Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Відокремлений структурний підрозділ "Рівненський коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надання освітніх послуг в розмірі 6545 грн., інфляційних витрат в суму 490,86 грн. та 3 % річних в сумі 90,20 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується оголошенням на офіційному веб-порталі суду, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань від останнього до суду не надходило. Відзив на позов суду не подано. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення з наступних підстав. 01 вересня 2017 року між Відокремленим структурним підрозділом "Рівненський коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України" в особі директора Корсуна Я. П. та [PERSON] укладено договір № 163 про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою. Предметом договору є надання освітніх послуг, пов`язаних з одержанням вищої освіти на рівні кваліфікаційних вимог до молодшого спеціаліста за спеціальністю "Інженерія програмного забезпечення" за денною формою навчання терміном на 1 рік. Стаття 2 Договору передбачає обов`язки виконавця, де відповідно до п.2.1 він зобов`язався надати освітню послугу на рівні стандартів вищої освіти. В свою чергу відповідно до п.3.1. замовник зобов`язався своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу у розмірах та у термін, що встановлені договором. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 11900 грн. згідно п.5.2. договору, вартість освітньої послуги за 6 місяців навчання складає відповідно 6545 грн. У пункті 5.4. договору зазначено, що замовник вносить плату до початку навчального семестру, за семестр, рік або за весь термін навчання. Разом з тим, [PERSON] наказом №185-СК від 14.12.2017 року був переведений на індивідуальний графік оплати за навчання (помісячно), йому дозволено перенести оплату за І семестр, однак не пізніше 20 січня 2018 року. 15 лютого 2018 року відповідача [PERSON] відраховано з числа студентів коледжу за порушення умов договору згідно наказу №16-СК від 15 лютого 2018 року. Відповідно до ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, у строки та в порядку, що встановлені у договорі, а згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст.625 ЦК України). Проте, відповідач своїх зобов`язань згідно вимог законодавства та договірних відносин по оплаті наданих освітніх послуг у добровільному порядку не виконав, що призвело до заборгованості, яка станом на 15.02.2018 року згідно бухгалтерської довідки становить 6545,00 грн. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наданих представником позивача розрахунків сума індексу інфляції становить 490,86 грн., а три відсотки річних, нарахованих на суму заборгованості - 90,2 грн., правильність яких відповідачем не спростовано, а тому підлягають стягненню з останнього. З огляду на викладене позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при подачі позовної заяви судовий збір в розмірі 1921 грн. 00 коп.

Outcome: approved