Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

21 листопада 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача Братінова І.В., в якому з урахуванням позовної заяви від 12 грудня 2017 року, зазначив, що у жовтні 2007 року між ним та ФГ «Агрохолдінг» був укладений договір оренди належної позивачу земельної ділянки площею 4,35 га, строком на 5 років. Договір був зареєстрований 29 вересня 2008 року в Державному реєстрі земель за № 040853300139. Орендар користувався землею 1 рік без державної реєстрації. У вересні 2013 року строк дії договору оренди землі закінчився. Починаючи з цього року, згідно з п.8 договору орендар повинен був не пізніше ніж за 30 днів повідомити його про намір продовжити дію договору. В 2015, 2016 роках проект договору на подальше користування земельною ділянкою орендар не узгодив і не повернув позивачу і продовжував користуватися земельною ділянкою по умовчанню. Проект договору в 2017 році, узгоджений позивачем і направлений орендарю, не підписаний і позивачу не повернутий. Позивач вказує, що на протязі останніх чотирьох років і по цей час орендар не звертав уваги на його вимоги щодо перезаключення договору оренди на нових умовах і продовжував виплачувати йому кошти за користування земельною ділянкою на умовах договору оренди 2007 року, ігноруючи його права, як орендодавця. Зазначив, що Державний земельний Кадастр України і Мінагрополітики кожного року подають дані про середню вартість оренди землі по державі Україна (джерело 1b.ua). З 2013 року виплати відповідачем проводилися без урахування індексу інфляції. Одночасно він звертався до орендаря щодо видачі йому паспортів на якість землі в 2007, 2012, 2017 р.р. згідно Закону України "Про охорону землі". У червні 2017 року він звернувся з електронним листом-заявою до ФГ "Агрохолдінг" з вимогою про закінчення всіх сільськогосподарських робіт на належній йому земельній ділянці в масиві 60, ділянка 1. Вважає, що орендар згідно Закону України "Про оренду землі" займався самозахватом його землі. Посилаючись на ці обставини, позивач просив: розірвати договір оренди з ФГ «Агрофолдінг»; зобов'язати орендаря виділити земельну частку в натурі та забезпечити доступ до неї; зобов'язати орендаря виплати йому борг за 2014, 2015, 2016 роки з урахуванням середньої вартості оренди землі по Україні за 2016 рік та індексу інфляції в загальній сумі 16929,90 гривень. За заявою позивача ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 10 січня 2018 року Фермерське господарство "Агрохолдинг 2007" було залучено до участі у даній цивільній справі в якості співвідповідача ( а.с. 40,43). В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Зазначив, що 19 березня 2018 року відповідачем на його рахунок було перераховано орендну плату за 2017 рік у сумі 9761 гривня (а.с. 141-143). Представник відповідача ФГ «Агрохолдинг 2007» проти позову заперечував, вважав його необґрунтованим з підстав, викладених у відзиві (а.с. 94-98). Послався, зокрема на те, що в 2007 році між [PERSON] та ФГ «Агрохолдинг 2007» було укладено договір оренди землі, відповідно до якого [PERSON] передав в строкове платне користування ФГ «Агрохолдинг 2007» земельну ділянку сільськогосподарського призначення, на території Кулевчанської сільської ради, площею 4,35 га, строком на 5 років. Договір було зареєстровано в Одеській регіональній філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.09.2008 р. за № 040853300139. Враховуючи положення ст.17 Закону України "Про оренду землі" та умови договору, даний договір набрав чинності 29.09.2008 року та діяв до 29.09.2013 року. Після закінчення строку, на який було укладено договір ФГ «Агрохолдинг 2007» продовжував користуватися земельною ділянкою. Протягом одного місяця після закінчення строку договору, листа-повідомлення від позивача про заперечення у поновленні договору оренди землі відповідачу не надходило. Тому відповідач вважає, що в силу ч.6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" договір оренди було автоматично поновлено на той самий строк і на тих самих умовах. Проекти договорів, які, начебто, направлялись позивачем в 2015, 2016, 2017 роках ФГ «Агрохолдинг 2007» не отримував. Доказів такого направлення позивачем надано не було. Копії листів від 01.08.2017 р. та від 06.06.2017 р., доданих до позовної заяви, ФГ «Агрохолдинг 2007» не отримував, доказів направлення та вручення таких листів до позовної заяви Позивачем не надано. Крім того, дані листи адресовані Голові Правління Фермерського господарства «Кулевча» - Братінову І.В. ФГ «Агрохолдинг 2007» направляв позивачу проект Договору оренди землі від 10.09.2017 року, однак позивачем його підписано не було. Зазначив, що враховуючи побажання [PERSON], орендна плата виплачувалася в грошовому еквіваленті вартості зерна. ФГ «Агрохолдинг 2007» сплачувало позивачу орендну плату за користування його земельною ділянкою у розмірі майже в двічі більшому від мінімального розміру орендної плати по Одеській області. Представник ФГ "Агрохолдинг 2007" вважає, що відсутні передбачені ч.1 ст.32 Закону України "Про оренду землі" підстави для дострокового розірвання договору оренди. Відповідач Братінов І.В., належним чином неодноразово повідомлений про розгляд справи до суду не з'явився, не повідомив суд про поважні причини неявки, не надав відзиву на позовну заяву (а.с.49, 75-76,92, 129, 135). Вислухавши позивача та представника відповідача ФГ "Агрохолдинг 2007" Новака Р.Г., дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки площею 4,35 га, розташованої на території Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області, масив 60, ділянка № 1, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІV- ОД № 010104, виданого 10 лютого 2004 року на підставі розпорядження Саратської РДА від 12 грудня 2003 року № 795/А-2003 (а.с. 20-21). В 2007 році між позивачем та відповідачем ФГ «Агрохолдинг 2007» в особі голови Братінова В.І. укладено договір оренди землі. Пунктом 8 договору встановлено, що договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його дії на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Пунктом 9 договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем у натуральній формі у розмірі 2 т зерна , у т. ч. 1 т пшениці, 950 кг фуражного зерна, 50 кг соняшника. Згідно пунктів 10, 11 договору обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахування індексів інфляції. Орендна плата вноситься не пізніше 30 грудня поточного року. Зазначений договір оренди зареєстровано в Одеській регіональній філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.09.2008 р. за № 040853300139 (а.с.22-23). Відповідно до ст.17 Закону України "Про оренду землі" об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законому. Позивач та представник ФГ "Агрохолдинг" визнали ту обставину, що укладений між ними договір оренди землі від 2007 року діяв до 29.09.2013 року. В тексті договору орендодавцем вказано [PERSON], а орендарем - ФГ "Агрохолдінг", проте договір скріплений печаткою ФГ "Агрохолдинг 2007" , та згідно копії паспорту [NUMBER], виданого Саратським РВ УМВС України в Одеській області 11 червня 1997 року, прізвище позивача - [PERSON]. Факт укладання договору оренди землі в 2007 році між позивачем та ФГ "Агрохолдинг 2007 " представником відповідача не оспорюється. Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, зокрема, сприяє учасникам судового процесу у реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Ураховуючи зазначені норми та встановлені судом обставини справи, за заявою позивача, суд залучив до участі у справі ФГ "Агрохолдинг 2007" в якості співвідповідача. Тому суд вважає необгрунтованими твердження представника відповідача про те, що оскільки позивач у своїй заяві просив залучити в якості співвідповідача ФГ "Агрохолдінг", суд порушив визначений ст.12 ЦПК України принцип змагальності сторін та ухвалою від 10.01.2018 року помилково залучив в якості співвідповідача "ФГ Агрохолдинг 2007". Сторони визнали, що за період з моменту укладення договору оренди землі і до кінця 2017 року позивач отримував від відповідача грошові кошти, у тому числі, в 2014 році- 4200 грн., в 2005 році - 5400 грн., в 2016 році - 6600 грн., в 2017 році- 9761 грн. (а.с. 30, 96-зворот, 140). Згідно із ст.11 ЦК України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Частиною 2 цієї статті встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Частиною 1 ст.777 ЗК України встановлено, що наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється. За змістом ст. 93 ЗК України та ст.1 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають речові права, похідні від права власності, з-поміж іншого, право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. При цьому згідно зі ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Отже, датою закінчення строку дії договору оренди землі від 2007 року є дата після закінчення п'ятирічного строку від дня його державної реєстрації, тобто договір оренди діяв до 29. 09. 2013 року. Згідно ч.1 ст.31 ЗК України договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі:закінчення строку, на який його було укладено. Відповідно до ч.1 ст.32 ЗК України, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно з положеннями частин 1, 2, 3, 4 ст.33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. За змістом частини 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності). Частиною 7 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. У правовову висновку Верховного Суду України у справі № 6-219 цс14 від 25.02.2015 року визначено, що ст. 33 Закону України "Про оренду землі" об'єднує два випадки пролонгації договору оренди. Зокрема, у ч. 1 ст. 33 цього закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Реалізація зазначеного переважного права на поновлення договору оренди можлива лише за умови дотримання встановлених цією нормою певної процедури і строків (ч.ч. 2-5 цієї статті). Так, для застосування ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та про своє рішення. Частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди, а саме: у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди. Крім того, частинами 8 та 9 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами в місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді. Отже, ст.33 Закону України «Про оренду землі» встановлено обов'язкову вимогу укладання додаткової угоди, навіть за умови поновлення дії договору на підставі частини 6 даної статті. Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» однією з підстав припинення договору оренди є закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічне положення закріплено сторонами у п. 37 договору оренди землі. Згідно ч. 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Приписами статей 641-642 ЦК України визначено, що пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Аналіз вищевказних норм та обставин справи, дає суду підстави для висновку, що договір оренди землі, укладений між позивачем та відповідачем ФГ "Агрохолдинг 2007" є припиненим з 29 вересня 2013 року у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено, а тому він не може бути судом розірваний. Отже вимоги позивачапро розірвання договору оренди землі з ФГ "Агрохолдинг 2007" є безпідставними та не підлягають задоволенню. Відповідач ФГ "Агрохолдинг 2007" не надав належних та допустимих доказів того, що на виконання вимог п.8 договору оренди, не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку договору оренди землі, він направив позивачу письмове повідомлення про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк та проект додаткової угоди до договору оренди землі. З вищевказаних підстав суд вважає необгрунтованими посилання представника відповідача на те, що в силу ч.6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі між сторонами було автоматично поновлено на той самий строк і на тих самих умовах. Суд вважає, що у даному випадку орендодавець не був зобов'язаний направляти орендарю листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, оскільки він не отримував від орендаря відповідного листа-повідомлення з проектом додаткової угоди про наміри скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк. Наданий відповідачем проект договору оренди землі від 10.09.2017 року (а.с.102-105) не узгоджений позивачем та не підписаний ним, а тому суд не приймає його до уваги. З огляду на те, що строк дії договору оренди землі закінчився, суд вважає, що після закінчення строку дії договору оренди землі відповідач ФГ "Агрохолдинг" без достатніх правових підстав користується належною позивачу земельною ділянкою. Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України наголошує. що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 90 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок, з-поміж іншого, мають право самостійно господарювати на землі, на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов'язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов'язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині усунення перешкод відповідачем ФГ "Агроходинг 2007" у користуванні позивачем належною йому земельною ділянкою. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 16929,90 гривень, не підлягають задоволенню. У ч. 1 ст. 22 ЦК України закріплено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом 2 ч. 2 цієї статті Кодексу визначено, що збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Проте позивач не довів та не підтвердив належними і допустимими доказами ані факт нанесення йому збитків, зокрема наявність упущеної вигоди, внаслідок дій відповідача, ані їх розмір, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Оскільки судом встановлено, що відповідач Братінов І.В. не укладав договору оренди землі з позивачем, та спірною земельною ділянкою користується відповідач ФГ "Агрохолдинг", тому в задоволенні позову до відповідача Братінова І.В. належить відмовити повністю за безпідставністю вимог. Згідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивач, як інвалід 2-ої групи, звільнений від сплати судового збору. У зв'язку з чим, на підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача ФГ "Агрохолдинг 2007" на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 704,80 гривень.

Outcome: partial