10. кредитодавець має право достроково витребувати в позичальника кредит з нарахованими процентами за період фактичного користування ним та інші платежі, що підлягають сплаті згідно умов договору, та визначити строк їх дострокового повернення з наступного робочого дня , зокрема, після будь-якого невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором. З представленого позивачем розрахунку (а.с.10) вбачається, що відповідачем [PERSON] в порушення особистих зобовязань не у повній мірі здійснювались платежі за кредитним договором №164439/31/к2 від 11.0.2014 року стосовно щомісячної сплати обовязкових платежів, у тому числі визначених у Додатку №1, який є невідємною частиною останнього, оскільки за нею станом на 11.10.2016 року рахується заборгованість на загальну суму 28145,42 грн., яка складається з суми простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 15727,39 грн., суми прострочених відсотків по кредиту в розмірі 5391,18 грн., суми пені за несвоєчасне повернення кредиту 3000,36 грн., суми пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 726,49 грн., суми штрафу за неналежне виконання умов договору в сумі 10% від суми отриманого кредиту згідно умов п.6.4 кредитного договору в розмірі 2500,00 грн. та заборгованості по кредиту з урахуванням індексу інфляції в сумі 800,00 грн. Так, письмовим повідомленням позивача від 03.09.2015 року №837 (а.с.15), яке було відправлено рекомендованим листом за адресою реєстрації відповідача, останній внаслідок порушення строків щомісячного повернення кредиту було пред'явлено послідовно вимоги про дострокове погашення в порядку п.2.5. в строк до 01.10.2015 року простроченої заборгованості за кредитом та нарахованими процентами в сумі 3748,93 грн. за договором кредиту №164439/31/к2 від 11.01.2014 року, тому невиконання даної вимоги, що вбачається з розрахунку більшої суми заборгованості станом на 11.10.2016 року, становить застережені п.п.5.2.3. кредитної угоди підстави дострокового повернення кредиту з нарахованими процентами за період фактичного користування ним та інших платежів згідно умов договору. Судом вбачається безпідставність вимоги позивача щодо стягнення суми штрафу за неналежне виконання умов договору в сумі 10% від суми отриманого кредиту згідно умов п.6.4 кредитного договору в розмірі 2500,00 грн. з огляду на наступне. Так, сторони дійшли згоди за змістом п.6.1. кредитного договору, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором, він відшкодовує кредитодавцю завдані цим збитки в повному обсязі понад неустойку (штраф, пеню), які передбачені договором. А відповідно до п.6.4. вказаного Договору, за невиконання або неналежне виконання позичальником будь-якої умови договору, зазначеної у п.п.5.2.3., 5.2.4.,5.2.5 Договору, позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 10% від суми отриманого кредиту за кожен випадок такого невиконання або неналежного виконання. Проте, відповідно до положень ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. З урахуванням наведених підстав штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Про це також вказано у правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-2003цс15 від 21.10.2015 року, що є обов`язковою до застосування згідно вимог ст.360-7 ЦПК України. Відтак, оскільки предметом стягнення заявлена пеня за несвоєчасне повернення кредиту, за несвоєчасне повернення відсотків та за несвоєчасне повернення комісії, то штраф за неналежне виконання умов договору, тобто за ці самі порушення, не може бути застосований. Окрім того, передбачена кредитним договором для обчислення штрафу у відсотках від суми отриманого кредиту вочевидь не узгоджується із правовою природою такого виду неустойки, згідно якої обчислення штрафу законом визначено у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, яким не відповідають наведені положення п.6.4. кредитного договору. Тому в частині вимог щодо стягнення суми штрафу за неналежне виконання умов договору в сумі 10% від суми отриманого кредиту згідно умов п.6.4 кредитного договору в розмірі 2500,00 грн. позов задоволенню не підлягає. Решту вказаних доказів суд приймає до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не заперечуються. Відповідачем не представлено суду будь-яких доказів щодо здійснення нею інших платежів в рахунок виконання власних зобовязань за вказаним договором кредиту, а отже, не доведено відсутність своєї вини у його невиконанні, що згідно вимог закону є обовязком особи, яка порушила зобовязання. Таким чином, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи щодо наявності простроченої заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем із погашення кредиту та відсотків за користування ним, що виникла з вини позичальника, вимоги позивача є справедливими, так як заявлені до стягнення суми узгоджуються з представленим розрахунком заборгованості станом на 11.10.2016 року, за виключенням суми штрафу в розмірі 2500 грн., не суперечать вимогам закону та відповідають положенням кредитного договору, не спростовані безпосередньо відповідачем, а тому заявлена сума загального боргу підлягає частковому стягненню з останньої на користь позивача, а саме в розмірі 25645,42 грн. (15727,39 грн. + 5391,18 грн. + 3000,36 грн. + 726,49 грн. + 800 грн.). Також пропорційному обсягу задоволенню позовних вимог слід стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати із сплати судового збору в розмірі 1378 грн. (а.с.1). Враховуючи викладене,

Outcome: approved