Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Карасір Анна Ігорівна звернулася до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест Фінанс", третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Діана Гагіківна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначила, що 29 березня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. вчинила виконавчий напис №2585 про стягнення з позивача - [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест Фінанс" заборгованості в сумі 10386,50 грн. 26 липня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження №66260755 з виконання виконавчого напису №2585, що вчинений 29.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. про стягнення з боржника на користь стягувача грошових коштів в сумі 10386,50 грн. Поряд з цим, позивач [PERSON] не має жодного відношення до вищевказаного виконавчого напису, оскільки ніякі кредити не оформляв і кредитний договір № 1000001617930 від 13.02.2020 року не підписував, зобов`язання щодо його виконання на себе не брав. Вважає, що виконавчий напис, вчинений приватний нотаріусом з порушенням норм діючого законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню. Так, підстави та порядок вчинення нотаріусом виконавчого напису регулюється ст. ст.87-89 Закону України "Про нотаріат", постановою КМУ "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" від 29.06.1999 р. №1172, а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5. Відповідно до ст. 88 ЗУ "Про нотаріат" №3425-Х11 від 02.09.1993 року, нотаріус вичиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Поряд з цим, нотаріус вчиняючи вищезазначений виконавчий напис, не перевірив безспірності заборгованості, чим порушив вимоги ст. 88 ЗУ "Про нотаріат". Крім цього п.п. 3.2,3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМ України від 29.06.1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в ЗУ " Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Стаття 50 ЗУ "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Проте ТОВ "Фінансова компанія "Інвест Фінанс" не надано до приватного нотаріуса, ні оригіналу кредитного договору №10001617930 від 13.02.2020 року, ні його копії , у розмірі 10 386,50 грн., оскільки його не існує, адже ніякі кредити [PERSON] не оформлював та кредитний договір № 10001617930 від 13.02.2020 року з ТОВ "Фінансова компанія "Інвест Фінанс" та іншим підприємством, не укладав. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. вчинив виконавчий напис №2585 від 29 березня 2021 року на непідписному [PERSON] кредитному договорі №10001617930 від 13.02.2020 року без нотаріального посвідчення та не впевнившись про безспірність заборгованості за таким договором, у зв`язку з чим створив для ТОВ "Фінансова компанія "Інвест Фінанс" підстави для стягнення коштів, що суперечить нормам чинного законодавства. Таким чином нотаріус, при вчиненні виконавчого напису, належним чином не переконався у правомірності вимог кредитора та безспірності заборгованості, чим не виконав вимоги ст. 88 ЗУ " Про нотаріат", п. 284 Інструкції та п. 1 Переліку. У зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Просить суд визнати виконавчий напис №2585, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. від 29 березня 2021 року стосовно стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Інвест Фінанс" заборгованості за кредитним договором №10001617930 від 13.02.2020 року у розмірі 10386,50 грн. також стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою від 06 вересня 2021 року було задоволено заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Карасір А.І. про забезпечення позову. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 29.03.2021 року за реєстровим номером 2585, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагіківною про стягнення з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " Фінансова компанія "Інвест Фінанс" заборгованості за кредитним договором, що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича, згідно виконавчого провадження № 66260755. Ухвалою суду від 06 вересня 2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 27 вересня 2021 року ТОВ "ФК "Інвест Фінанс" надав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що ТОВ "ФК "Інвест Фінанс" повністю заперечує проти заявлених вимог [PERSON] , оскільки обставини, зазначені позивачем, не відповідають фактичним обставинам справи, а самі вимоги не можуть бути задоволені внаслідок їх безпідставності та необґрунтованості. Просять суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі . Також зазначили, що 13.02.2020 року між [PERSON] та ТОВ "ФК "Інвест Фінанс" (далі Товариством) було укладено договір від 13.02.2020 року №10001617930 на суму кредиту 3500,00 грн. Даний договір укладений в електронній формі з проставленням позивачем електронного підпису одноразового ідентифікатора, що відповідає чинному законодавству. Позивач, здійснивши акцептування оферти підтвердив, що впевнений у тому, що всі умови йому зрозумілі і він чітко усвідомлює, які платежі, в якій сумі, в який термін та у якій валюті необхідно буде сплачувати, шляхом підписання цієї заяви. [PERSON] також засвідчив, що у належній та доступній формі був проінформований про всі умови та зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Позивач, протягом строку дії договору, не відмовився від виконання умов кредитного договору та не інформував Товариство про неможливість виконання своїх зобов`язань за Кредитним договором, а також не скористався своїм правом відмовитись від кредиту протягом чотирнадцяти календарних днів з дати укладення договору, повідомити про це кредитора заздалегідь у письмовій формі. В такому випадку позивальник повертає кредитору суму кредиту та нараховані проценти за період фактичного користування кредитними коштами, в порядку і на умовах встановлених у Договорі. Крім цього, зобов`язання, невиконане належним чином, продовжує існувати, незважаючи на закінчення строку дії Договору. Проаналізувавши умови договору та викладене позивачем у позовній заяві, твердження позичальника [PERSON] можна розцінити, як спосіб захисту власних інтересів від наслідків, можливість настання яких залежить лише від його добросовісної поведінки , при виконанні взятих на себе зобов`язань за Договором. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримує, з підстав викладених у позовній заяві, на їх задоволенні у повному обсязі наполягає. Представник відповідача у судове засіданні не з`явився. У прохальній частині відзиву на позовну заяві вказав, що просить суд розгляд справи провести без участі представника відповідача. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, за наявними у справі матеріалами. Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи завчасно повідомлялися у встановленому законом порядку, письмових пояснень щодо позову не надала. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 13.02.2020 року між [PERSON] та ТОВ "ФК "Інвест Фінанс" було укладено договір №10001617930 на суму кредиту 3500,00 грн. Даний договір укладений в електронній формі (оферта), що підтверджується копією договору долученого відповідачем до відзиву на позовну заяву та наявного в матеріалах справи. 29 березня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. вчинила виконавчий напис №2585 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Інвест Фінанс" заборгованості за кредитним договором №10001617930 від 13.02.2020 року у розмірі 10386,50 грн. Постановою про відкриття виконавчого провадження, винесеною 26.07.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Ю.О. було відкрито виконавчого провадження ( ВП №66260755) з примусового виконання виконавчого напису №2585, виданого 29.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія " Інвест Фінанс" заборгованості за кредитним договором №10001617930 від 13.02.2020 року в розмірі 10386,50 грн., що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.07.2021 року, наявною в матеріалах справи. Позивач та його представник вважають, що виконавчий напис вчинений приватний нотаріусом з порушенням вимог діючого законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Підстави та порядок вчинення нотаріусом виконавчого напису регулюється Законом України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29.06.1999 року № 1172, а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Відповідно до положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктами 2.1, 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок) встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. За змістом п. п. 3.1, 3.2 глави 16 вказаного Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», частина 2 «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями» для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, цей Перелік документів не передбачає. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 14 серпня 2019 року в справі за № 569/8884/17, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст.87, 88 закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права в аналогічних правовідносинах дійшла Велика палата ВС у постанові від 29.03.2019 року у цивільній справі №137/1666/16-ц. Зазначені обставини свідчать, що заборгованість позивача перед відповідачем на час вчинення виконавчого напису не була безспірною, а сама процедура вчинення виконавчого напису була порушена. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Отже, приватний нотаріус, при вчиненні виконавчого напису, належним чином не переконався у правомірності вимог кредитора та безспірності заборгованості, чим не виконав норми ст. 88 ЗУ " Про нотаріат", п. 284 Інструкції та п. 1 Переліку. У зв`язку з цим позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Вирішуючи питання розподілу судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду в розмірі 908,00 грн., а також при подачі заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн.

Outcome: approved