Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про реальний поділ житлового будинку та земельної ділянки, на якій він розміщений, посилаючись на те, що 19 травня 2001 року відділом ЗАГС адміністрації м.Норильська Красноярського краю Російської Федерації між сторонами був зареєстрований шлюб за актовим записом №545. Під час шлюбу сторонами придбане спільне майно подружжя: - за договором купівлі-продажу від 19 грудня 2002 року житловий будинок з надвірними спорудами в [ADDRESS], який відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно САА №895662 від 25 квітня 2005 року зареєстрований за позивачем [PERSON]; - за договором купівлі-продажу від 19 грудня 2002 року земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1502 га, розташовану в [ADDRESS] Черкаської області, яка згідно державного акту на право приватної власності на землю серії 111-ЧР №005726 від 19 грудня 2002 року зареєстрована за відповідачем [PERSON] 21 грудня 2007 року шлюб між сторонами розірвано відділом РАЦС Чорнобаївського районного управління юстиції за актовим записом №146. За рішенням Чорнобаївського районного суду від 18 грудня 2008 року сторони набули право власності в порядку поділу спільного майна подружжя кожен на 1/2 частину будинку з надвірними спорудами в [ADDRESS]. Мотивуючи тим, що між сторонами виник спір щодо користування будинком, надвірними спорудами, земельною ділянкою, не досягнуто згоди щодо сплати комунальних платежів, позивач просив суд поділити будинок в натурі, виділивши йому дві спальні площею 10,9 кв.м. та 10,7 кв.м, залу площу 28,5 кв.м., ванну площею 4,10 кв.м., частину кухні площею 12,7 кв.м., з надвірних споруд виділити майстерню площею 24 кв.м., погріб площею 17 кв.м., сарай площею 16 кв.м. та виділити частину земельної ділянки, на якій розміщений будинок, площею 0,0751 га. Крім цього, позивач просив розірвати договори з газопостачання та електропостачання та стягнути з відповідачки 1/2 частину витрат за оплату комунальних послуг. В судовому засіданні позивач зменшив позовні вимоги та просив виділити йому в натурі 1/2 частину будинку з надвірними спорудами та відповідну частину земельної ділянки як співвласнику 1 за третім варіантом поділу згідно висновку №15/СЕ-13 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 28 серпня 2013 року; на стягненні компенсації за відхилення від ідеальних часток не наполягає. Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та пояснив, що позивач має право на виділ належної йому частки в спільному майні подружжя, варіанти поділу визначені висновком експерта. З цих підстав просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явилась, подала до суду заяву про відкладення розгляду справи в зв"язку з тривалою хворобою та погіршенням стану здоров"я. В обгрунтування клопотання відповідач [PERSON] подала довідку лікаря-невролога Чорнобаївської ЦРЛ від 25.02.2014 року про продовження лікування до 20-25 березня 2014 року. При розгляді зазначеної заяви позивач та представник позивача заперечили проти її задоволення, посилаючись на те, що такі заяви неодноразово подавались відповідачкою та задовольнялись судом і ці обставини в сукупності привели до тривалого розгляду справи судом. При вирішенні заяви відповідача [PERSON] про відкладення розгляду справи на термін не менше трьох тижнів судом враховано необхідність неухильного виконання норм процесуального закону щодо розумних строків розгляду цивільнх справ з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, враховано, що перевищення розумних строків розгляду справ приводить до порушення прав, гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, погііршує імідж держави на міжднародному рівні та приводить до значних втрат державного бюджету. З цих підстав, враховуючи, що справа перебуває в провадженні суду з 06 жовтня 2009 року, неодноразово зупинялась провадженням в зв"язку з проведенням експертиз, в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справ відмовлено та судове засідання проведено у відсутність відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини справи та визначив відповідно до них правовідносини. Сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 19 травня 2001 року відділом ЗАГС адміністрації м.Норильська Красноярського краю Російської Федерації за актовим записом №545. Під час шлюбу сторонами придбане спільне майно подружжя: - за договором купівлі-продажу від 19 грудня 2002 року житловий будинок з надвірними спорудами в [ADDRESS], який відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно САА №895662 від 25 квітня 2005 року зареєстрований за позивачем [PERSON]; - за договором купівлі-продажу від 19 грудня 2002 року земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1502 га, розташовану в [ADDRESS] Черкаської області, яка згідно державного акту на право приватної власності на землю серії 111-ЧР №005726 від 19 грудня 2002 року зареєстрована за відповідачем [PERSON] 21 грудня 2007 року шлюб між сторонами розірвано відділом РАЦС Чорнобаївського районного управління юстиції за актовим записом №146. За рішенням Чорнобаївського районного суду від 18 грудня 2008 року сторони набули право власності в порядку поділу спільного майна подружжя кожен на 1/2 частину будинку з надвірними спорудами в [ADDRESS]. Правовідносини, які виникли між сторонами, випливають з майнових прав подружжя та регуюються главою 8 Сімейного кодексу України, главою 26 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.61 СК України придбані в період шлюбу подружжям Труш будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства є спільною сумісною власністю подружжя. За приписом ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В судовому засіданні встановлено, що домовленості щодо поділу спільного майна подружжя сторони не досягли, шлюбний договір не укладали. Частиною 1 ст.71 СК України визначено, що майно, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. За висновком №15/СЕ-13 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 28 серпня 2013 року визначено варіанти поділу будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки. Відповідно до ч.1 ст.120 Земельного кодексу Українидо особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Позивач [PERSON] вважає найбільш доцільним третій варіант поділу будинку та земельної ділянки з виділом йому як першому співвласнику 47/100 частин будинку та надвірних споруд та відповідної частини земельної ділянки. Відповідач [PERSON] не обрала найбільш прийнятний для неї варіант поділу будинку та земельної ділянки. Враховуючи таку позицію сторін, суд вважає запропонований позивачем варіант поділу будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки можливим як реалізацію права співвласника на виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності. Позивач [PERSON] не наполягає на стягненні компенсації за зменшення належної йому частки у спільному майні подружжя та стягнення судових витрат.

Outcome: approved