Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

15 січня 2016 року представник позивача [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з зазначеним позовом. 28 квітня 2016 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] - [PERSON] до участі у справі у якості співвідповідачів залучено [PERSON] та [PERSON] В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що вироком Жовтневого районного суд у міста Дніпропетровська від 28 березня 2014 року у справі 1/201/13/2014 [PERSON], [PERSON] та [PERSON] визнано винними у скоєнні злочинів, передбачених ст. 191 КК України, та призначено покарання. Згідно з вироком [PERSON], [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні злочинів за таких обставин: 29 травня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» в особі начальника відділення № 186 [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір №26209011586700 EUR банківського вкладу на вимогу «Активні гроші», відповідно до якого банк прийняв від [PERSON] на зберігання грошові кошти в сумі 95 000 Євро. На початку червня 2009р. [PERSON] і його знайома [PERSON] домовились викрасти зазначені кошти [PERSON] шляхом залучення до нього працівників відділення № 186: спеціаліста з операційно-касового обслуговування [PERSON], яка повинна була за підробленими документами видавати грошові кошти [PERSON] або [PERSON], та спеціалістів з операційної діяльності [PERSON] та [PERSON], яким не було відомо про злочинні наміри названих осіб і за допомогою яких засуджені мали оформити підроблені заявки на видачу готівки. За таких обставин, як зазначено у вироку, в період з червня по жовтень 2009 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] шляхом розтрати заволоділи коштами, що належали [PERSON] та знаходилися у володінні АКІБ «УкрСиббанк», у сумі 39 750 євро. Крім того, 11 серпня 2009 року за таких саме обставин [PERSON], [PERSON] і невстановлена досудовим слідством особа заволоділи коштами [PERSON] у розмірі 10 000 євро. що зберігалися на його рахунку №26209011586700 EUR. Суд встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у вчиненні зазначених у вироку злочинів. Зазначеним вироком від 28.03.2014р. цивільний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» матеріальну шкоду в розмірі 453 688,95 грн. і моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.05.2014р. по справі №412/51/2012 вирок у частині вирішення цивільного позову [PERSON] скасовано і справу в цій частині направлено на новий розгляд у порядку цивільного судочинства. При новому розгляді цивільного позову [PERSON] Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська по справі №201/7649/14-ц 11 листопада 2014 року було винесено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково: розірвано договір банківського вкладу "Активні гроші" №262090115867000 від 20.05.2009 року, укладений між Позивачем та АТ УкрСиббанк», стягнуто з одного з Відповідачів - АТ «УкрСиббанк» суму залишку вкладу - 774 200,00 гри.(еквівалент 49 000,00 євро) і 196 775,09 гри. (еквівалент 12 454,12 євро) - відсотки за вкладом, а всього 970 975,09 грн. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди відмовлено. 25 грудня 2014 року рішення від 11 листопада 2014 року було змінено після перегляду в апеляційному порядку. За результатами розгляду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задоволено частково, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2014 року у частині відшкодування матеріальної шкоди та стягнення суми вкладу змінено, зменшено стягнуту суму із 49 000 євро, що складає 774200 грн. до 39000 євро, що складає 616200 грн. Це ж рішення у частині стягнення 196775 грн. 09 коп. (еквівалент 12 454,12 євро) - відсотки за вкладом - скасовано, і в задоволенні цих вимог відмовлено. В іншій частині рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 11 листопада 2014 року залишено без змін. АТ «УкрСиббанк» на виконання Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2014 року за рахунок своїх коштів відшкодував вкладнику [PERSON] 616 200,00 грн. згідно меморіального ордеру № 1 від 22.01.2015 року. З огляду на викладене, відповідачами було вчинено злочин, передбачений ст. 191 КК України (привласнення чи розтрата чужого майна) внаслідок чого їм було заподіяно матеріальних збитків на суму 616 200,00 грн. На підставі викладеного просять суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» матеріальну шкоду у розмірі 616 200,00 гривень (а.с.1-2). Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених у ньому та просила задовольнити. Зазначила, що вимог до [PERSON] та [PERSON] вони не заявляють. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували та просили відмовити. Представник відповідача пояснив, що [PERSON] своєї вини не визнала, корисливих мотивів не мала, жодного євро не отримувала. [PERSON] та [PERSON] ідентифікували осіб. Позовні вимоги до [PERSON] є безпідставними. Відповідач [PERSON] пояснила, що вона одна з дитиною у неї більше нікого немає. Вона працювала підмінним касиром. [PERSON] та [PERSON] клали кошти на депозит банку. Їх привів [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] приходили і знімали з депозиту кошти, а одного разу прийшов [PERSON] та сказав, що не давав дозвіл [PERSON] знімати кошти. Їй сказав її начальник [PERSON] видати [PERSON] кошти. Якщо б не видали квитанцію та не дав вказівку начальник, вона б гроші не видавала. Вважає, що [PERSON] і [PERSON] повинні відповідати за ці гроші. Відповідач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, оскільки перебуває у декретній відпустці з дитиною [INFO] (а.с.150). Підтримує свої покази, які вона давала у кримінальній справі (а.с.149). Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував. В останні судові засідання не з'являвся, повідомлявся належним чином. Відповідач [PERSON] неодноразово надавала до суду заяви про проведення судових засідань за її відсутності (а.с.125-143). Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти позовних вимог заперечували. В останні судові засідання не з'являлися, повідомлялися належним чином, причина неявки суду невідома. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином причина неявки суду невідома. Вислухавши доводи та пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оглянувши матеріали кримінальної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 28 березня 2014 року вироком Жовтневого районного суду м.\~Дніпропетровська [PERSON], [PERSON] та [PERSON] визнано винними у скоєнні злочинів, передбачених ст. 191 КК України, та призначено покарання (а.с.10-30). Вироком встановлено, що 29 травня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» в особі начальника відділення № 186 [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір №26209011586700 EUR банківського вкладу на вимогу «Активні гроші», відповідно до якого банк прийняв від [PERSON] на зберігання грошові кошти в сумі 95 000 Євро. На початку червня 2009р. [PERSON] і його знайома [PERSON] домовились викрасти зазначені кошти [PERSON] шляхом залучення до нього працівників відділення № 186: спеціаліста з операційно-касового обслуговування [PERSON], яка повинна була за підробленими документами видавати грошові кошти [PERSON] або [PERSON], та спеціалістів з операційної діяльності [PERSON] та [PERSON], яким не було відомо про злочинні наміри названих осіб і за допомогою яких засуджені мали оформити підроблені заявки на видачу готівки. В період з червня по жовтень 2009 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] шляхом розтрати заволоділи коштами, що належали [PERSON] та знаходилися у володінні АКІБ «УкрСиббанк», у сумі 39 750 євро. Крім того, 11 серпня 2009 року за таких саме обставин [PERSON], [PERSON] і невстановлена досудовим слідством особа заволоділи коштами [PERSON] у розмірі 10 000 євро. що зберігалися на його рахунку №26209011586700 EUR. Цим же вироком цивільний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» матеріальну шкоду в розмірі 453 688,95 грн. і моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. Зазначено, що банк може звернутися до [PERSON], [PERSON], [PERSON] з регресними вимогами. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тобто зазначеним вироком суду була встановлена винність відповідачів у скоєнні кримінального правопорушення, що виразилося в привласненні коштів. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2014 року апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції задоволено, апеляцію ПАТ "УкрСиббанк" задоволено частково. Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2014 року щодо [PERSON], [PERSON], [PERSON] в частині призначення покарання [PERSON] та [PERSON] змінити, виключити з вироку щодо засуджених [PERSON] за ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України та [PERSON] за ч. 5 ст. 191 КК України із застосуванням ст. 70 КК України рішення про застосування додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, яке є їх особистою власністю. Вирок у частині вирішення цивільного позову [PERSON] скасувати і справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства. В решті вирок відносно засуджених [PERSON], [PERSON] і [PERSON] залишено без змін (а.с.31-33). Тобто, судами встановлено, що саме з вини [PERSON], [PERSON], [PERSON] і невстановлена особа слідством особа заволоділи коштами [PERSON] Таким чином, вказані обставини були підтверджені вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2014 року та ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2014 року і тому, доказуванню не підлягають. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 2011 року кримінальну справу по обвинуваченню [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 358 КК України провадження припинено у зв'язку із зміненням обставин, звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності (а.с.114-115). Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 2011 року кримінальну справу по обвинуваченню [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 358 КК України провадження припинено у зв'язку із зміненням обставин, звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності (а.с.116-117). Згідно ч. 3\~ст. 61 ЦПК України\~обставини, встановлені судовим рішення у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2014 року позовні вимоги задоволено частково. Розірвано договір банківського вкладу\~\~«Активні гроші» № 26209011586700 EUR від 20 травня 2009 року, укладений між позивачем [PERSON] і Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк». Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь [PERSON] суму залишку вкладу - 774200 грн. (еквівалент 49000 євро) і 196775 грн. 09 коп. (еквівалент 12454.12 євро) - відсотки за вкладом, а всього 970975 грн. 09 коп. В задоволенні решти позовних вимог [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про стягнення моральної шкоди відмовлено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь держави судовий збір в сумі 3654 грн. (за позовні вимоги майнового характеру). Судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру віднесено за рахунок держави (а.с.34-39). Цим же рішенням встановлено, що 20 травня 2009 року позивач [PERSON] уклав з відповідачем ПАТ «УкрСиббанк» договір банківського вкладу «Активні гроші» і згідно умов цього договору вніс в касу цього банку 95000 євро строком - до запитання і повного виконання договору, за користування коштами позивача згідно умов цього договору при його укладенні було встановлено 5% відсотків річних. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2014 року апеляційну скаргу ПАТ "УкрСиббанк" задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2014 року у частині відшкодування матеріальної шкоди та стягнення суми вкладу змінено, зменшено с тягнуту суму із 49000 євро, що складає 774200грн. до 39000євро, що складає 616200грн. Це ж рішення у частині стягнення 196775,09грн. (еквівалент 12454,12 євро) - відсотки за вкладом - скасовано, і в задоволенні цих вимог відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін (а.с.40-44). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 08 лютого 2016 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року залишено без змін (а.с.109-111). Постановою від 19 січня 2015 року державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції [PERSON] відкрито виконавче провадження № 46111202 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" на користь [PERSON] суми вкладу у розмірі 616200,00грн. (а.с.47). На добровільне виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.12.2014 року банк сплатив [PERSON] суму 616 200,00грн., що підтверджується меморіальним ордером № 1 від 22 січня 2015 року (а.с.48). Постановою від 29 січня 2015 року державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції [PERSON] направив виконавче провадження № 46111202 закінчено, оскільки ПАТ "УкрСиббанк" борг сплачено у повному обсязі (а.с.49 з обороту). Вищевказані спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 16 ЦК України відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, спрямованих на відновлення порушеного майнового стану потерпілої особи та на усунення негативних майнових наслідків, що настали. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Пунктом 7\~Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі»\~передбачено, що відповідно до ч. 4\~ст. 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові\~наслідки\~дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, цей\~вирок\~обов'язковий для суду лише з\~\~питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з роз'ясненнями п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ по позовах про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6,\~шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 "про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність. Так, доводи представника позивача, щодо спричинення шкоди саме відповідачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] знайшли своє підтвердження та підтверджуються матеріалами цивільної справи, а також вироком суду першої інстанції, ухвалою апеляційної інстанції. Позивач ПАТ "УкрСиббанк" на виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2014 року за рахунок своїх коштів відшкодував вкладнику [PERSON] 616 200,00 грн. згідно меморіального ордеру № 1 від 22.01.2015 року, що дає йому право звертатися з даним позовом до відповідачів. Згідно норм ст. 3 ЦПК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а в інтересах інших осіб, або державних чи суспільних інтересах лише у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог та заперечень. Суд не приймає до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом розяснювались сторонам положення ст.ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України та наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, а також те, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд доходить висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про відшкодування шкоди, завданої злочином підлягають задоволенню в заявлений спосіб. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved