Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПСП „Чайка" про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником земельної ділянки для сільськогосподарського призначення, яка належить йому на праві приватної власності на підставі державного акту. Протягом останніх років його земельна ділянка знаходилась у користуванні ПСП „Чайка", договір оренди з яким він укладав в 2005 році стоком на 5 років. В 2010 році після закінчення строку договору оренди він повідомив керівника, що не буде продовжувати термін його дії. Позивачу було обіцяно повернути земельну ділянку. Потім позивач захворів і не звертався про укладення договору оренди землі, хоча йому було обіцяно поки земля буде в користуванні у відповідача і якщо він побажає, то її повернуть в будь-який час. Орендну плату підприємство продовжувало сплачувати. В кінці 2013 року він звернувся до керівництва відповідача про повернення йому у користування земельної ділянки та попрохав надати йому документи, на підставі яких користується його земельною ділянкою ПСП. Йому було надано договір оренди зазначеної спірної земельної ділянки від 01.03.2010 року між ним та відповідачем, який зареєстрований відділом Держземагенства у Білокуракинсьткомй районі 28.04.20913 року за № 041041500157 та акту про передання земельної ділянки в натурі, де він побачив, що підписи в договорі виконані не ним і вони є підробленими. ПСП відмовилося повернути йому в користування земельну ділянку запропонувало звернутися до суду. Таким чином, про існування цього договору він узнав тільки в жовтні 2013 року. Окрім того, в договорі відсутні такі істотні умови, як: інформація про об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки), зазначення способів внесення орендної плати (при грошовій виплаті), перелік та кількість або частку продукції, місце, порядок, строки поставки продукції (при відробітковій виплаті). Всупереч вимогам ст.. 15 Закону України „Про оренду землі" не було зазначено такі істотні умови як: місце розташування земельної ділянки, кадастровий номер, відповідальність за несплату орендної плати, умови використання земельної ділянки, не визначено сторони, яка несе ризик випадкового знищення або пошкодження об'єкта оренди, чи його частини, передача у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.. У разі відсутності в договорі хоча б однієї з істотних умов тягне за собою визнання договору недійсним, у зв'язку з чим позивач просить визнати недійсним договір оренди землі. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, та пояснив, що він знав, що є договір оренди землі, йому сплачували орендну плату і саме нею він був незадоволений, оскільки продукцію видавали неякісним зерном, а тому він бажає забрати землю з ПСП „Чайка" та передати її іншому орендатору. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеному в позові та просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та просив суд застосувати строки позовної дасвності, оскільки позовні вимоги позивача про визнання договору недійсним не пов'язані з виконанням або невиконанням умов цього договору, тому до вказаних правовідносин за загальним правилом застосовується трирічний строк позовної давності. Позивач підтвердив, що має на руках оригінал договору та знає про нього, а отже. Позивач не був позбавлений права ознайомитися у змовами договору. За реєстрацію договору оренди в органах державного земельного кадастру кошти сплачував особисто позивач, квитанція виписувалася на його ім'я, а отже, і один із трьох екземплярів договору оренди надавався йому на руки реєструючим органом. З моменту укладання договору оренди землі 01.03.2010 року, ПСП „Чайка" в повному обсязі та в належний спосіб виконувало прийняті на себе зобов'язання - своєчасно сплачувало орендну плату та використовувала земельну ділянку ц відповідності до ї цільового призначення. Таким чином, про порушення своїх прав позивач дізнався 01.03.2010 року, а з позовом до суду про визнання договору недійсним звернувся лише у лютому 2014 року, тобто, з пропуском трирічного строку позовної давності, який почав перебігати з моменту укладення договору оренди землі, що є підставою для відмови у позові, у зв'язку з чим представник відповідача просив у задоволенні позову позивачу відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи в судовому засіданні пояснила, що відділ самостійних вимог не заявляє, а тому покладається на рішення суду. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка [PERSON], дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,3180 га, розташованої на території Білокуракинської селищної ради (а.с.5). Відповідно до Акту від 01 березня 2010р. [PERSON] передав Голові ПСП „Чайка" Журбі Л.Г. свою земельну ділянку в оренду строком до 2020 року (а.с. 9, 28), про що 01.03.2010р. був укладений договір оренди земельної ділянки (а.с.7-8, 29-30). Договір підписаний сторонами та зареєстрований у Білокуракинському районному реєстраційному округу Луганської регіональної філії ДП „Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28.04.2010р. за № 041041500157 (а.с.8, 30). Позивачу здійснювалася видача орендної плати в повному обсязі за даним договором за період з 2010 по 2013 рік (а.с.25, 44). Відповідно до вимог ст.ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 13 Закону України „Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір, укладений у письмовій формі, підписується сторонами договору. Позивач в судовому засіданні зазначив, що договір він не підписував, а підписи, які містяться на оскаржуваному договорі та акті про передачу та прийом земельної ділянки в натурі, йому не належать. Згідно ст.. 58 ЦПК України Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст.. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають біти підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст.. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Особи, які беруть участь у справі, мають право подати суду питання, на які потрібна відповідь експерта. Кількість і зміст питань, за якими має бути проведена експертиза, визначається судом. Відповідно до ст.. 144 ЦПК України експертиза призначається ухвалою суду, де зазначаються: підстави та строк для проведення експертизи; з яких питань потрібні висновки експертів, ім'я експерта або найменування експертної установи, експертам якої доручається проведення експертизи; об'єкти, які мають бути досліджені, а також попередження про відповідальність експерта за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків. Згідно ст.. 66 ЦПК України висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. На підтвердження даного факту позивач не просив провести експертизу почерку. Таким чином, позивач не довів той факт, що на оскаржуваному договорі оренди міститься підпис, який від його імені виконаний іншою особою. До суду в судових засіданнях були надані три екземпляри оскаржуваного договору, які знадяться: у позивача, у відповідача та у третьої особи. Екземпляри позивача та третьої особи різняться з екземпляром відповідача, а саме: в підпису орендодавця. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що в 2010 році вона працювала в Білокуракинському районному реєстраційному окрузі Луганської регіональної філії ДП „Центр державного земельного кадастру". На той момент вартість реєстрації договору для юридичної особи складала від 168 грн., а для фізичної особи - від 36 грн. З ПСП „Чайка" приносили 3 екземпляра договорів, люди приходили, сплачували, підписували і потім договір реєструвався, після чого людям видавалися їх екземпляри договорів. З ПСП „Чайка" приходили самостійно забирали свої екземпляри, а третій примірник супровідним листом передавався до відділу Держземагенства в Білокуракинському районі. Квитанції про сплату на даний момент вже знищені. В судовому засіданні свідок не змогла пояснити, як саме так сталося, що три примірника договору не є однаковими і на них різниться підпис орендодавця. Стаття 15 Закону України „Про оренду землі" містить істотні умови договору оренди. Ч.2 ст. 15 зазначеного Закону передбачено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею ... є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Посилання відповідачів на відсутність деяких істотних умов договору не заслуговують уваги, оскільки: місце розташування земельної ділянки міститься в п.1.2. договору; розмір земельної ділянки - п. 1.3; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату - п.2.3., умови використання земельної ділянки - п.2.1; ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди несе Орендодавець - п.5.2.. Посилання позивача на відсутність кадастрового номеру земельної ділянки в договорі суд до уваги не приймає, оскільки зміни до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" щодо внесення кадастрового номеру почали діяти тільки з 07.08.2011 року, в той час як договір укладений 01.01.2009 року та зареєстрований 05.03.2010 року. Проте, в договорі дійсно відсутня така істотна умова договору, як умова передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Внесення змін до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" щодо включення до договору даної істотної умови діє з 14.10.2008 року. Таким чином, укладені між сторонами договори оренди земельних ділянок не містять усіх істотних умов договору аренди землі, передбачених законодавством. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межіх якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. На підставі ст. 257 ЦК України Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представник відповідача в судовому засіданні заявив клопотання про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності та просив з цієї підстави відмовити позивачеві у позові. Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В судовому засіданні встановлено, що позовні вимоги про визнання договору недійсним не пов'язані з виконанням або невиконанням умов договору, оскільки між стронами в справі склалися договірні правовідносини, до яких за загальним правилом застосовується трирічний строк позовної давності. При укладенні договорів оренди землі 01.03.2010 року позивач був ознайомлений з умовами договору і власноруч його підписав. Таким чином, позивач мав довідатися про порушення свого права з моменту укладення договору. Суд не приймає до уваги пояснення представника позивача про те, що про порушення своїх прав позивач узнав тільки в листопаді 2013 року, коли звернувся до відповідача і взяв у нього договір, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що примірник договору - оригінал - знаходиться у позивача на руках, а той примірник, який знаходиться у відповідача, відрізняється від примірника позивача. У відповідності до законодавства, яке діяло на момент укладення договору, тобто, станом на 01.03.2010 року, згідно до ст. 18, 20 Закону України "Про оренду землі" та ч.3 ст. 640 ЦК України, Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації та набирає чинності після його державної реєстрації. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Як вбачається з наданих договорів оренди земельних ділянок, державна реєстрація договорів проведена 28.04.2010 року. Таким чином, перебіг строку позовної давності починається саме з 28.04.2010 року, тобто, з моменту державної реєстрації договорів, а спливає, відповідно 28.04.2013 року. Позивач звернувся до суду з позовною заявою 11.02.2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Таким чином, позов [PERSON] щодо визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного між ним та ПСП "Чайка" 01.03.2010 року, не підлягає задоволенню у зв'язку зі спливом строку позовної давності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed