Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Департамент соціальної політики Вінницької облдержадміністрації 15.04.2014 року звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом із вимогою зобов'язати відповідача [PERSON] повернути позивачу у повній комплектності автомобіль "ЗАЗ-110308-44", 2010 року випуску, кузов [NUMBER], який був виданий інваліду війни першої групи [PERSON] відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку забезпечення інвалідів автомобілями" від 19.07.2006 №999 та згідно з наказом головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації від 24.12.2010 року №73. Повідомив, що при видачі автомобіля інвалід [PERSON] був ознайомлений з тим, що автомобіль видається йому лише в користування та є державним майном, про що останній підписав заяву-зобов'язання. Вказав, що у зв'язку з тим, що при видачі автомобіля інвалід мав протипоказання до керування автотранспортом, головним управлінням було надано дозвіл на передачу права керування зазначеним автомобілем його зятю [PERSON] Зазначив, що [INFO] інвалід війни першої групи [PERSON] помер, а тому після смерті останнього позивачем було повідомлено [PERSON] про його право після смерті інваліда, як члена сім'ї, який проживав за місцем проживання інваліда, переоформити автомобіль на своє ім'я за умови сплати його залишкової вартості, а у разі неможливості такої сплати про обов'язок повернути Головному управлінню праці та соціального захисту Вінницької обласної державної адміністрації автомобіль у повному комплекті. Проте, [PERSON] до цього часу не сплатив вартість автомобіля з урахуванням ступеня його зносу та згідно заяви відмовився добровільно передати автомобіль Департаменту соціальної політики Вінницької облдержадміністрації. Сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились. При цьому, представник позивача та представник третьої особи попередньо подали до суду письмові заяви щодо розгляду справи у їх відсутність, в яких підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України за зареєстрованим у встанвленому порядку місцем проживання згідно адресної довідки (а.с.31), вдруге не з'явився в судове засідання, причин своєї повторної неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи заперечень проти позову до суду особисто не представив. Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про можливість постановлення рішення в порядку заочного розгляду справи, так як згідно вимог ч.3 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши позовну заяву, дослідивши докази, суд доходить наступного. Відповідно до вимог ст.400 ЦК України недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. Згідно вимог ч.1,2 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно, або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави зобов'язана повернути це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте згодом відпала; положення даної статті застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до змісту п.16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року №999, після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда. Автомобіль, строк експлуатації якого від 5 до 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда і середньомісячний сукупний дохід сім'ї якого за шість місяців, що передують дню смерті інваліда, не перевищує прожиткового мінімуму для сім'ї, що визначається відповідно до Методики обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої Мінсоцполітики. Автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який: мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті; був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції. Також згідно вказаної правової норми, іншому члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом. Розрахункова сума для викупу автомобіля визначається головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції з урахуванням зносу автомобіля 0,84 відсотка за кожний повний місяць або 10 відсотків за кожний повний рік. Під час розрахунку неповний місяць користування автомобілем (незалежно від кількості днів) зараховується як повний місяць. За результатами розрахунку складається довідка-рахунок за затвердженою Мінсоцполітики формою. В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті. Автомобіль, отриманий інвалідом, законним представником недієздатного інваліда, дитини-інваліда, вилучається відповідними органами державної виконавчої служби за рішенням суду за поданням головного управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції. Так, згідно посвідчення серії [NUMBER] від 10.11.2005 року (а.с.5) [PERSON] був інвалідом першої групи Великої Вітчизняної війни безстроково. З розпоряджень голови Вінницької обласної державної адміністрації від 27.03.2013 року №125, від 29.12.2012 року №750 (а.с.19, 20-21 відповідно) вбачається, що Департамент соціальної політики Вінницько облдержадміністрації внаслідок реоргазінації є правонаступником Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької облдержадміністрації. Згідно до п.8 наказу Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької облдержадміністрації від 13.12.2010 року №71 (а.с.10-12) інваліда війни першої групи з числа учасників бойових дій у Великій Вітчизняній війні [PERSON], мешканця с.Почапинці Жмеринського району, відповідно до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року №999, було забезпечено автомобілем "Славута" ЗАЗ-110308-44 (зі звичайним керуванням) за рахунок коштів державного бюджету із зняттям його з черги. 10.12.2010 року Головним управлінням праці та соціального захисту населення Вінницької облдержадміністрації [PERSON] видано довідку про реєстрацію транспортного засобу "ЗАЗ-110308-44", 2010 року випуску, у зв'язку з передачею права керування (а.с.16). Згідно довідки Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької облдержадміністрації від 10.12.2010 року №04-773 (а.с.15) за наявних медичних протипоказань для водіння автомобілем у [PERSON] відповідно до п.3 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, позивачем було розглянуто питання про передачу права на користування автомобілем відповідачу в справі [PERSON] та погоджено видачу тимчасового талону терміном на три роки. З копії довідки-рахунку (а.с.17) вбачається вірне визначення позивачем зносу спірного автомобіля в розмірі 5,04% та його залишкової вартості в сумі 37302,19 грн. від первинної на момент придбання з розрахунку 0,84 відсотка за кожний місяць, у тому числі неповний місяць користування автомобілем, тобто у відповідності до вимог п.16 вказаного Положення, виходячи із терміну неповних шести місяців користування [PERSON] спірним автомобілим з часу його видачі до дня смерті останнього з 10.12.2010 року до [INFO]. Згідно копії заяви-зобов'язання від 10.12.2010 року [PERSON] був ознайомлений, з тим, що вказаний автомобіль видається йому для користування та являється державним майном (а.с.9). Відповідно до листа Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької облдержадміністрації від 12.12.2012 року №04-1509/1 (а.с.13) відповідача [PERSON] було повідомлено про необхідність сплати залишкової вартості автомобіля "ЗАЗ-110308-44", 2010 року випуску, виданого [PERSON], який помер [INFO], або повернути його Головному управлінню. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені у відповідності до закону, не суперечать один одному та ніким не оспорюються, з урахуванням чого даний позов підлягає задоволенню, так як він достатньо обґрунтований та доведений позивачем, відповідає матеріальному закону та принципам розумності і справедливості, надто з огляду на відсутність будь-яких заперечень відповідача, незаявлення та недоведення останнім обставин стосовно підпадання його під визначені законодавством умови безоплатного залишення автомобіля члену сім'ї померлого інваліда. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача підставно ґрунтуються на нормах чинного законодавства, доведені належними та допустимими доказами, а відтак підлягають до задоволення у повному обсязі, оскільки відповідно до п.16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року №999, [PERSON] не підпадає під умови безоплатного залишення автомобіля після смерті інваліда [PERSON] за обставинами неперевищення граничного строку 10 років експлуатації спірного автомобіля, недоведення неперевищення прожиткового мінімуму для сім'ї середньомісячним сукупним дохід сім'ї інваліда за шість місяців, що передують дню його смерті, або наявності у сім'ї вказаного померлого інваліда іншого інваліда, який має підстави для забезпечення автомобілем, зареєстрований на час смерті з померлим інвалідом та особисто не має автомобіля; отже, відповідач неправомірно залишив у власному розпорядженні без сплати відповідної залишкової вартості автомобіль, яким попередньо був наданий позивачем в користування його померлому тестю - інваліду [PERSON], а тому відповідача слід зобов'язати повернути позивачу спірний автомобіль у повному комплекті. З урахуванням незаявлення ніким із сторін про застосування до спірних правовідносин позовної давності, судом дане питання не вирішується. Враховуючи те, що при зверненні до суду з даним позовом майнового характеру сплачено у належному розмірі судовий збір, його, згідно ст.88 ЦПК України за результатами постановлення рішення проти відповідача, слід стягнути з останнього на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved