Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до Великомитницької сільської ради Хмільницького району про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 30.12.1994 р. померла її бабуся [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме право на земельну частку (пай), розміром 2.05 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться в КСП «Мир» на території Великомитницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області. Після смерті [PERSON] спадщину шляхом спільного проживання прийняв її син (батько позивача) [PERSON], який вів з нею спільне господарство, доглядав її, допомагав їй по господарству, а після смерті провів поховання та взяв на себе усі витрати по ньому. А тому, відповідно до ст. 549 ЦК УРСР від 1963 року, яка була чинна на час відкриття спадщини, він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто прийняв спадщину після смерті своєї матері. 10.10.2011 р. [PERSON] помер. На протязі 6 місяців після смерті батька позивач подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, але видача свідоцтва на право на спадщину є неможливою у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай), а також через те, що у свідоцтві про народження [PERSON], його мати була помилково вказано як "Єфронья", замість правильного "Хрона". Тому, за захистом своїх невизнаних прав позивач вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Сторони в судове засідання не зявились, про час та день судового розгляду були повідомлені належним чином, надіслали суду заяви, якими просять розглянути справу у їх відсутність. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує, позов визнає, треті особи проти позову не заперечують. Враховуючи вищевикладені обставини, суд розглядає справу у відсутність сторін, у звязку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За наведених вище обставин справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини в їх сукупності та співставленні. 30.12.1994 р. померла [PERSON], що доводиться свідоцтвом про смерть серії 1-АМ №297349, виданим 06.01.1995 року (а.с. 8). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме право на земельну частку (пай), розміром 2,05 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться в КСП «Мир» на території Великомитницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області та належало їй згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0385673, виданого на підставі розпорядження Хмільницької районної державної адміністрації від 17 липня 1997 року за № 154. Сертифікат зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 13 серпня 1997 року за № 273 (а.с. 9). Разом із [PERSON] постійно в одному будинку проживав, вів спільне господарство, після її смерті провів поховання та взяв на себе усі витрати по ньому її син [PERSON], що підтверджується довідкою Великомитницької сільської ради Хмільницького району №1215 від 24.10.2017 року. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР від 1963 року, яка була чинна на час відкриття спадщини, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто батько позивача [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері (а.с. 14). 10.10.2011 року [PERSON] помер, що доводиться свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 214099 виданим 12.10.2011 року (а.с. 10). На протязі 6 місяців після смерті батька [PERSON] позивач подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва на право на спадщину нотаріусом відмовлено у зв"язку із відсутністю правовстановлюючого документа, а також через те, що у свідоцтві про народження серії ЯИ №355896, виданому на імя [PERSON], його мати записано як "Єфронья" замість правильного "Хрона", що підтверджується копією спадкової справи (а.с.38-40). Факт належності сертифікату на земельну частку (пай) [PERSON] підтверджується довідкою Державного комітету України по земельних ресурсах, виданою 6 лютого 2003 року за № 28, у якому вказано, що сертифікат серії ВН №0385673 було зареєстровано 13 серпня 1997 року за порядковим номером 273 на прізвище [PERSON], яка проживала в [INFO]; розмір земельної ділянки становить 2,05 в умовних кадастрових гектарах; сертифікат було видано та зареєстровано на підставі рішення Хмільницької рай держадміністрації від 17 липня! 1997 року №154; в список в технічній документації по паюванню земель колективної власності КСП «Мир» с. Філіопіль [PERSON] була включена за порядковим номером 285. Той факт, що [PERSON], яка померла 30.12.1994 року, дійсно являється матірю [PERSON], який помер 10.10.2011 року також підтверджується довідкою Великомитницької сільської ради № 1213 від 14.10.2017 р. (а.с. 13). Крім позивача, спадкоємцями за законом також являються [PERSON] (мати позивача) яка відмовилась від прийняття спадщини у передбаченому нотаріальному порядку та [PERSON] (брат позивача) який не претендує на прийняття спадщини (а.с. 35, 40). Згідно зі ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У відповідності до ст. 549 ЦК УРСР, діючого на час виникнення спірних правовідносин, спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Стосовно спадкового майна на яке відсутні правовстановлюючі документи, то суд вважає встановленим факт, що позивач в силу вимог закону є такою, що прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, однак не може оформити своє право у нотаріальному порядку в зв'язку з втратою правовстановлювального документа та неможливістю отримання його дублікату. Таким чином судом встановлено, що отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину позивач не має змоги, позаяк відсутній оригінал правовстановлювального документа, що в свою чергу і зумовило позивача звернутися до суду з даним позовом. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Враховуючи те, що батько позивача [PERSON] був спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], і позивач є спадкоємцем за законом після смерті батька, на момент його смерті право на належне майно не припинилося, хоча відповідні правовстановлюючі документи і були втрачені, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування вказане право має бути визнане за позивачем. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК). А так як право спадкодавця не припинилося після її смерті, хоча відповідний правовстановлюючий документ і був втрачений, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування вказане право має бути визнане за спадкоємцем, який прийняв спадщину. За таких обставин суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved