Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 січня 2013 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (далі - змінена назва на АТ КБ "ПРИВАТБАНК") та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого позивач надає відповідачу кредит у розмірі 2 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між ним та позивачем Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 договору. Одночасно п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 28 лютого 2018 року має заборгованість у розмірі 115 347 грн 47 коп. Позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором № б/н від 09 січня 2013 року у розмірі 115 347 грн 47 коп., яка складається з: 2 491 грн 08 коп. - заборгованість за кредитом; 101 537 грн 46 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5350 грн- заборгованість за пенею та комісією; штрафи: 500 грн - фіксована частина; 5 468 грн 93 коп. - процентна складова, а також стягнути судові витрати в розмірі 1 762 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подавши клопотання про розгляд справи без виклику сторін у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 40). Крім того, представником позивача було подано клопотання про залишення позову без розгляду, в задоволенні якого ухвалою Ржищівського міського суду Київської області від 27 грудня 2018 року було відмовлено відповідно до вимог ст. 257, 279 ЦПК України. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, хоча про дату час та місце розгляду справи в силу ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений належним чином. Відповідач не надсилав до суду заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов у порядку передбаченому ст. 178 ЦПК України. У зв'язку із викладеним суд вирішує справу за наявними матеріалами, як передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 09 січня 2013 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 8), Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" (а.с. 9-33). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між ним та позивачем Договір, що підтверджується підписом у анкети-заяві. Позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 09 січня 2013 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - [PERSON] встановлено, що станом на 28 лютого 2018 року загальний розмір заборгованості складає 115 347 грн 47 коп., яка складається з: 2 491 грн 08 коп. - заборгованість за кредитом; 101537 грн 46 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5 350 грн- заборгованість за пенею та комісією; штрафи: 500 грн - фіксована частина; 5 468 грн 93 коп. - процентна складова (а.с. 6-7). Відповідно до довідки, наданої банком встановлено, що між банком та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н від 09 січня 2013 року, за яким було надано наступне кредитну картку [NUMBER], універсальна 55 днів,- термін дії продовжено до 08/16 (а.с. 53). З виписки з карткового рахунку [NUMBER] за період з 09 січня 2013 року по 28 лютого 2018 року встановлено, що кредитна карта використовувалась останній раз - 07 червня 2013 року, а саме: зняття готівки в банкоматі (а.с. 54-55). Між сторонами виникли правовідносини щодо виконання договірних зобов'язань, а саме: виконання умов договору позики. Сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, а саме: договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, яких може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором, або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. У даному випадку умови договору були визначені анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 09 січня 2013 року, Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку (а.с. 8-33). Зважаючи на те, що між сторонами 09 січня 2013 року був укладений договір про надання кредиту, та те, що у встановлений договором строк договірні зобов'язання зі сторони [PERSON] виконані не були, станом на 28 лютого 2018 року розмір заборгованості становив 115 347 грн 47 коп., що підтверджується розрахунком суми заборгованості наданим позивачем (а.с. 6-7). Останній раз кредитна картка використовувалась 07 червня 2013 року, що підтверджується випискою з карткового рахунку (а.с. 54- 55). Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується наступним. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України ). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Суд приходить до висновку щодо відсутності подвійної відповідальності позичальника при одночасному стягненні двох видів штрафів на підставі пункту 2.1.1.7.6 (а.с. 29) витягу з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, оскільки застосування штрафів та пені передбачалося за різні види порушення умов договору, а тому це не свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України. Належними та допустимими доказами у справі доведено, що позичальник не виконує взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка повинна бути стягнута у судовому порядку. Разом із тим, слід зазначити, що банк звернувся з позовом до суду поза межами загальної позовної давності (ст. 257 ЦК України), оскільки останній платіж за вказаним договором було проведено 07 червня 2013 року, а з позовом до суду банк звернувся 02 липня 2018 року. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як встановлено з матеріалів справи сторонами у справі не подавались заяви про застосування позовної давності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ "ПРИВАТБАНК" до [PERSON] підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Факт сплати судового збору позивачем підтверджується платіжним дорученням № ВO905В1ІWK від 25 травня 2018 року про сплату судового збору в сумі 1762 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на відшкодування судового збору в розмірі 1762 грн. У зв'язку з тим, що справа розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження, тобто без виклику сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Outcome: approved