Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що після смерті 10 жовтня 2002 року матері позивача, [PERSON], залишився, як спадкове майно, житловий будинок № 28, що розташований по вул.Енгельса в с.Верхнє Водяне, Рахівського району Закарпатської області. За життя, 04 грудня 2000 року, [PERSON] вчинила заповітне розпорядження, за яким все своє майно майно, у тому числі житловий будинок № 28 по вул.Енгельса у селі Верхнє Водяне, Рахівського району Закарпатської області, заповіла позивачу, а він залишаючись проживати у зазначеному будинку, фактично прийняв спадщину. З метою отримання правовстановлюючих документів на спадкове майно, він, як спадкоємець за заповітом, звернувся до Рахівської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадищну за заповітом, однак нотаріусом у видачі такого було відмовлено у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок. У зв"язку з наведеним, просить визнати за ним право власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок №28, загальною площею 60,57 кв.м., житловою площею 25,29 кв.м., з надвірними та господарськими спорудами, розташований по вул.Енгельса в с.Верхнє Водяне, Рахівського району Закарпатської області. В судове засідання позивач, [PERSON], не з"явився, у заяві, наданій суду, просив справу розглянути без його участі. Представник відповідача - Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, в судове засідання не з"явився, сільський голова, [PERSON], надала суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнають. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Рахівського РУЮ, в судове засідання не з"явився, однак завідувач сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Рахівського РУЮ - [PERSON], надав суду заяву про розгляд справи без участі представника реєстраційної служби, позовні вимоги залишають на розсуд суду згідно чинного законодавства. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Враховуючи, що гр.[PERSON] померла ще у 2002 році, тому суд застосовує норми Цивільного кодексу УРСР. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст.548-549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що 10 жовтня 2002 року, померла громадянка [PERSON], про що виконавчим комітетом Верхньоводянської сільської ради вчинено актовий запис №76. За життя [PERSON] склала заповітне розпорядження, яким після своєї смерті все належне їй майно, де б воно не перебувало і з чого б воно не складалося, заповіла позивачу - [PERSON]. Витягом зі спадкового реєстру № 41829753 від 19.10.2015 року стверджено факт чинності вищевказаного заповіту. Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в його користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З матеріалів справи встановлено, що спірний житловий будинок побудований у 1964 році. На підтвердження належності померлій [PERSON] спадкового будинку, позивачем надано довідку виконкому Верхньоводянської сільської ради, в якій зазначено, що, згідно витягу з погосподарської книги Верхньовояднської сільської ради, спадковий житловий будинок №28 по вул.Енгельса у селі Верхнє Водяне, Рахівського району, який розташований на земельній ділянці площею 0,15 га, зареєстрований за спадкодавцем [PERSON] На підставі наведеного, суд констатує, що спірний житловий будинок не належить до об"єктів самочинного будівництва, а в даному випадку є об"єктом спадкових прав. З акту оцінки житлового будинку вбачається, що вартість спадкового житлового будинку становить 31842 гривні. Стаття 548 ЦК УРСР проголошувала, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Зі змісту ст.549 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; Враховуючи, що позивач по справі є спадкоємцем спадкового будинку за заповітом, спадщину прийняв, у відповідності до ч.1 ст. 549 ЦК України, відповідачем позов по суті визнано, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ставилося. На підставі наведеного, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 212, 213, 223, 293-294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: approved