Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

позивач звернулась до суду із позовною заявою до Крушельницької сільської ради Сколівського району Львівської області про визнання права власності на майно, а саме на житловий будинок (літера «А-1») загальною площею 78,7 кв. м., з яких житлова площа - 51,4 кв. м., з господарськими будівлями: літньою кухнею - літера «Б», сараєм - літера «В», вбиральнею - літера «Г», та господарськими спорудами колодязем - літера «К», воротами № 1, огорожею № 2, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] . В судовому засіданні 06.08.2019 року представник позивача - адвокат Горох В.В. позовні вимоги підтримав, в обгрунтування доводів позовної заяви посилався на ту обставину, що 23 жовтня 2003 року [PERSON] склав в користь своєї доньки - [PERSON] заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Крушельницької сільської ради Сколівського району Львівської області за реєстровим № 41, відповідно до тексту якого [PERSON] заповів цілий житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться в [ADDRESS] і все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смертіі на що він за законом матиме право, - дочці [PERSON] . Представник позивача зазначає, що [PERSON] спадщину після смерті батька [PERSON] прийняла шляхом фактичного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. 07 травня 2019 року позивач подала до Сколівської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька. На підставі цієї заяви Сколівською державною нотаріальною конторою 07.05.2019 року заведено спадкову справу № 105/19, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 07.05.2019 року № 56061316. Проте Сколівська державна нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, мотивуючи відсутністю у неї оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно - спірний житловий будинок, про що свідчить лист Сколівської ДНК від 21.05.2019 року № 453/01-16, внаслідок чого вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Представник відповідача - Крушельницької сільської ради Сколівського району Львівської області, Іваницька О.М. , позовні вимоги позивача визнала в повному обсязі, на підтвердження чого подала до суду заяву про визнання позовних вимог від 06.08.2019 року. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Крушельницькою сільською радою Сколівського району Львівської області від 12.04.2006 року у відповідності до актового запису № 7. Про родинні відносини позивача з батьком свідчить свідоцтво про народження позивача серії [NUMBER] , видане Корчинською сільською радою Сколівського району Львівської області від 06.07.1967 року згідно актового запису № 43, та свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] , видане Корчинською сільською радою Сколівського району Львівської області від 19.03.1994 року у відповідності до актового запису № 1. 23 жовтня 2003 року [PERSON] склав в користь своєї дочки [PERSON] заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Крушельницької сільської ради Сколівського району Львівської області за реєстровим № 41, відповідно до тексту якого [PERSON] заповів цілий житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться в селі Крушельниця Сколівського р- ну і все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, - дочці [PERSON] . В матеріалах справи наявний дублікат зазначеного заповіту [PERSON] від 23.10.2003 року. Даний заповіт є чинним, що підтверджується відповідною відміткою на дублікаті заповіту, здійсненої секретарем виконкому Крушельницької сільської ради від 15.06.2010 року та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданою Сколівською державною нотаріальною конторою від 07.05.2019 року за № 56061171. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом, до складу якої увійшов спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Позивач прийняла спадщину за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] шляхом постійного проживання з ним на момент його смерті в розумінні норм частини 3 статті 1268 ЦК України, що підтверджується довідкою Крушельницької сільської ради від 10.06.2019 року № 302. Інші спадкоємці після смерті [PERSON] , які б звертались до Сколівської державної нотаріальної контори, відсутні, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданою Сколівською державною нотаріальною конторою від 07.05.2019 року № 56061218. Також судом встановлено, що відсутні спадкоємці до обов`язкової частки у спадковому майні, оскільки дружина спадкодавця - [PERSON] померла [INFO] (про що свідчить свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , видане Крушельницькою сільською радою Сколівського району Львівської області від 05.04.2019 року у відповідності до актового запису № 6), а син спадкодавця - [PERSON] , помер [INFO] (про що свідчить свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , видане Крушельницькою сільською радою від 29.12.2017 року згідно актового запису № 10). 07 травня 2019 року позивач подала до Сколівської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька. На підставі цієї заяви Сколівською державною нотаріальною конторою 07.05.2019 року заведено спадкову справу № 105/19, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 07.05.2019 року № 56061316. Проте Сколівська державна нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька - [PERSON] , мотивуючи свою відмову відсутністю у неї оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно - спірний житловий будинок, про що свідчить лист Сколівської ДНК від 21.05.2019 року № 453/01-16. Частинами 1, 3 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Відповідно до п. 3.1 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до норм ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Із технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений фізичною особою-підприємцем [PERSON] від 13.05.2019 року, та довідки ФОП [PERSON] від 13.05.2019 року вбачається, що загальна площа спірного житлового будинку (літера «А-1») становить 78,7 кв. м, з неї житлова - 51,4 кв. м. Приналежним майном до цього жилого будинку є господарські будівлі літня кухня (літера «Б»), сарай (літера «В»), вбиральня (літера «Г»), та господарські споруди колодязь (літера «К»), ворота № 1, огорожа № 2. Житловий будинок побудований в 1962 році, є придатним для проживання та не являється об`єктом самочинного будівництва. Інвентаризаційна вартість даного нерухомого майна становить 253 183 грн. Згідно записів погосподарської книги с. Крушельниця за 1967-1970 роки житловий будинок, який побудований в 1962 році по [ADDRESS] , рахувався за [PERSON] . Згідно записів по господарської книги с. Крушельниця за 2006-2010 роки в користуванні [PERSON] перебувала земельна ділянка площею 0,02 га для обслуговування цього житлового будинку. Дана обставина підтверджується довідкою Крушельницької сільської ради Сколівського району Львівської області від 10.06.2019 року № 301. Слід зазначити, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до роз`яснень, викладених у листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Аналіз вищенаведених норм закону дає підстави стверджувати, що покійний [PERSON] набув за життя право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] . Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Таким чином, з урахуванням визнання позову відповідачем, оскільки іншим чином, окрім звернення до суду, захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на майно спадкодавця не можливо, а також з метою забезпечення належної реалізації права власності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved