Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

У вересні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 20.07.2011 року між ним та ПП «Укртрастінвест» укладено договір № 204572 про надання послуг з метою отримання грошової позики в сумі 5000грн. Пізніше з'ясував, що предметом оспорюваного договору є надання клієнту послуг з адміністрування системи в програмі «Газпромінвест» з метою придбання товару в групі. Перед укладенням договору на вимогу адміністратора сплатив на користь відповідача 3000грн., але позику, яку було обіцяно адміністратором, так і не надано, а навпаки вимагали продовжувати здійснювати платежі на користь відповідача. [PERSON] продовжив виплачувати, за період часу з 18.08.2011 року до 16.12.2011 року виплати склали 2013, 90грн. (402,78 грн. х 5 платежів), загальна сума виплат за період з 20.07.2011 року по 16.12.2011 року склала 5013, 90грн. (3000,00грн. + 2013,90грн.). Усвідомив, що його обманюють і звернувся до відповідача з вимогою про повернення виплачених сум, в чому було відмовлено. При укладанні договору ПП «Укртрастінвест» застосовано обман, а саме: позику, яку мав намір отримати позивач, надавалась за його ж рахунок і згодом, тільки з дозволу ПП «Укртрастінвест» зможе отримати всю суму позики. Договір не передбачає будь-якої відповідальності відповідача за невиконання умов договору з їхнього боку. Починаючи з 17.12.2011 року відповідач без будь-яких правових підстав користується коштами позивача і отримує з цього прибуток. У зв'язку з цим просить стягнути з ПП «Укртрастінвест» суму боргу з урахуванням 3% річних , які становлять 196,16грн. (5013,90: 365 днів х 3% х 476 днів). У зв'язку з вищевикладеним позивач був змушений звернутись до суду і просить визнати договір № 204572 недійсним, а також стягнути з ПП «Укртрастінвест» на його користь 5210,06 грн. Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 31.12.2013 року скасовано заочне рішення по справі від 28.10.2013 року. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглянути за його відсутністю. Представник відповідача ПП «Укртрансінвест» в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Надав до суду письмові заперечення, в яких вказав наступне [PERSON] звернувся до суду в порядку ЗУ «Про захист прав споживачів» - про визнання договору недійсним та стягнення матеріальної шкоди, у той час, коли між вищевказаними особами фактично був укладений договір доручення, який регулюється Цивільним кодексом України. Позивач був вільним в укладенні договору з ПП «Укртрастінвест» , як і є вільним у своєму праві відмовитись від договору та розірвати його. [PERSON] посилається на той факт, що начеб відповідач веде нечесну підприємницьку практику, яка полягає у введенні в оману споживача шляхом залучення його коштів з метою діяльності пірамідальної схеми, у зв'язку з чим договір є недійсним. Це є лише припущенням з боку позивача та не підтверджується жодними документами. За таких обставин, вважають його доводи помилковими та не відповідаючими дійсності, тому що діяльність відповідача не носить головних ознак «пірамідальної схеми», оскільки за схемою придбання товарів в групі учасники придбають товар за рахунок об'єднання внесків кожного з них. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що у позовних вимогах [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 20.07.2011 року між [PERSON] та ПП «Укртрастінвест» був укладений договір №204572 про надання позики в сумі 5000,00грн. на придбання товару по програмі «Газпромінвест» з додатками № 1, 2. За умовами договору [PERSON], як учасник програми, сплатив вступний реєстраційний платіж в сумі 3000,00 грн. Згідно ст.627 ЦК України та відповідно до ст.6 сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства , звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з вимогами ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст.4.8 Договору Учасник своїм підписом на договорі засвідчив, що отримав усі пояснення від представника підприємства, уважно прочитав та зрозумів усі визначення, умови та зміст договору і Додатків до нього. Так, за пунктом 1.1 ст. 1 Договору Адміністратор (ПП «Укртрастінвест») взяв на себе зобов'язання вчинити від імені та за рахунок Учасника ([PERSON]) юридичні дії спрямовані на придбання Товару, зазначеного в акті додаткових відомостей Учасника на умовах діяльності програми «Газпромінвест», що базується на формуванні групи учасників, метою яких є придбання товарів за розстроченням платежу на тривалий час, у порядку та на умовах передбачених договором. Згідно п.1.1 ст.1 Договору підприємство взяло на себе зобов'язання сформувати Групу Учасників, забезпечити її адміністрування, присвоїти Учаснику його код в Групі, організовувати та проводити Асигнаційні Заходи, здійснити оплату Товару на користь Учасника або надати Учаснику суму у позику, надавати інші послуги і здійснювати інші правочини, погоджені Сторонами у порядку та в строки передбачені договором та додатками до нього. Відповідно до п.5.1 ст.5 додатку №2 до Договору адміністратор проводить оплату товару, організовує його передачу у власність Учаснику або надає відповідну суму у позику для придбання Товару самим Учасником, який отримав дозвіл, після того як учасником будуть виконані усі умови договору. Згідно п.2.1 ст.2 Договору Учасник у відповідності до положень договору та додатків до нього, у свою чергу, зобов'язався у день підписання сторонами договору сплатити одноразово реєстраційний платіж (розмір якого склав 3000,00грн.) та адміністративний платіж, який сплачується не пізніше 15(п'ятнадцяти) календарних днів з моменту отримання Дозволу. Учасник зобов'язався не пізніше 15 числа кожного місяця сплачувати сукупний платіж та суворо дотримуватися усіх умов договору, що передбачено п.п. 2.1.2, 2.1.3 ст.2 Договору. Отже, згідно до наданого договору, суд вбачає що у організованих групах, сформованих програмою «Газпромінвест» товар придбають усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами-учасниками групи полягає тільки в часі одержання товару кожним з них за умови виконання своїх зобов'язань. Крім того, діяльність ПП «Укртрастінвест» з адміністрування фінансових коштів підпадає під поняття «фінансова послуга». Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. З матеріалів справи вбачається, що під час укладення договору позивач був ознайомлений з ним та додатками до неї, які містять опис послуг ПП «Укртрансінвест» та програми «Газпромінвест». Відповідно до ст.15.1 учасник підтверджує, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника Адміністратора, уважно прочитав та зрозумів умови данного договору та правові наслідки, що засвідчує своїм підписом. З позовної заяви Позивача також вбачається, що він протягом встановленого договором строку не звертався до Відповідача з заявою про розірвання договору. Відповідно до п.8.1 ст.8 додатку 2 до Договору передбачено, що учасниу, який виявив бажання розірвати Договір протягом з днів з моменту його підписання, повертається сума реєстраційного платежу в розмірі 70%. Відповідно до п.8.3 ст.8 додатку 2 до Договору Сторони дійшли згоди, якщо Учасник виявить бажання розірвати договір в односторонньому порядку після встановленого п.8.1 ст.8 додатку 2 до Договору строку, реєстраційний платіж та адміністративні витрати не повертаються. У своїй позовній заяві Позивач висловлює свою точку зору, посилаючись на ст.ст. 18, 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» що начеб то Відповідач веде нечесну підприємницьку практику, яка полягає у введенні в оману споживача шляхом залучення його коштів з метою діяльності пірамідальної схеми. Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ст.203 ЦК України. Суд вбачає, що висновок позивача про введення його в оману під час підписання договору є помилковим. З позовної заяви позивача також вбачається, що він протягом встановленого договором строку не звертався до Відповідача з заявою про розірвання договору, що свідчить про його розуміння та згоду з усіма умовами угоди. Стаття 18 Закону України "Про захист прав споживачів" містить інші самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною. Так, за змістом ч.5 цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (ч. 6 ст. 18 Закону). Відповідно до положень закріплених у ч.1 п.7 ч.3, ч.6 ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів» забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п.7 ч.3 ст.19 вищевказаного закону забороняються як такі, які вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Виходячи з наведеного «пірамідальна схема» має такі ознаки: здійснення сплати за можливості одержання учасником компенсації, компенсація надається за рахунок залучення інших споживачів схеми, відсутність продажу або споживання товару. При розгляді справи №6-40 цс 13 про визнання угоди недійсною, відшкодування матеріальної та моральної шкоди Верховний Суд України 11 вересня 2013 року зробив обов'язковий для всіх судів правовий висновок (ст. 360-7 ЦПК України), відповідно до якого поняття «пірамідальна схема» має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару. Утворення та експлуатація пірамідальних схем забороняється як нечесна підприємницька практика, а правочин здійснений з використанням такої практики є недійсним. Водночас придбання товарів у групах передбачає надання споживачу товару в обмін на внесення ним коштів і за умови отримання відповідного дозволу є легітимною підприємницькою діяльністю. Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної». Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватись за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів. Як вбачається з договору, його предметом є надання учасникам програми адміністративних послуг з метою придбання ним товару, зазначеного акті додаткових відомостей. Таким чином, позивач не врахував, що ст.ст.18,19 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачають різні взаємовиключні підстави визнання угод недійсними. Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в ч.2 ст.18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Аналізуючи норму ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", суд дійшов висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Доказів на підтвердження наявності умислу в діях відповідача щодо введення його в оману позивачем не надано, з умовами договору позивач погодився та підписав його. Договір між сторонами підписаний повноважними особами, містить всі суттєві умови, передбачені законом для договорів і які мають істотне значення, а також які були узгоджені сторонами шляхом звернення позивача з пропозицією щодо укладення договору та погодженням відповідачем на укладення такого договору. Позивач не надав суду ніяких доказів, які б вказували на обставини, які могли перешкодити вчиненню правочину: які обставини відповідач приховав або про які замовчував, що призвели до обману і утворення дисбалансу прав та обов'язків сторін не на користь позивача; яка саме інформація була надана у незрозумілій формі позивачу, адже ж позивач сплатив одноразовий комісійний внесок і погодився з тим, що в наступному, щомісячно він повинен сплачувати загальний або мінімальний платіж, тобто, розумів умови договору та виконував його. Позивачем не було надано доказів що свідчили б про намір відповідача уникнути виконання оскаржуваного правочину. Таким чином, в діях ПП «Укртранстінвест» відсутній обман та ознаки «пірамідальної схеми». Думка позивача [PERSON] є помилковою і не узгоджується з положеннями п.7 ч.3ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з нормами Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг». У зв'язку з відсутністю підстав для визнання договору недійсним, немає підстав і для стягнення сплаченої за цим договором суми.

Outcome: dismissed