Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про зменшення розміру аліментів на утримання їх малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], що були стягнуті Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 18.04.2016 року у твердій грошовій сумі по 8000 гривень щомісячно з моменту звернення до суду і до повноліття дитини, на аліменти у розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до повноліття дитини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що раніше він працював моряком та судом при прийнятті рішення були прийняті і враховані дані щодо розміру його доходів на той час, однак з 01.01.2017 року він має постійне місце роботи у ТОВ "Столичний юрист" у м.Києві з окладом 3300 гривень та має додаткові витрати на утримання матері, тому не має можливості виплачувати аліменти у вказаному розмірі, у зв'язку з чим він вимушений звернутися з позовом до суду. У судове засідання представник позивача, після скасування заочного рішення у справі та витребування доказів щодо перевірки місця роботи позивача, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову. Відповідачка до судового засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову заперечувала та просила у вимогах відмовити повністю, посилаючись на штучне створення ситуації з працевлаштуванням як підставу для зменшення розміру аліментів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 10.06.2015 року. Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 18.04.2016 року, залишеного без змін Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26.09.2016 року, з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання їх малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 8000 гривень щомісячно з моменту звернення до суду, а саме з 09.10.2015 року, і до повноліття дитини, при цьому судом були враховані відомості ДП "В.Шіпс (Україна)" щодо перебування у закордонних рейсах та розмір доходів за останні три роки. Платник аліментів (позивач у справі) з 01.01.2017 року на підставі трудового договору №Ю/04/12/16/К від 29.12.2017 року призначений на посаду юриста юридичного департаменту Товариства з обмеженою відповідальністю "Столичний юрист" з 01.01.2017 року з окладом 3300 гривень на місяць (згідно штатного розкладу), що підтверджується відповідною довідкою та відомостями про виплату грошей. Заперечення відповідачки щодо штучного створення ситуації з працевлаштуванням позивача як підставу для зменшення розміру аліментів, суд до уваги не приймає, оскільки факт перебування позивача у трудових відносинах згідно наданих довідок додатково підтверджується отриманими судом на виконання ухвали суду доказами - інформацією ДПІ у Печерському районі м.Києва.. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. \Частина третя статті 181 в редакції Закону №2037-VIII від 17.05.2017\. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, на даний час позивач має постійне місце роботи зі встановленим розміром заробітної плати, що значно менший від розміру аліментів, що стягуються з нього за Рішенням суду, тому вимоги про зменшення розміру аліментів є законними й обгрутованими. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \Частина друга статті 182 в редакції Законів № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017\. За таких обставин, заявлені вимоги щодо зменшення розміру аліментів та подальшої сплати у твердій грошовій сумі по 700 гривень щомісячно не відповідають вимогам чинного законодавства щодо мінімального розміру - не менше 50% від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей цього віку. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Ч.2 ст.184 СК України встановлює, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Суд не приймає до уваги та не враховує зазначені позиваем обставини щодо додаткових витрат у зв'язку з перебуванням на його утриманні матері, оскільки жодного доказу на підтвердження таких обставин до суду не надано. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дітей, враховуючи вимоги ст.ст.180-184, 192 СК України, суд вважає, що заявлений позов, з урахуванням наявності у позивача постійного місця роботи та встановленого розміру заробітної плати, підлягає частковому задоволенню та зменшення розміру аліментів, з урахуванням розміру його доходів, до 1000 гривень щомісячно, проте не менше 50% від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей цього віку, з моменту набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме інтересам дитини. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Outcome: partial