Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша всеукраїнська незалежна адвокатська компанія "Ліга справедливості" звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша всеукраїнська незалежна адвокатська компанія "Ліга справедливості" з [PERSON] основний борг - 7% винагороди за позитивний результат в розмірі 9800,00 грн., інфляційні збитки у розмірі 5294,65 грн.; три проценти річних у розмірі 387,37 грн.; пеню у розмірі 35770,00 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 31.01.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Перша всеукраїнська незалежна адвокатська компанія "Ліга справедливості" та [PERSON] було укладено договір №31/01/14-1 про надання юридичних послуг з Додатком №1 тарифами на надання юридичних послуг, за умовами якого позивач бере на себе зобов'язання надавати відповідачу юридичні послуги на умовах та в порядку, визначеному Договором, відповідачем було замовлено лише позовну заяву, 01.10.2014 року, за ініціативою відповідача, було підписано додаткову угоду про дострокове припинення дії договору про надання юридичних послуг, відповідно до умов основного договору та тарифів на надання юридичних послуг, вказано, що у випадку відмови від юридичних послуг юридично фірми замовником, підписання мирової угоди між замовником та боржником, відмови від позову в суді вважається, що юридичною фірмою виконано замовлення повністю та отримано позитивний результат. Позивач зазначає, що підписанням Договору та Додатку №1 до нього відповідач погодився з тим, що він повинен оплатити винагороду, яка визначена в розмірі 7%, оскільки вважається, що досягнуто позитивний результат, проте відповідачем не було сплачено винагороду за надані йому юридичні послуги, тому у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість, яку він добровільно сплачувати не бажає, порушуючи умови укладеного договору. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з наведених у позові підстав. У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, вважаючи їх незаконними, необґрунтованими та безпідставними, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що відповідач дійсно у позивача замовив послуги з складання та подання до суду позовної заяви, за яку здійснив 100% попередню оплату, що підтверджується рахунком-фактурою №СФ-0000081 від 31.01.2014 року та прибутковим касовим ордером №69 від 31.01.2014 року, та позивачем було надіслано складену позовну заяву про стягнення заборгованості на користь [PERSON] з [PERSON] в розмірі 25000,00 грн. до Дарницького районного суду м. Києва, за результатом фактичного виконання позивачем послуг, сторони склали Акт №ОУ-0000087 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 13.02.2014 року, а потім відповідач самостійно здійснював захист свого особистого майнового права та інтересу у судових засіданнях, в результаті чого Дарницький районний суд м. Києва задовольнив вимоги відповідача та стягнув з [PERSON] заборгованість 140000,00 грн. та суму сплаченого судового збору 1400 грн. Вимоги позивача щодо стягнення 7% винагороди за позитивний результат в розмірі 9800,00 грн., відповідач вважає безпідставними, згідно абз. 4 Додатку №1 до Договору винагорода за позитивний результат складає 7% від реально стягнутої суми, яка має бути сплачена (зарахована на розрахунковий рахунок ТОВ "ПВНАК" Ліга справедливості") протягом двох діб після фактичного отримання коштів, майна чи майнових прав замовником від боржника, а так як відповідач не отримав від боржника [PERSON] коштів, у зв'язку з тим, що рішення Дарницького районного суду м. Києва №753/2720/14-ц від 09.04.2014 року не виконане, про що свідчить постанова державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві про повернення виконавчого документа стягувачеві, тому позивач не має права на 7% винагороди за позитивний результат, а під час розрахунку винагороди повинен був виходити із фактично здійснених ним юридичних послуг, а саме: складання та подання позовної заяви про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 25000,00 грн., а не виходячи із суми, яка була стягнута судом - 140000,00 грн., так як позивач більше не надавав жодних юридичних послуг. З приводу стягнення індексу інфляції, 3% річних та пені, відповідач зазначив, так як рішення не виконане, строк виконання грошового зобов'язання не настав, а таким чином не прострочив виконання грошового зобов'язання. Відповідач додатково зазначив, що 01 жовтня 2014 року звернувся до позивача з заявою про дострокове розірвання Договору та сторони уклали угоду про дострокове припинення дії Договору про надання юридичних послуг за №31/01-14-1. Тому відповідач вважає, що встановлений позивачем розмір винагороди у розмірі 7% за позитивний результат, який виражений у відмові замовника від юридичних послуг Юридичної компанії, є не розумним, незаконним, несправедливим у відношенні до клієнта і таким, що суперечить ст. 30 ЗУ "Про адвокатуру" та ст. 28 Правил адвокатської етики. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 31.01.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Перша всеукраїнська незалежна адвокатська компанія "Ліга справедливості" та [PERSON] було укладено Договір №31/01/14-1 про надання юридичних послуг з Додатком №1 до Договору "Тарифи на надання юридичних послуг"(а.с. 3-4). Згідно п. 1.1. Договору замовник доручає, а юридична фірма бере на себе зобов'язання надавати замовнику юридичні послуги на умовах та в порядку, визначеному цим Договором. Відповідно п. 2.1. Договору юридична фірма зобов'язується: а) надавати юридичні послуги шляхом: усного та письмового консультування; складання необхідних документів (позовних заяв, листів, претензій, апеляційних скарг, касаційних скарг, тощо); представлення інтересів замовника перед іншими особами в державних органах і установах, в тому числі у судових установах всіх інстанцій; б) при виконанні своїх обов'язків керуватися чинним законодавством України і даним Договором. Відповідно п.п. а), г) п. 3.1. Договору замовник зобов'язується: своєчасно забезпечувати юридичну фірму всім необхідним для виконання даних їй доручень, передбачених Договором, у тому числі документами в потрібній кількості примірників, інформацією, а також забезпечувати особисту присутність замовника у необхідних випадках; своєчасно та в повному обсязі оплачувати послуги юридичної фірми. Згідно п. 4.1. Договору оплата послуг по даному Договору здійснюється відповідно до тарифів на надання юридичних абонентських послуг (Додаток №1 до цього Договору). Згідно п. 4.2. Договору оплата послуг юридичної фірми здійснюється замовником за попередньою оплатою в розмірі 100% передоплати. У випадках погодження юридичною фірмою відстрочки платежу до 3-х днів оплата має бути здійснена не пізніше 3-х днів після фактичного виконання робіт. Згідно п. 5.1. Договору за недотримання умов Договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. Згідно п. 5.2. Договору за несвоєчасну оплату послуг юридичної фірми замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочки платежу. Згідно п. 9.1. Договору Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до остаточного виконання сторонами своїх зобов'язань, але не довше ніж один рік з дати підписання, та може бути подовжено за погодженням сторін додатковим договором. Згідно п. 9.2. Договору Договір може бути розірваний до моменту закінчення його дії за згодою сторін, в передбаченому в п. 4.3. даного Договору та інших випадках, передбачених законодавством України. Згідно п. 10.1. Договору зміни та доповнення до даного Договору вносяться тільки за взаємною згодою сторін. Згідно п. 10.2. Договору зміни і доповнення оформляються окремим письмовим документом, що є невід'ємною частиною Договору, або викладенням цього Договору у новій редакції. Згідно п. 10.4. Договору Послуга вважається виконаною з часу (моменту) її фактичного виконання та не потребує додаткового підписання акта прийому-передачі виконаних робіт. Згідно Додатку №1 до Договору про надання юридичних послуг №31/01/14-1 від 31.01.2014 року "Тарифи на надання юридичних послуг" вартість замовлення складає: згідно фактично наданих послуг. Винагорода за позитивний результат складає 7 (сім) відсотків від реально стягнутої суми, яка має бути сплачена (зарахована на розрахунковий рахунок TOB «ПВНАК «Ліга справедливості») протягом двох діб після фактичного отримання коштів, майна чи майнових прав ЗАМОВНИКОМ від боржника. У разі прострочення виплати ЮРИДИЧНІЙ ФІРМІ винагороди за позитивний результат, ЗАМОВНИК сплачує пеню у розмірі 1% від суми винагороди за кожен день прострочення. У випадку відмови від юридичних послуг ЮРИДИЧНОЇ ФІРМИ ЗАМОВНИКОМ, підписання мирової угоди між ЗАМОВНИКОМ та боржником, відмови від позову у суді вважається, що ЮРИДИЧНОЮ ФІРМОЮ виконано замовлення повністю та отримано позитивний результат. [PERSON] позивачем було надано послугу з складання та подання позовної заяви до суду, яка була оплачена у передбачену п. 10 Додатку №1 до Договору розмірі у сумі 1500,00 грн., що підтверджується копіями рахунку-фактури №СФ-0000081 від 31.01.2014 року, прибуткового касового ордеру №69 від 31.01.2014 року (а.с. 5, 7). 13.02.2014 року між сторонами був підписаний Акт №ОУ-0000087 здачі-прийняття робіт (надання послуг), а саме: складання та подання позовної заяви до суду, за яким сторони претензій одна до одної не мають (а.с. 6). [PERSON] позивачем було надано послугу з складання процесуальних документів та участь у судовому засіданні, яка була оплачена у передбачену п. 2 Додатку №1 до Договору розмірі у сумі 750,00 грн., що підтверджується рахунком-фактурою №СФ-0000270 від 01.04.2014 року, Актом №ОУ-0000250 здачі-прийняття робіт від 01.04.2014 року (а.с. 8, 9). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09.04.2014 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено, на користь [PERSON] з [PERSON] було стягнуто заборгованість 140000,00 грн. (а.с. 69-72). 23.04.2014 року [PERSON] було отримано завірену копію судового рішення та виконавчі листи, що підтверджується копією заяви на видачу копії рішення (а.с. 74). 01.10.2014 року [PERSON] звернувся до директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша всеукраїнська незалежна адвокатська компанія "Ліга справедливості" із заявою про дострокове розірвання договору про надання юридичних послуг №31/01-14-1 від 31.01.2014 року, в якій просив достроково розірвати Договір про надання юридичних послуг шляхом укладення угоди про дострокове припинення дії Договору про надання юридичних послуг, оскільки бажав захищати свої права і інтереси самостійно (а.с. 10). 01 жовтня 2014 року між сторонами було укладено Угоду про дострокове припинення дії договору про надання юридичних послуг за №31/01-14-1, за умовами якої сторони уклали цю угоду про дострокове припинення дії договору про наступне: 1. Відповідно до п. 9.2. Договору про надання юридичних послуг №31/01-14-1 від 31.01.2014 року, [PERSON] відмовляється від юридичних послуг Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша всеукраїнська незалежна адвокатська компанія "Ліга справедливості", з моменту набуття чинності цією Угодою розриває Договір про надання юридичних послуг та бажає здійснювати захист своїх прав самостійно (а.с. 11). 19.02.2015 року та 09.04.2015 року Державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції були винесені Постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві за вищезазначеним рішенням суду (а.с. 77, 78). Судом встановлено, що, станом на 01 жовтня 2014 року, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09.04.2014 року виконане не було, реально сума не була стягнута, не була сплачена, про що також свідчать вищезазначені постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, а тому суд приходить до висновку, що підстави для стягнення основного боргу - 7 відсотків винагороди за позитивний результат, індексу інфляції, трьох процентів річних та пені відсутні, з таких підстав. Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами у справі на підставі укладеного договору виникли зобов'язання, за якими позивач надав відповідачу послуги, а останній зобов'язався їх оплатити на визначених умовах та у відповідний строк. Проте, це зобов'язання було припинено на вимогу однієї із сторін у повному обсязі на підставах, встановлених п. 9.2. Договору, а саме Договір було розірвано до моменту закінчення його дії за згодою сторін. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 14 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до змісту ст.ст. 206 та 208 ЦК України, правочини між юридичною та фізичною особою належить вчиняти виключно у письмовій формі крім правочинів, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, згідно ст. 629 ЦК України. Визначення поняття "зобов'язання" міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. Згідно ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Таким чином, правовими наслідками розірвання договору є те, що зобов'язання сторін припиняються. Згідно ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у ч. 2 ст. 625 ЦК, які передбачають відповідальність боржника. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд звертає увагу, що оплата послуг за п. 4 Договору здійснюється за попередньою оплатою в розмірі 100% передоплати. Судом також встановлено, що будь-яких інших послуг, окрім наведених вище, позивач відповідачу фактично не надавав, відстрочку платежу оплати не погоджував, відповідач грошове зобов'язання не порушував, а тому підстави для відповідальності за порушення грошового зобов'язання відсутні. Інших підстав для стягнення боргу за Договором не встановлено. Окрім того, відповідно до п. 47 Постанови №10 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Як зазначено вище, за фактично отримані послуги [PERSON] оплатив кошти позивачу у розмірі, встановленому Договором. Оцінюючи відносини сторін які виникли з вищевказаного договору суд приходить до висновку, що позивач безпідставно вважає, що отримання позитивного результату для [PERSON] має бути за кількох випадків, зокрема як за результатом винесення рішення Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення заборгованості на користь відповідача, так і за відмову [PERSON] від послуг юридичної фірми, що не відповідає вимогам Цивільного Кодексу України, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому суд окремо звертає увагу на те, що [PERSON] звертався до позивача з заявою про дострокове розірвання договору, в якій просив достроково припинити дію договору, а не з заявою про відмову від юридичних послуг позивача. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, з боку позивача суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Суд вважає, що представником відповідача були доведені ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної заяви.

Outcome: dismissed