Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Укрсоцбанк», від імені якого діє представник за довіреністю, предявило дійсний позов, в обґрунтування якого зазначив, що 20 вересня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є [PERSON] акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] був укладений Договір кредиту №550-3/1-000499, за умовами якого відповідач зобовязалась в порядку та на умовах, що визначені Договором, повертати кредит, виплачувати проценти за його використання, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Графіком погашення кредиту. Позивач виконав зобовязання в повному обсязі, надавши позичальнику кредит. Позичальник належним чином умови договору не виконує, у звязку з чим станом на 16.11.2017 року виникла заборгованість за кредитним договором: 13\~024,54 дол США заборгованість за кредитом; 2\~197,01 дол США заборгованість за відсотками; 3\~492,75 дол США пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 589,39 дол США пеня за несвоєчасне повернення відсотків. З метою забезпечення належного виконання позичальником умов кредитного договору, 20 вересня 2006 року між кредитором та іпотекодавцем укладено Іпотечний договір, відповідно до якого в іпотеку передане нерухоме майно, а саме житловий будинок, який знаходиться за адресою: вул.Ширшова, б. 46, м.Луганськ, який належить іпотекодавцю на праві приватної власності. Ринкова вартість предмету іпотеки згідно Звіту від 02.11.2017 року складає 180\~147,00 грн. Враховуючи невиконання позичальником умов основного договору, позивач має право звернутись до неї з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Тому позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на вищезазначений житловий будинок, а також земельну ділянку, яка розташована за адресою: вул.Ширшова, б. 46, м.Луганськ, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №550-3/1-000499 від 20.09.2006 року в сумі 19\~303,69 дол США на користь ПАТ «Укрсоцбанк» шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом. Крім того, просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір. В судове засідання сторони не зявились. Від представника позивача до початку судового засідання надійшло клопотання, згідно якого він просив справу розглянути без його участі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Причина неявки відповідача суду невідома. Про дату та час судових засідань відповідач повідомлялась неодноразово, належним чином, шляхом розміщення повісток про виклик на офіційному веб-порталі «Судова влада України» на сторінці Троїцького районного суду Луганської області. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступне. 20 вересня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] був укладений Договір кредиту №550-3/1-000499, за умовами якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 53\~000,00 доларів США, зі сплатою 13,2% річних за перший рік, подальший розмір користування кредитом підлягає щорічному перегляду, згідно з умовами п. 2.6 цього договору, та порядком погашення суми основної заборгованості, визначеної договором. Кредит надавався для придбання нерухомого майна житлового будинку з земельною ділянкою, що знаходяться за адресою: Україна, м.Луганськ, вул. Ширшова, б. 46 (а.с.127-132). Відповідно до договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 20 вересня 2006 року, [PERSON] купила житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: вул.Ширшова. б. 46, м.Луганськ, розташований на земельній ділянці площею 0, 0385 га. На зазначеній земельній ділянці розташовано: А-1 житловий будинок камяно-мергельний, загальною площею 44, 3 кв. м, житловою площею 19,10 кв. м. та наступні господарські будівлі та побутові споруди: №1 огорожа, №3 водопровідна колонка та інші споруди, Е зливна яма камяно-мергельна, У вбиральня деревяна, Г погріб камяно-мергельний, К сарай деревяний. (а.с.137,139) Згідно копіїй Витягів з Державного реєстру правочинів №2909890 від 20.09.2006 року, договір купівлі-продажу, предметом якого є житловий будинок за адресою: вул.Ширшова, б. 46, м.Луганськ, зареєстрований в реєстрі за № 1581442, а договір купівлі-продажу земельної ділянки зареєстрований за №1581481 (а.с.138, 140). Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії АБ №699817, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0, 0385 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: вул.Ширшова, б. 46, м.Луганськ (а.с.141). В якості забезпечення виконання [PERSON] умов Кредитного договору №550-3/1-000499 20 вересня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] був укладений іпотечний договір №2059, відповідно до якого іпотекодавець [PERSON] передала в іпотеку Іпотекодержателю АКБ «УКРСОЦБАНК» житловий будинок за адресою: м.Луганськ, вул.Ширшова, б. 46, загальною площею 0,0385 га, що належить іпотекодавцю на праві власності, а також земельну ділянку, що стане власністю іпотекодавця у майбутньому, площею 0,0385 га, розташовану за адресою: вул.Ширшова, 46, м.Луганськ,яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 315\~740,00 грн, що в еквіваленті складає 62\~522,77 дол США 77 центів за офіційним курсом НБУ на дату укладення договору. (а.с.133-136). Згідно копії статуту ПАТ «УКРСОЦБАНК» , затвердженого рішенням Загальних Зборів Акціонерів від 31.10.2016 року, зміна назви з Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» на [PERSON] акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК» відбулась 09 березня 2010 року (а.с.220). Відповідно до звіту №ВА №171102-001 від 02.11.2017 року, ринкова вартість житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами загальною площею 44,3 кв.м, що розташований на земельній ділянці загальною площею 0,0385 га за адресою: м.Луганськ, вул.Ширшова, б. 46 становить 180\~147,00 грн, та складається з вартості будинку 122\~578,00 грн та вартості земельної ділянки 57\~569,00 грн (а.с.183-184). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України\~ \~передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1.3 Договору кредиту від 20.09.2006 року, в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобовязань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій,а також витрати на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги, кредитор укладає в день укладення цього договору з позичальником іпотечний договір, за умовами якого позичальник передає кредитору в іпотеку нерухоме майно, для придбання якого надається кредит: житловий будинок з земельною ділянкою, розташовані за адресою: м.Луганськ, вул.Ширшова, б. 46. Відповідно до п.1.1 договору кредиту, позичальник зобовязана погашати суму заборгованості згідно графіка, зазначеного у п.1.1. Згідно п. 2.4.3 іпотечного договору від 20.09.2006 року, іпотекодержатель має право у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобовязання, задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до п.1.1 Іпотечного договору №2059 предметом іпотеки є житловий будинок, розташований за адресою: м.Луганськ, вул.Ширшова, 46, а також земельна ділянка , цільовим призначенням якої є будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: м.Луганськ, вул.Ширшова, 46, кадастровий номер 4410100000:02:046:0070. Згідно з п.1.3 договору іпотеки вартість предмета іпотеки визначається сторонами в сумі 315\~740,09 грн, що в еквіваленті складає 62\~522,77 дол США за офіційним курсом НБУ на дату укладення договору застави. Відповідно до п.4.5 Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється: за рішенням суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань; шляхом продажу предмета іпотеки іпотеко держателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст.. 38 Закону України «Про іпотеку»; шляхом організації іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому ст.. 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати. Відповідно до ст..33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього закону. За змістом ст..589, 590 ЦК України, ст.. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись на підставі рішення суду, а право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням щляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання та неналежного виконання боржником основного зобовязання. Як було встановлено судом, відповідач [PERSON] належним чином не виконує зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 16.11.2017 року утворилась заборгованість у загальній сумі 511\~204,58 грн, яка складається з: 344\~918,75 грн заборгованості за кредитом; 58\~181,70 грн заборгованості за відсотками; 92\~495,78 грн пені за несвоєчасне повернення кредиту; пені за несвоєчасне повернення відсотків, що в еквіваленті складає 19\~303,69 доларів США (а.с.145-146). За таких обставин суд приходить до висновку про наявність у даному випадку права позивача на звернення до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки невиконання відповідачем належним чином взятих на себе зобовязань за кредитним договором привело до утворення вищевказаної заборгованості. Відповідно до ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Статтею 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Зазначені вимоги, викладені у Правовій позиції Верховного суду України від 02.11.2016 року №6-1923цс15, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування. Вирішуючи питання щодо ціни предмета іпотеки суд виходить з того, що ціна предмета іпотеки встановлюється в самому договорі відповідно до ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним субєктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. За таких обставин, оскільки оцінка предмета іпотеки була проведена субєктом оціночної діяльності, суд приходить до висновку, що ціна для реалізації предмета іпотеки, має бути здійснена за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної субєктом оціночної діяльності. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] проживає на території де проводилась антитерористична операція і майно, яке є предметом іпотеки знаходиться на території де проводилась антитерористична операція, а на даний час триває операція обєднаних сил. 15 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції". Відповідно до ст.9 вказаного закону протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - суб'єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об'єкти), статей 41, 43 - 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України "Про іпотеку" Зазначеним Законом визначено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13.04.2014 р., Указом Президента України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 р. №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Луганськ. Отже, враховуючи приписи ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669-VII від 02.09.2014 р., а також норми ст. 217 ЦПК України, суд вважає, що дане рішення не підлягає виконанню на час дії Закону України № 1669-УП від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». При цьому суд зазначає, що зупинення дії закону не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати його (відчужувати без згоди власника). Крім того, суд приймає до уваги, що відповідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року, зокрема, громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно правового висновку Верховного Суду України від 13.03.2017 року у справі за № 6-2879цс16 при обчисленні розміру стягуваної заборгованості за кредитними договорами з громадян України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, суди повинні враховувати вимоги статті 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON], позивачем було нараховано відповідачу пеню за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 92\~495,78 грн та пеню за несвоєчасне погашення відсотків в сумі 15\~608,36 грн. При цьому штрафні санкції були нараховані відповідачу з 16.11.2016 року, тобто після встановлення заборони їх нарахування. У звязку з цим суд приходить до висновку, що штрафні санкції не входять складових, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.. Згідно з оригіналом платіжного доручення №0000444702 від 05.12.2016 року позивачем був сплачений судовий збір в сумі 7\~668,07 грн. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 7\~668,07 грн. На підставі\~викладеного,\~ст..ст.\~575,\~589,590,\~1049,1054\~ЦК України,\~ст..ст.33,38,39\~Закону України\~«Про іпотеку»,\~Постановою Верховного\~суду України\~від 02.11.2016\~року у\~справі №66-1923цс15,\~

Outcome: approved