Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Вінницької міської ради про визначення розміру ідеальних часток у праві спільної сумісної власності. Позовні вимоги мотивовано тим, що у 2000 році позивач спільно зі своїм чоловіком - [PERSON] приватизували на двох присадибну ділянку біля їхнього будинку, що розташована в [ADDRESS]. Відповідно до рішення Вінницької міської ради №63 ВІД 02.02.1995р. останнім 13.03.2000 було видано державний акт про право приватної власності на землю, [NUMBER]. Відповідно до вказаного акту позивач та її чоловік отримали у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,0954 га за адресою: [ADDRESS] із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку. [INFO] чоловік позивача помер. Після його смерті виникла необхідність в оформленні права на спадщину після чоловіка, при цьому позивач має бажання розпорядитися своєю часткою майна ще за життя. Звернувшись до нотаріальної контори, позивачу було роз'яснено, що вона дійсно має право на розпорядження своєю частиною майна, що набута у шлюбі. Також наявні всі необхідні документи для оформлення права на спадщину після смерті чоловіка. Однак, для отримання свідоцтва про право на спадщину в частині спільної з чоловіком земельної ділянки необхідно визначити ідеальні частки, які належать кожному з них. При видачі державного акту цього зроблено не було, в акті лише зазначено, що останні являються співвласниками. У зв'язку із невизначеністю розміру часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку позивач не має змоги реалізувати свого права на розпорядження належним їй майном, а тому змушена звернутися до суду для визначення часток у спільній земельній ділянці, а саме по 1/2 за кожним. При проведенні приватизації земельної ділянки позивач та її чоловік отримали право на рівні її частини, а тому позивач просить встановити за кожним співвласником рівні розміри часток земельної ділянки. Спору з приводу розміру часток земельної ділянки між позивачем та її чоловіком не було. В силу викладених обставин позивач звернулася до суду з даним позовом, у якому просила визначити розмір ідеальних часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, розташовану в [ADDRESS] між позивачем та її покійним чоловіком - [PERSON] по 1/2 за кожним. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.05.2018 замінено у справі №127/4547/18 первісного відповідача - Вінницьку міську раду, на належних - [PERSON] та [PERSON], законним представником якого є його мати [PERSON]. Цією ж ухвалою суду залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Вінницьку міську раду. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак 31.05.2018 надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій також зазначив про те, що заяву [PERSON] останній підтримує та не заперечує щодо її задоволення. (а.с. 192) Відповідач [PERSON], законним представником якого є його мати [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином. Конверти з повістками про виклик в судові засідання повернулися на адресу суду з відмітками відділення поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання". (а.с. 186-187, 188-189) Представник третьої особи Олексюк Т.С. при прийнятті рішення у справі поклалася на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину від 17.06.1983, посвідченого старшим державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори, в спільній сумісній власності подружжя ([PERSON] та [PERSON]) придбаному ними за період шлюбу, право власності належить дружині - [PERSON] в 1/2 частці. Спільне сумісне майно, право власності на яке у вказаній частці підтверджується даним свідоцтвом за [PERSON] складається із житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 4) Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого 13.03.2000 головою Вінницької міської Ради народних депутатів, [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення виконкому Вінницької міської Ради народних депутатів від 02.02.1995 №63, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0954 гектарів в межах згідно з планом. (а.с. 5) Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 20.03.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області [INFO] [PERSON] помер, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №872. (а.с. 3) Як вбачається з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] виготовленого станом на 14.02.2018 КП "ВМБТІ", [PERSON] та [PERSON] являються власниками вказаного будинку, частка кожного з яких становить 1/2. (а.с. 16 - зворотня сторона) Згідно з частиною першою та частиною другою статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до частини першої статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. (ч. 3 ст. 368 ЦК) Згідно з частиною першою статті 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Як зазначено вище та встановлено судом, земельна ділянка площею 0,0954 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], належала [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Згідно з пунктом 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Зі змісту статті 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно зі статтею 377 ЦК Ураїни до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до частини четвертої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] а відтак її частка у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,0954 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] становить - 1/2. Разом з тим, відповідно до частини другої статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно з частиною другою статті 370 ЦК України разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом. Згідно зі саттею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, закріплений принцип рівності часток у спільній сумісній власності, суд дійшов висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та належала [PERSON], який помер [INFO] року - по 1/2 за кожним, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved