Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до КП "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради в якому просив стягнути із відповідача 22 611 грн. 10 коп. відшкодування матеріальної шкоди, завданої йому внаслідок ДТП, 5 000 грн. моральної шкоди, а також сплачений ним судовий збір в сумі 277 грн. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовував тим, що 26.04.2013р. о 13 годині 45 хвилин позивач рухався на власному автомобілі марки Lexus LX470, державний номерний знак [NUMBER], по вул. Корольова у м.Житомирі та напроти будинку №48-Б потрапив у дорожньо-транспортну пригоду шляхом попадання лівого переднього та заднього колеса автомобіля у яму, яка знаходилась на проїзній частині, що призвело в свою чергу до проколів шин, тріщин на дисках та інших механічних пошкоджень. Позивач зазначає, що у зв'язку із даною дорожньо-транспортною пригодою відносно начальника дільниці утримання шляхів КП "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради працівниками ВДАІ Корольовського РВ УМВС України в Житомирській області було складено протокол в справі про адміністративне правопорушення. Згідно товарних чеків та акту виконаних робіт вартість запасних частин та ремонтних робіт, необхідних для відновлення технічного стану автомобіля становила 22 061 грн. 10 коп., зазначені витрати були оплачені позивачем в повному обсязі. Окрім зазначеної суми позивач, посилаючись на положення ст.ст. 1166, 1192 ЦК України просив стягнути із відповідача 550 грн. за виготовлення висновку про проведення експертного автотоварознавчого дослідження свого автомобіля та 5 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, вказуючи, що пошкодження майна позивача та неможливість його використання без попереднього ремонту призвело до душевних страждань, погіршення самопочуття, а також заробітку . В судовому засіданні представник позивача та безпосередньо сам позивач позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на його необґрунтованість і безпідставність, а також пояснила про те, що не доведеною, на її думку, є вина КП "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради у пошкодженні автомобіля позивача, зважаючи на те, що комунальне підприємство не є належним відповідачем по справі, а також не погодилась із розміром шкоди. Просила в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Судом встановлено, що 26.04.2013р. близько 13 години 45 хвилин по вул.Корольова, 48Б у м.Житомирі сталася дорожньо-транспортна пригода, у зв'язку із чим відносно начальника дільниці утримання шляхів КП "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради працівниками ВДАІ Корольовського РВУ МВС України в Житомирській області було складено протокол в справі про адміністративне правопорушення, де було вказано, що він 26.04.2013 року, будучи відповідальною особою комунального підприємства, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не сприяв ліквідації ямковості по вул. Корольова, 48Б, що стало супутньою причиною створення ДТП із матеріальними збитками, яке мало місце 26.04.2013 року по вул. Корольова, 48Б за участю водія [PERSON], який керував автомобілем Lexus LX470, державний номерний знак [NUMBER], чим порушив пункти 1.5 ПДР (а.с. 24). В результаті ДТП автомобіль Lexus LX470, державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON] на праві власності, отримав механічні пошкодження. Постановою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 12.06.2013р. встановлено, що [PERSON], будучи відповідальною особою КП "Управління автомобільних шляхів" не забезпечив безпеку дорожнього руху, не сприяв ліквідації ямковості по вул. Корольова, 48-Б, в м. Житомирі, що призвело до ДТП із матеріальними наслідками, яке мало місце 26.04.2013 року близько 13 години 45 хвилин по вул. Корольова, 48Б за участю водія [PERSON], який керував автомобілем Lexus LX470, державний номерний знак [NUMBER], чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.4 ст.140КУпАП. За наслідками розгляду справи начальника дільниці утримання шляхів КП "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП та застосовано до нього стягнення - штраф у розмірі 680 грн. (а.с.55). Зі змісту вказаної вище постанови суду вбачається, що причиною ДТП є бездіяльність начальника дільниці утримання шляхів КП "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради [PERSON] і ці обставини справи суд визнає встановленими відповідно до змісту ч.3 ст.61 ЦПК України. Як вбачається із листа Управління комунального господарства Житомирської міськради від 17.03.2014 року №2-283 та рішення Житомирської міськради №580 від 28.03.2008 року власником проїжджої частини вул.Корольова в м. Житомирі є міська рада, а балансоутримувачем вказаної вулиці є КП "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради. Таким чином суд приходить до висновку, що забезпечення відповідності дорожнього покриття вул.Корольова в м. Житомирі встановленим нормам і стандартам фактично віднесено до компетенції саме КП "Управління автомобільних шляхів" Житомирської міської ради. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Неправомірна бездіяльність відповідача в спірному випадку полягає у неналежному виконанні своїх обов'язків щодо забезпечення безпечного руху транспорту і належного утримання автошляхів та їх дорожнього покриття. Доказів в спростування таких обставин справи, зокрема, доказів про те, що шкода спричинена позивачу не з вини відповідача суду не надано. Згідно висновку №651 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля Lexus LX470, державний номерний знак [NUMBER], складеного 30 квітня 2013 року експертом Землюком В.В., матеріальний збиток, завданий власнику вказаного автомобіля складає 13 001 грн. 06 коп., а вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 22 046 грн. 32 коп. (а.с.11). Як вбачається із Акту виконаних робіт №4 від 08.05.2013 року та товарних чеків №27 від 07.05.2013 року та №10 від 08.05.2013 року вартість запасних частин та ремонтних робіт, необхідних для відновлення технічного стану автомобіля Lexus LX470, державний номерний знак [NUMBER], склала 22 061 грн. 10 коп., зазначені витрати були оплачені позивачем в повному обсязі, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення із відповідача зазначеної суми збитків (а.с.27-29). Суд також на підставі положень ст.86, 88 ЦПК України стягує з відповідача 550 грн. за виготовлення висновку про проведення експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля позивача, що підтверджується копіями квитанції до прибуткового касового ордеру та актом №651 прийому-передачі виконаної роботи (а.с.21-22). Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про дорожній рух" до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху зокрема належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; обладнання доріг, вулиць та залізничних переїздів технічними засобами регулювання дорожнього руху та їх утримання тощо. Відповідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. Згідно ч. 1, 2 ст. 19 вказаного Закону основними обов'язками органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами та нормами. Відповідно до ст. 21 Закону органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об'єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв; відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом. Пунктом 11 Єдиних правил ремонту і утриманню автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 р. № 198 (зі змінами і доповненнями) передбачено, що власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані, зокрема, своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв'язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, відповідачем не спростовані, у зв'язку із чим підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В той же час суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди у зв'язку із не доведенням позивачем в чому саме полягала заподіяна їм моральна шкода, якими саме неправомірними діями відповідача вона була заподіяна, наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. Окрім цього, позивач не зміг довести суду з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: partial