Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, в якому просив зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні з дітьми: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]; визначити [PERSON] такі способи у вихованні дітей, без присутності матері: систематичні побачення з дітьми кожного понеділка: батько забирає дітей зі школи, садочку та привозить дітей за місцем їх проживання з матір'ю до 21.00 год. цього ж дня; систематичні побачення з дітьми кожної середи: батько забирає дітей зі школи, садочку та привозить дітей до школи, садочку наступного дня о 08 год. 15 хв.; систематичні побачення з дітьми кожної п'ятниці: батько забирає дітей зі школи, садочку та привозить дітей за місцем їх проживання з матір'ю наступного дня суботи о 22.00 год.; спілкування з дітьми з 09.00 год. до 15.00 год. у святкові дні кожного року: 1 січня, Різдво Христове, 8 березня, 9 травня, День Святої Пасхи та інші святкові дні; спілкування з дітьми у День їх Народження з 09.00 год. до 15.00 год.; спільний відпочинок з дітьми в літній період кожного року з 01 червня по 15 липня; спільний відпочинок з дітьми в перший тиждень зимових канікул щороку протягом 7-и днів; спільний відпочинок з дітьми під час весняних та осінніх канікул щороку з п'ятниці (останній навчальний день перед канікулами) до вівторка 21.00. год. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що 09.09.2005 р. уклав шлюб з [PERSON], від яких народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Спільне життя у [PERSON] з відповідачем не склалось, через що вони вирішили шлюбні та сімейні стосунки розірвати, тому рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.05.2017 р. у цивільній справі №362/4443/16-ц шлюб було розірвано.На даний час діти проживають разом з матір'ю [PERSON] у приватному будинку за адресою: [ADDRESS], що був збудований спільно позивачем та відповідачем. Позивач зазначає, що не в змозі виконувати свої батьківські обов'язки через постійні перешкоди з боку відповідача. Має велике бажання займатись розвитком дітей, спілкуватись з дітьми, проводити дозвілля. Вважає своїм батьківським обов'язком встановити графік та спосіб зустрічей з дітьми за допомогою судового рішення, задля батьківських потреб у зустрічах з дітьми для виконання свого батьківського обов'язку, а також в необхідності та потребі його дітей у спілкуванні з батьком. Позивач зазначає, що проживає у [ADDRESS] у орендованій квартирі, що складається з 5 (п'яти) кімнат. Обіймає посаду фінансового директора Дочірнього Підприємства «Кондитерська корпорація «Рошен», має стабільний дохід, за місцем роботи характеризується позитивно, психічно та фізично здоровий, не вживає алкогольні напої, наркотичні речовини, до кримінальної відповідальності не притягувався. Має гнучкий графік роботи, який дозволяє йому у будь-який час спілкуватись із дітьми, займатися вихованням, проводити дозвілля, відвідувати батьківські збори. Позивач постійно відвідує батьківські збори в навчальних закладах, що відвідують його діти, входить до складу батьківського комітету, приймає активну участь у громадському житті школи, класу. Донька [PERSON] та старший син [PERSON] відвідують Кловський ліцей іноземних мов №77, що знаходиться в місті Києві, вул.Шовковична, 25, молодший син [PERSON] відвідує дитячій садочок Ліко-Світ (ТОВ «ДНЗ РІРД «Ліко-Світ»), що знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Академіка Вільямса, 11 корп.2. Позивач належним чином сплачує аліменти на утримання трьох дітей, розмір яких визначений в мировій угоді, яка визнана ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04.04.2017р. у судовій справі №362/4922/16-ц - у сумі 120000,00 грн. щомісячно, починаючи з 05.10.2016 р. Діти повністю забезпечуються усім необхідним. Харчування, одяг, ліки, лікування, оздоровлення, відпочинок дітей в повному обсязі забезпечуються позивачем, лікування дітей за рахунок позивача проводиться в Медичній клініці «Медіком», «Добробут». За рахунок позивача діти відпочивають за кордоном та в Україні. Разом з тим, за твердженням позивача, відповідач постійно чинить перешкоди у спілкування з дітьми та позбавляє позивача права брати будь-яку участь у вихованні дітей. Позивач стверджує, що відповідач агресивно себе поводить по відношенню до нього у присутності дітей, вчиняє конфлікти, ображає, вживає непристойні висловлювання, завдає тілесні ушкодження, що, на переконання позивача, негативно впливає на психічний та фізичний розвиток дітей. Таким чином, законні права батька щодо прийняття участі у вихованні та розвитку дітей постійно нівелюються відповідачем, через що не можуть бути реалізовані позивачем. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав суду додаткові пояснення по справі, в яких просив суд при розгляді даної справи врахувати практику Європейського суду з прав людини та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо презумпції рівності прав та обов'язків батьків щодо виховання дитини. Відповідач та її представник позов не визнали, проти задоволення позовних вимог заперечували, оскільки викладені у позовній заяві факти створення позивачу перешкод у спідкуванні із дітьми не відповідають дійсності. Відповідач завжди йде назустріч позивачу щодо реалізації його права на спілкування із дітьми, не заперечує проти того, щоб батько забирав дітей на вихідні та свята, а також зустрічався із ними у робочі дні. Зазначила, що не створювала позивачу перешкод у проведенні спільного із дітьми відпочинку під час відпусток позивача у 2016 р. за кордоном та в України. Відповідач не погоджується із запропонованими позивачем умовами та графіком побачень, так як такий графік суперечить інтересам дітей і виконати його фактично неможливо. Відповідач вказала, що саме вона відвозить та забирає дітей з навчальних та виховальних закладів та гуртків. Інколи дітей відвозить та забирає мати відповідача. Робить уроки та позакласну роботу разом із дітьми також переважно відповідач. У випадку необхідності саме вона супроводжує дітей до медичних закладів. На доказ цього надає відповідні довідки та характеристики із навчальних та медичних закладів. Відповідач працює, має самостійний дохід, за місцем роботи характеризується позитивно, на доказ чого надає відповідні довідки. Відповідач забезпечена власним житлом - згідно рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.05.2017 р. у цивільній справі №362/5881/16-ц за нею було визнано право власності на будинок за адресою вулиця [ADDRESS], у якому вона проживає разом із дітьми. Щодо запропонованого позивачем графіку, то, на думку відповідача, він не відповідає потребам дітей. Так, графік є неприйнятним в частині визначення порядку та часу спілкування із дітьми протягом робочого (навчального) тижня, оскільки не враховує їх розпорядок дня протягом навчального тижня та створює зайве емоційне навантаження на дітей, що матиме наслідком погіршення емоційного та психологічного стану дітей та позначиться на навчальному процесі. Що стосується спілкування із дітьми на вихідних, то запропонований позивачем графік також не враховує розпорядок дня дітей, час відходу до сну та час необхідний дітям для виконання домашнього завдання та підготовки до наступного навчального тижня. Так само, на переконання відповідача, не відповідає інтересам дітей запропонована позивачем тривалість спільного відпочинку із дітьми у святкові дні, у їх Дні народження та у період канікул. З огляду на вказане, відповідач вважає за можливе розглянути інший графік участі позивача у вихованні дітей без присутності матері, у якому будуть враховані деякі із зазначених у позові вимоги позивача. При цьому, враховуючи, що вона є матір'ю і її вклад у процес виховання дітей об'єктивно є значно більшим за вклад позивача, відповідач при затвердженні судом графіку спілкування позивача із дітьми заперечує проти вимог позивача щодо надання йому рівного із позивачкою часу на спілкування із дітьми. У судовому засіданні представник органу опіки та піклування Васильківської районної державної адміністрації Київської області проти задоволення позову заперечив, на обґрунтування своєї позиції надав підготовлений Васильківською районною державною адміністрацією «Висновок про участь у вихованні та спілкуванні [PERSON] з малолітніми [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]» від 31.07.2017 р. До початку розгляду справи по суті представник відповідача заявив клопотання про прийняття зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Васильківської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дітей, вимоги за яким ухвалою Васильківського міськрайонного суду від 07.09.2017 р. об'єднані в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування Васильківської районної державної адміністрації Київської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. У зустрічному позові відповідач просила суд визнати місце проживання спільних з позивачем дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], разом із їх матір'ю - [PERSON] В обґрунтування зустрічного позову відповідач зазначила, що її чоловік - [PERSON] їй зраджував, покинув сім'ю, при цьому обіцяв відповідачу, що буде надавати фінансування у розмірі 50% свого доходу, подарує свою частку будинку відповідачу та дітям, у якому їх сім'я проживала, починаючи з 2009 р. (за адресою вул. [ADDRESS]), для того, щоб відповідач та діти могли підтримувати той рівень життя, до якого звикли, запевняв, що відповідач та діти ніколи ні в чому не будуть відчувати потреби. Але невдовзі позивач відмовився виконувати свої обіцянки: будинок переоформлювати відмовився, допомогу на дітей надавав нерегулярно та постійно зменшував її розмір. Так само на початку позивач не заперечував, що діти проживатимуть разом із відповідачем, але у серпні-вересні 2016р. позивач раптом поставив вимогу віддати йому дітей для проживання разом з ним і його коханкою. У протилежному випадку погрожував припинити фінансування сім'ї та відібрати у відповідача житло та автомобіль. Коли ж відповідач відмовилась, то позивач відмовився допомогти виділяти будь-яку допомогу на лікування сина [PERSON], упродовж 3-х місяців не надавав будь-яку допомогу в утриманні дітей. І лише після пред'явлення відповідачем позову про стягнення аліментів у кінці жовтня 2016 р. позивач почав перераховувати (хоч іноді несистематично) незначні суми, яких не вистачало для повного задоволення потреб дітей. Крім того позивач безпідставно порушив проти відповідача та її матері кримінальні справи, звинувачуючи їх у завданні йому тілесних пошкоджень та майнової шкоди. Враховуючи таку поведінку позивача у відповідача є обґрунтовані побоювання, що позивач може вдатися до крайніх заходів, щоб фізично забрати дітей проти її волі. Крім того, звертає увагу суду на те, що старші діти чітко висловлюють бажання проживати саме із мамою, а не з батьком. У судовому засіданні позивач за зустрічним позовом та її представник зустрічний позов підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача за зустрічним позовом проти задоволення зустрічного позову не заперечував, заперечив лише викладені у зустрічному позові факти, як безпідставні звинувачення не підкріпленні належними та допустимими доказами. У судовому засіданні представник органу опіки та піклування Васильківської районної державної адміністрації зустрічний позов підтримав, на обґрунтування своєї позиції надав підготовлений Васильківською районною державною адміністрацією «Висновок про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] з малолітніми [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]» від 27.11.2017 р. Заслухавши пояснення відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним), представників сторін, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають істотне значення для розгляду справи, суд приходить до наступних висновків. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст. 4 ЦК України). За положенням п. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що сторони у справі 09.09.2005 р. зареєстрували шлюб, який було розірвано рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області №362/4443/16-ц від 17.05.2017 р. Від шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 08.12. 2007 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 3397, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 01.09.2012 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2731, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 03.12.2005 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 3036 (а.с.11,12, 13). Згідно з ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області №362/4922/16-ц від 04.04.2017 р., між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] була укладена мирова угода про стягнення аліментів з батька на утримання малолітніх дітей, згідно якої позивач сплачує щомісяця аліменти у сумі 120000,00 грн. починаючи з 05.10.2016 р. (а.с. 145-146). Згідно довідки №137 від 23.09.2016 р. та Висновків Васильківської районної державної адміністрації від 31.07.2017 р. №Я 251.25 та від 27.11.2017р. №813.25 позивач [PERSON] працює фінансовим директором Дочірнього Підприємства «Кондитерська корпорація «Рошен», має постійний дохід. Згідно з Актом обстеження умов проживання Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 24.01.2017 р. за адресою: [ADDRESS], де мешкає позивач є орендованою. Для проживання, виховання та розвитку дітей створені всі необхідні умови (а.с.14, 159-160). Малолітні діти проживають разом із матір'ю [PERSON] за адресою: вулиця [ADDRESS]. Згідно рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.05.2017 р. у цивільній справі №362/5881/16-ц вказаний будинок є власністю відповідачки, що також підтверджується наданим у справу витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №92453992 від 20.07.2017 р. (а.с.95-99, 111). Як вбачається зі змісту Висновку Васильківської РДА №Я 251,25 від 31.07.2017 р., згідно з актом обстеження умов проживання служби у справах дітей та сім'ї Васильківської районної державної адміністрації від 27.02.2017 р. за адресою: [ADDRESS], в будинку створені всі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку дітей (а.с.159-160). Відповідач [PERSON] працює у ТОВ «Аванта Кадрові рішення»», має постійний дохід, що підтверджується довідкою №269 від 08.08.2017 р. про доходи (а.с.110). Згідно з характеристикою від 11.11.2016 р., наданою керівництвом ПРАТ «КПМГ АУДИТ», зарекомендувала себе з позитивної сторони (а.с.107). Згідно висновку Васильківської районної державної адміністрації від 31.07.2017р. №Я 251.25 про участь у вихованні та спілкуванні [PERSON] з малолітніми [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зазначається, що працівниками служби у справах дітей та сім'ї Васильківської районної державної адміністрації була проведена бесіда з малолітніми дітьми [PERSON], [PERSON] та [PERSON], під час якої вони повідомили, що з батьком вони спілкуються кожен день по телефону. По вихідних мама возить їх до батька і вони проводять весь час разом. Діти хотіли б частіше бачити батька, але без присутності сторонніх осіб. Відповідач [PERSON] повідомила службі, що вона не заперечує та не перешкоджає зустрічам та спілкуванню батька з дітьми; з її слів батько спілкується з дітьми щосуботи (а.с. 159-160). Згідно вказаного висновку від 31.07.2017 р. №Я 251.25 також зазначається, що на комісії з питань захисту прав дитини при Васильківській районній державній адміністрації розглядалась заява [PERSON] про встановлення годин спілкування з його малолітніми дітьми та заява [PERSON], про заперечення годин спілкування батька за вказаним ним графіком, а саме: систематичні побачення з дітьми кожного понеділка, середи з ночівлею, п'ятниці з ночівлею; спілкування з дітьми з 09-00 до 15-00 у святкові дні кожного року, з 9-00 до 15-00 у дні народження дітей; спільний відпочинок під час весняних та осінніх канікул щороку з останнього навчального дня перед канікулами. Комісією було не рекомендовано погодити даний графік годин спілкування [PERSON] з його малолітніми дітьми, у зв'язку з тим, що виконати його фактично неможливо, і це суперечить інтересам дітей. Суд критично оцінює такий висновок Органу опіки та піклування Васильківської районної державної адміністрації Київської, а також твердження відповідача щодо того, що запропонований позивачем у позовній заяві графік фактично неможливо виконати, він суперечить інтересам та потребам дітей, а також заперечення відповідача проти вимог позивача щодо надання йому рівного із позивачем часу на спілкування із дітьми. При цьому суд виходить з такого. Відповідно до ч. 2 ст. 2 СК України, сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання врегульовано Сімейним кодексом України. Згідно з ч. 6 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов'язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Частиною 6 статті 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене. Згідно положень ст. 15 ЗУ "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів; батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини У відповідності до ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. За змістом ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної 20.11.1959 р. Генеральною Асамблеєю ООН, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Отже, згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов'язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Як встановлено при розгляді справи, сторони не домовились про порядок участі у вихованні та спілкуванні з дітьми їх батька, внаслідок чого позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визначити порядок участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. Як було встановлено судом на підставі наявних у справі доказів, позивач за первісним позовом має постійний дохід та житлові умови, достатні для проживання, виховання та розвитку дітей. Вказані обставини не заперечуються відповідачем за первісним позовом. Відповідач не заперечує гарного відношення позивача до своїх дітей, належного виконання ним своїх батьківських обов'язків та бажання приймати участь у вихованні та розвитку дітей. При судовому розгляді справи не було встановлено жодних обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дітьми буде перешкоджати нормальному розвитку дітей, у зв'язку з чим суд приходить до переконання, що спілкування позивача з дітьми буде сприяти повноцінному вихованню дітей, їх розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить їх виховання в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Отже, суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дітей, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дітей. Посилання ж відповідача на те, що вона має переважне право щодо виховання дітей і діти більшу частину часу мають проводити з нею, оскільки вона є матір'ю, а дитина насамперед повинна виховуватись матір'ю, не відповідають встановленій ст.141 СК України презумпції рівності прав батьків. Як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі від 17.08.2017 р. №9-1580/0/4-17 «Щодо окремих питань судової практики у справах про визначення місця проживання дитини» враховуючи необхідність забезпечення однакового правозастосування у справах про визначення місця проживання дитини відповідно до вимог національного сімейного законодавства, а також врахування практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов'язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі "Зоммерфельд проти Німеччини" ("Sommerfeld v. Germany") від 08.07.2003 р., "Цаунеггер проти Німеччини" ("Zaunegger v. Germany") від 03.12.2009 р.). З урахуванням вищевикладеного, на підставі зібраних доказів, приймаючи до уваги те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька з дітьми, а також беручи до уваги матеріальні та побутові умови сторін, ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, стан їх здоров'я і стан здоров'я дітей, їх вік, беручі до увагу що обоє батьків мають рівні права щодо спілкування з дитиною та участі у його вихованні незалежно від того, з ким проживає дитина, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову [PERSON] в частині встановлення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми. При цьому судом враховуються інтереси дітей та відповідача за первісним позовом та встановлюється графік зустрічей, який не порушує режиму дня та навчання дітей, не відриває їх від нормального, звичайного для дитини середовища та не заважає нормальному їх існуванню і при цьому не порушує принципу рівності прав батьків при участі у вихованні дітей. Так, визначаючи способи участі [PERSON] у вихованні малолітніх дітей та визначаючи години спілкування, судом враховано рекомендації щодо режиму дня, який має забезпечувати високу працездатність дітей протягом навчального дня, тижня, року, захищати нервову систему від перевтоми, підвищувати загальну стійкість організму, створювати сприятливі умови для фізичного і психічного розвитку. Правильно організований режим дня сприяє встановленню фізіологічної рівноваги організму з середовищем, в якому здійснюються виховання і навчання, тому що він заснований на всебічному обліку особливостей росту, розвитку, умов життя дитини. Основні режимні моменти доби дітей, зокрема учнів - це навчальні заняття в школі і вдома, заняття в установах додаткової освіти, гуртках і т.д., рухливі ігри та спорт, прогулянки, допомога в сім'ї і самообслуговування, вільний час, прийом їжі і нічний сон. Головним у розпорядку дня має бути розумне чергування розумових та фізичних навантажень і праці та відпочинку, при цьому будь-яка діяльність, як інтелектуальна, так і фізична, за характером і тривалістю повинна бути посильною для підлітка, не перевищувати меж його працездатності, а відпочинок - забезпечувати повне функціональне відновлення організму. Враховуючи методичні рекомендації педагогів, науковців щодо тривалості сну та часу піднімання та укладання, суд вважає допустимим та таким, що не вплине негативним чином на фізичний та психічний розвиток дітей спілкування батька [PERSON] з дітьми з 10.00 год. ранку. Однак, враховуючи необхідний час для підготовки відходу до сну, планування наступного учбового дня, тощо суд вважає, що повернення дітей до місця їх постійного проживання - до матері, має відбуватися не пізніше 20.00 години, що відповідатиме потребам дітей та не вплине негативним чином на їх розпорядок дня. Що стосується позовної вимоги про зобов'язання відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з дітьми, то в цій частині суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні такої позовної вимоги, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами фактів створення відповідачкою таких перешкод позивачу, а лише наявність суперечок щодо порядку та часу спілкування та відвідування дітей позивачем. Крім того, під час розгляду справи, представником позивача було зазначено, що на даний час [PERSON] не чинить йому перешкод у спілкуванні з дітьми. У зв'язку з зазначеним, позов в цій частині задоволенню не підлягає. Що стосується зустрічного позову про визначення місця проживання дітей, то суд виходить з такого. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] - позивачка за зустрічним позовом має постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS], вказаний будинок є особистою приватною власністю позивачки за зустрічним позовом. Малолітні діти проживають разом із матір'ю. Згідно з актом обстеження умов проживання служби у справах дітей та сім'ї Васильківської районної державної адміністрації від 27.02.2017р. за адресою вулиця [ADDRESS], в будинку створені всі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку дітей. Відповідачка [PERSON] працює у ПРАТ «КПМГ АУДИТ», має постійний дохід, згідно з характеристикою, наданою керівництвом ПРАТ «КПМГ АУДИТ», зарекомендувала себе з позитивної сторони, активно займається вихованням дітей. Це підтверджується наявними у справі довідками та характеристиками з медичних, навчальних закладів та за місцем роботи відповідачки. Згідно висновку від 27.11.2017 р. №813.25 про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] з малолітніми [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], Васильківська районна державна адміністрація рекомендує визнати місце проживання малолітніх дітей разом із матір'ю [PERSON], що відповідає інтересам дітей. Крім того, суд приймає до уваги, що у судовому засіданні представник позивача - відповідача за зустрічним позовом не заперечував проти задоволення зустрічної позовної заяви та визначення місця проживання малолітніх дітей разом із матір'ю [PERSON]. Відповідно до положень ч.ч.4, 5 ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини, обов'язковою є участь органу опіки і піклування, який також подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч. 8 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Як зазначено у ст.161 Сімейного кодексу України у разі, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх (малолітніх). При цьому, суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Дослідивши у сукупності всі обставини, що мають значення для справи, надані докази, із врахуванням норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд, приймаючи до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дітей до матері, вік дітей, стан їх здоров'я, висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дітей, та інші обставини, що мають істотне значення, можливість створення належних умов для розвитку і виховання, та виходячи в першу чергу із інтересів малолітніх дітей, а також враховуючи відсутність заперечень позивача проти визначення місця проживання дітей з матір'ю, прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та визначення місця проживання дітей з матір'ю. На підставі викладеного,

Outcome: partial