Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 800 гривень щомісячно на кожну дитину з дня подачі заяви - з 28.09.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні представник позивача та позивач в усному порядку уточнили позовні вимоги та просять суд стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дітей з 28 жовтня 2015 року, чим зменшено розмір позовних вимог на суму щомісячного платежу за період з часу звернення до суду з позовом до 27 жовтня 2015 року (включно). В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що з 27 січня 2001 року перебував з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Виноградівського районного суду від 12 березня 2007 року. Від шлюбу у них народилося двоє синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З травня 2015 року вони з відповідачем проживають окремо. Відповідач проживає у своїх батьків, а він, позивач, з дітьми у своїх. З цього часу відповідач не бере ніякої участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей. У зв"язку з тим, що відповідач не виконує батьківські обов"язки, не надає матеріальної допомоги на дітей в добровільному порядку, він, позивач, вимушений звернутися до суду для примусового стягнення з відповідача аліментів на синів, оскільки йому самому (непрацюючому) важко їх утримувати. Відповідач є працездатною, фізично здоровою людиною, інших непрацездатних осіб чи утриманців у неї немає, є матеріально забезпеченою особою, виїжджає на заробітки за межі області та її сукупний дохід становить не менше 5000 грн. на місяць. З огляду на такі обставини, враховуючи те, що відповідач не має постійного місця роботи, пропонує стягувати з неї аліменти на синів у твердій грошовій сумі по 800 грн. щомісячно на кожну дитину. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та, будучи допитаним в якості свідка, пояснив, що з травня 2015 року вони з відповідачем проживають окремо, відповідач у своїх батьків, а він, позивач, у своїх. Діти проживають з ним. Відповідач не надає жодної фінансової допомоги на утримання дітей. Мати відповідача купує конфети, іграшки. Він, позивач, повністю утримує дітей. На утримання двох дітей потрібно приблизно 2500-3000 грн. на місяць, зокрема, на придбання продуктів харчування, одягу, відвідування школи та ін. Відповідач поїхала на заробітки і має дохід 1000 доларів на місяць. У дітей добрий стан здоров"я. Він, позивач, не працевлаштований офіційно, має тимчасові заробітки, на теперішній час - по 1000-1500 грн. на місяць, літом більші. В утриманні дітей йому ніхто не допомагає. Просить позов задовольнити з врахуванням уточнення позовних вимог у судовому засіданні. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та додатково пояснив, що на даний час діти перебувають на повному утриманні батька, допомоги від матері на утримання дітей у грошовому вираженні за останні місяці не було, при цьому мати зобов"язана утримувати дітей нарівні з батьком. Просить задовольнити уточнені позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні 03.12.2015 року позов визнала частково - на суму 500 грн. та, будучи допитаною в якості свідка, пояснила, що відповідач хворіє, у неї були чотири операції, їй постійно потрібні лікарства, відповідач виїхала на заробітки за кордон для того, щоб заробити собі на лікарство. На даний час відповідач також сплачує кредит, який оформила у 2014 році. Діти носять ще той одяг, який купила вона, представник відповідача, та її молодша дочка. Щодо доходу відповідача, то представник відповідача надавала різні пояснення і вказувала, що такий їй невідомий, згодом, що дохід становить більше 100 доларів на місяць, також пояснювала, що дохід становить 150 доларів на місяць, 100 доларів відповідач пересилає їй, представникові, а 50 залишає собі, крім того, вказувала, що не визнає суму заробітку 1000 доларів на місяць, точно їй не відомо, дохід є різним. Відповідач пересилає їй щомісяця 100 доларів, та вона, представник відповідача, сплачує кредит по 1500 грн. Вона, представник відповідача періодично дає гроші дітям, ці суми не становлять по 500-600 грн. на місяць. Відповідач не передавала гроші на дітей, а лише подарунки. Іншого доходу у відповідача немає, вона нікого не утримує. Їй, представникові відповідача, не відомо скільки потрібно грошових коштів на місяць на утримання двох дітей. У судовому засіданні 18.12.2015 року представник відповідача в частині розміру аліментів позов визнала у повному обсязі - у розмірі по 800 грн. на кожну дитину щомісячно. Однак, зазначила, що позивач безпідставно просить стягувати аліменти з відповідача з часу звернення до суду, оскільки такі повинні стягуватися з часу ухвалення рішення суду. Просить суд позов задовольнити частково, - стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі по 800 грн. на кожну дитину щомісячно з часу ухвалення рішення суду. Суд приймає визнання позову представником відповідача в частині розміру аліментів, оскільки представник відповідача не обмежена у здійсненні відповідної процесуальної дії довіреністю, на підставі якої діє у судовому засіданні - довіреність від 20.07.2015 року (а.с. 24), таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, допитаних як свідків, пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків. У відповідності до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно положень ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] народився 01 липня 2001 року, [PERSON] - 14 жовтня 2008 року. Їхніми батьками є сторони у справі. Сторони з 27 січня 2001 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Виноградівського районного суду від 12 березня 2007 року. Діти сторін проживають з позивачем за адресою: смт. Королево, вул. Партизанська, 1, Виноградівського району, та перебувають на утриманні батька. Стан здоров"я дітей добрий. Позивач не працевлаштований, має тимчасові заробітки. Відповідач не є офіційно працевлаштованою, проте є працездатною особою, має тимчасові заробітки, зокрема, перебуває на заробітках за кордоном. Інших дітей чи утриманців у відповідача немає. Домовленості про сплату відповідачем аліментів на утримання дітей в позасудовому порядку між сторонами не досягнуто. Дані обставини стверджуються поясненнями позивача та представника позивача в судовому засіданні, допитаних як свідків, а також дослідженими судом письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5, 6), довідкою з місця проживання позивача про склад сім"ї (а.с. 7), іншими письмовими доказами. Позивач в обгрунтування позовних вимог зсилається на те, що щомісячний дохід відповідача складає приблизно 5000 грн. на місяць, в судовому засіданні при допиті в якості свідка вказав, що такий становить 1000 доларів на місяць. Представник відповідача заперечила отримання доходу відповідачем у розмірі по 1000 доларів на місяць та, будучи допитаною в якості свідка, з цього приводу надала суду суперечливі показання. Крім того, представник відповідача надала пояснення в якості свідка про те, що відповідач хворіє, сплачує кредит, оформлений у 2014 році. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За правилами ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на предмет спору у даній справі, зокрема, при визначенні розміру аліментів, підлягають встановленню обставини щодо матеріального стану відповідача, стану здоров"я відповідача. У зв"язку з тим, що позивачем не надано докази на підтвердження розміру доходу відповідача 5000 грн. на місяць, на що зсилається у позовній заяві, то суд не визнає відповідну обставину доведеною. Показання позивача при допиті в якості свідка в цій частині щодо того, дохід відповідача становить 1000 доларів на місяць, при тому, що позивач не назвав джерела своєї обізнаності щодо відповідної обставини, суд з врахуванням положень ст. 63 ЦПК України не приймає в якості доказу. Показання представника відповідача в якості свідка щодо щомісячного доходу відповідача суд оцінює критично через їх суперечливість та непослідовність. Повідомлені представником відповідача при допиті в якості свідка обставини щодо стану здоров"я відповідача - кількості операцій, необхідності постійного лікування та ін. за відсутності інших доказів, не є такими, що підтверджені належними доказами. Разом з тим, з огляду на відсутність заперечень щодо цього зі сторони позивача суд щодо стану здоров"я відповідача враховує те, що стан здоров"я відповідача задовільний. Показання представника відповідача про те, що відповідач сплачує кошти згідно кредитного договору, також суд не приймає до уваги, оскільки відповідна обставина має підтверджуватися належними засобами доказування - письмовими доказами. З письмових доказів в цій частині представник відповідача надала копії квитанцій, які з її слів, підтверджують перерахування нею, представником відповідача, грошових коштів на платіжну картку відповідача для погашення кредиту, зокрема, копії квитанцій за 17.12.2015 року та за 19.11.2015 року, при цьому у копії квитанції за 19.11.2015 року платником вказана "третя особа". Проте, з врахуванням того, що власником платіжної картки є відповідач, представником відповідача не наведено обставин неможливості поповнення нею платіжної картки особисто, то суд не приймає надані квитанції в якості належних доказів обставини, на підтвердження якої їх надано. Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом відповідач ухиляється від виконання даного обов"язку, не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Тому позов в частині стягнення з відповідача аліментів є підставним та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. У відповідності до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З врахуванням положень ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище дітей, які проживають з батьком, котрий не працює, стан здоров"я дітей та відповідача, матеріальне становище відповідача, яка не працевлаштована, проте є працездатною особою, має тимчасові заробітки, відсутність у відповідача інших дітей чи осіб, які б перебували на її утриманні, а також визнання позову представником відповідача в частині розміру аліментів, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. на кожну дитину щомісячно. Вирішуючи питання щодо часу, з якого будуть присуджені аліменти на дітей, то суд виходив з наступного. Позов подано до суду через канцелярію суду та згідно реєстраційного штампа суду на позовній заяві - 29.09.2015 року. В судовому засіданні, зменшивши розмір позовних вимог під час з"ясування обставин справи та перевірки їх доказами, позивач просить стягувати аліменти з відповідача на його користь на утримання дітей з 28 жовтня 2015 року. Представник відповідача вважає, що такі повинні стягуватися з часу ухвалення рішення суду та з цих підстав просить суд позов задовольнити частково. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Цивільне судочинство згідно ст. 11 ЦПК України здійснюється на засадах диспозитивності. Так, відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. З огляду на викладене вище, враховуючи визначений законодавцем за загальним правилом час, з якого присуджуються аліменти на дітей, а також виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд прийшов до висновку, що аліменти на дітей підлягають стягненню з відповідача на користь позивача з 28 жовтня 2015 року, підстави для стягнення аліментів з часу ухвалення рішення суду відсутні. При вирішенні питання розподілу судових витрат суд керувався наступним. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. У зв"язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір"(позивачі - у справах про стягнення аліментів), то судовий збір в сумі 487,20 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved