Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

У червні 2016 року до суду надійшла вищевказана позовна заява, яка обгрунтовувалась порушенням трудових прав позивача, а саме, застосуванням до нього дисциплінарних стягнень у виді догани та подальшого звільнення з посади заступника директора Державного підприємства "Конотопське лісове господарство" на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (за прогул). Позивач стверджує, що прогулу не допускав, а питання про його звільнення профспілкою (членом якої він є) не погоджувалось. З урахуванням викладених обставин позивач просить скасувати накази про застосування до нього дисциплінарних стягнень, поновити його на вищевказаній посаді, а також стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі. Позивач в судовому засіданні пояснив свою відсутність на роботі 24.05.2016 поважними причинами - відвідуванням лікаря через хворобу та викликом до слідчого Конотопського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області як свідка у кримінальному провадженні, при цьому допит двічі відкладався слідчим на інший час протягом 24.05.2016. Зокрема, позивач вказав, що прийшовши 24.05.2016 близько 08 години на роботу він мав розмову з в.о. директора [PERSON], який запитував про причини відсутності на роботі у попередні дні, на що позивач надав лист непрацездатності за період з 19.05.2016 по 23.05.2016, а за період 16 - 18 травня 2016 року вказав, що перебував на роботі. Зважаючи на стан здоров'я, позивач повідомив в.о. директора, що піде до лікаря. На підтвердження даних обставин позивачем надано довідку з медичного центру та довідку з відділу поліції в якій вказується час його перебування на допиті у слідчого в приміщенні Конотопського відділу поліції. З урахуванням даних доказів позивач стверджує, що фізично не міг бути присутнім на роботі в час, коли йому, нібито, пропонували надати пояснення, запрошували на засідання профспілки для надання згоди на звільнення та ознайомлення його з наказом про звільнення. Також вказує, що 25.05.2016 він продовжив лікування вже за місцем свого проживання в м. Шостка, а про своє звільння довідався лише після отримання цінного листа в якому перебували трудова книжка та копія наказу про звільнення. В судовому засіданні позивачем було надано розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу /Т.2, а.с. 114/. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, вказуючи, що у період з 16.05.2016 по 24.05.2016 [PERSON] був щоденно відсутній на роботі, не менше трьох годин щодня, дані обставини підтверджуються актами від 16.05.2016, 17.05.2016, 18.05.2016, 19.05.2016, 20.05.2016, 23.05.2016. Про причини відсутності на роботі [PERSON] керівництво жодним чином не повідомляв. 24.05.2016 близько 08 години [PERSON] з'явився на роботі. В.о. директора відповідача зажадав від [PERSON] пояснень з приводу відсутності на робочому місці у вищевказаний період. Позивач надав листок непрацездатності, згідно якого він хворів з 19.05.2016 по 23.05.2016, що є поважною причиною відсутності на робочому місці. З приводу відсутності на роботі 16.05.2016, 17.05.2016 та 18.05.2016, як вказує представник відповідача, [PERSON] пояснив, що з 16.05.2016 по 18.05.2016 знаходився на роботі. Про причини відсутності на роботі [PERSON] керівництво не повідомляв. Стороною відповідача вказується, що позивачу було повідомлено, що за прогули до нього буде застосовано захід стягнення у виді догани. Після підготовки наказу № 102-к від 24.05.2016 [PERSON] було запропоновано з ним ознайомитись в присутності працівників ДП "Конотопський лісгосп", а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Позивач наказ прочитав, але зазначати письмово на наказі що він з ним ознайомився та ставити підпис, відмовився, про що працівниками було складено відповідний акт. О 08 год. 30 хв. 24.05.2016 [PERSON] покинув територію центральної садиби, вказівок чи розпоряджень, щодо виконання виробничих завдань за територією центральної садиби підприємства позивачу не давалось. 24.05.2016 позивач був відсутній на робочому місці з 08 год. 30 хв. до 09 год. 30 хв., з 10 год. 25 хв. до 11 год. 35 хв.. з 13 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв., з 14 год. 55 хв. до 16 год. 15 хв. Близько 16 год. 20 хв. в.о. директора [PERSON] в присутності працівників ДП "Конотопський лісгосп" зажадав від [PERSON] пояснень де він був 24.05.2016 протягом 4 год. 30 хв. робочого часу. [PERSON] від дачі пояснень відмовився, про що було складено акт. Позивач також відмовився приймати участь в засіданні профспілкового комітету, після чого було надано згоду профспілки на його звільнення. Отримавши згоду профспілки на звільнення заступника директора [PERSON], інспектором з кадрів було підготовано наказ про звільнення з роботи № 103-к від 24.05.2016, який був підписаний в.о. директора [PERSON] 24.05.2016 близько 16 год. 50 хв. Позивачу запропонували ознайомитись з наказом, отримати його копію та трудову книжку, від чого останній відмовився. З урахуванням даних обставин представник відповідача вважає звільнення позивача з роботи законним, а позовній вимоги безпідставними. Розрахунку середнього заробітку сторона відповідача не здійснювала, а наданий позивачем розрахунок не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що позивач та відповідач в період з 04.01.2016 по 24.05.2016 перебували у трудових правовідносинах. Наказом виконуючого обов'язки директора Державного підприємства "Конотопське лісове господарство" від 24 травня 2016 року № 103-к [PERSON] звільнено з роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП України. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у разі прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. В судовому засіданні позивач не заперечував, що протягом робочого часу - в період з 08 до 17 години 24.05.2016 був декілька разів відсутній на роботі, зокрема, зранку він перебував на прийомі у лікаря, потім ходив на допит до слідчого, який не відбувся, а наприкінці робочого дня він був на допиті як свідок та перебував в приміщенні Конотопського відділу поліції. Також позивач вказав, що за межами території підприємства мав зустрічі з робочих питань. З довідки ТОВ "Центр управління здоров'ям "Альф Тарік" /Т.1, а.с. 202/, виписки з медичної карти амбулаторного хворого /Т.2., а.с. 93/ вбачається, що позивач 24.05.2016 звертався до даної медичної установи за медичною допомогою та дійсно мав захворювання, що потребувало лікування. Дані обставини підтвердила також і лікар [PERSON] яка була допитана в судовому засіданні як свідок. Доказів, які б спростували дані обставини, надано не було. З довідки, наданої старшим слідчим СВ Конотопського відділу поліції ГУНП в Сумській області Усиком О.П. /Т.1, а.с. 236/ вбачається, що [PERSON] 24.05.2016 викликався даним слідчим до Конотопського відділу поліції ГУНП в Сумській області для допиту як свідка у кримінальному провадженні № 42016201170000052 на 10 год. та 13 год. 30 хв., однак, у зв'язку з службовою завантаженістю допит був перенесений на 16 год. 30 хв. та тривав до 17 год. 05 хв. Аналогічні за змістом відомості наявні в листі - відповіді заступника прокурора Сумської області від 01.11.2016 /Т.2, а.с. 52/. З довідки Конотопського відділу поліції ГУНП в Сумській області від 28.12.2016 /Т.2, а.с. 92/ вбачається, що в журналі обліку доставлених, запрошених та відвідувачів Конотопського ВП ГУНП в Сумській області за 24.05.2016 наявний запис про перебування [PERSON] в даному відділі поліції у старшого слідчого Усика О.П. з 16 год. 30 хв. до 17 год. 10 хв. З дослідженої в судовому засіданні копії журналу обліку доставлених, запрошених відвідувачів Конотопського ВП ГУ НП в Сумській області /Т.2, а.с. 120 - 125/ вбачається, що за № 42 за 24.05.2016 наявний запис про перебування [PERSON] в приміщенні відділу поліції з 16 год. 30 хв. до 17 год. 10 хв. Дані обставини підтвердив також і слідчий Усик О.П. який був допитаний в судовому засіданні як свідок. З показань допитаних в судовому засіданні свідків - найманих працівників відповідача [PERSON], [PERSON], [PERSON] та досліджених письмових доказів - актів /Т.1, а.с. 54, 55/ вбачається, що [PERSON] 24.05.2016 після 16 год. 15 хв. перебував на роботі та, зокрема, відмовлявся від дачі пояснень з приводу попередньої відсутності на роботі, запрошувався на засідання профспілки, яке проходила приблизно в цей же час, а о 16 год. 50 хв. [PERSON] було запропоновано ознайомитись з наказом про звільнення з роботи, отримати його копію та трудову книжку, від чого [PERSON] відмовився. Надаючи перевагу доказам, що підтверджують перебування позивача на допиті в приміщенні Конотопського відділу поліції в період з 16 год. 30 хв. до 17 год. 10 хв. 24.05.2016 суд виходить з того, що дані докази наданні особою, яка не є заінтересованою в результаті розгляду даної справи. Крім того, Конотопський відділ поліції є режимним об'єктом в якому забезпечується фіксування перебування сторонніх осіб. Натомість, допитані свідки сторони відповідача є найманими працівниками відповідача. Зі змісту показань даних свідків, а також зі змісту звернень /Т.1, а.с. 61 - 68/ вбачається, що між [PERSON] та іншими працівниками Державного підприємства "Конотопське лісове господарство", в т.ч. свідками [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] склались тривалі неприязні відносини з причин, які виходить за межі розгляду даної цивільної справи. Однак, наявність таких неприязних відносин викликає у суду сумнів в правдивості показань допитаних свідків сторони відповідача. Враховуючи, що [PERSON] фізично не міг одночасно перебувати у Конотопському відділі поліції та на роботі (в т.ч., враховуючи віддаленість даних об'єктів на декілька кілометрів), враховуючи норми ст. 10, 11 ЦПК України, суд вважає достовірно встановленою обставину перебування позивача 24.05.2016 в період з 16 год. 30 хв. до 17 год. 10 хв. на допиті в приміщенні Конотопського відділу поліції, а, відтак, твердження відповідача про те, що позивачу пропонувалось надати пояснення з приводу його відсутності на роботі 24.05.2016, щодо проведення в період з 16 год. 15 хв. 24.05.2016 засідання профспілкового комітету, щодо вручення позивачу копії наказу про звільнення та його відмови від отримання трудової книжки є такими, що не відповідають дійсності. З показань свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що 24.05.2016 позивач мав робочі зустрічі з даними свідками (фізичними особами - підприємцями) за межами території розташування центральної садиби Державного підприємства "Конотопське лісове господарство". Оскільки позивач зустрічаючись зі свідками [PERSON] та [PERSON] за межами розташування свого робочого місця здійснював свої функціональні обов'язки згідно посадової інструкції /Т.1, а.с. 164 - 169/ така відсутність позивача на робочому місці не може вважатись відсутністю на роботі та не вважається прогулом. Зі змісту актів /Т.1, а.с. 42 - 48, 52, 54/ вбачається, що ними фіксувалась відсутність [PERSON] на робочому місці. Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України розглядаючи справу про поновлення на роботі (ухвала від 28 листопада 2007 року, справа № 6-6616св07) дійшла таких висновків: "...Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції зазначив, що місцевий суд безпідставно вдався до аналізу понять "робота" та "робоче місце" ... Проте, такий висновок апеляційного суду є помилковим. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України власник або уповноважений ним орган може розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд послався, зокрема, на ст. 21 КЗпП України, не врахувавши при цьому, що поняття "робоче місце", яке відповідно до п. 3 ст. 29 зазначеного Кодексу власник або уповноважений ним орган зобов'язаний до початку роботи за укладеним трудовим договором визначити працівникові, не є тотожним поняттю "робота", що вжито у п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України для визначення поняття прогулу. Таким чином, оскільки закон не визначає прогулом відсутність працівника більше трьох годин підряд на робочому місці, є вірним висновок суду першої інстанції, що, оскільки позивач брав участь у незаконному страйку, який проходив на території заводу, він був на роботі, але був відсутній на робочому місці, не виконував своїх трудових обов'язків. У зв'язку з цим, у такому випадку до працівника не можна застосовувати норми законодавства про працю в частині звільнення за вчинення працівником прогулу....". Отже, відсутність працівника на робочому місці не означає його відсутності на роботі, а тому вищевказані акти в яких зафіксована відсутність [PERSON] на робочому місці не підтверджують його відсутності на роботі. Крім того, як вбачається з п. 7.7. статуту Державного підприємства "Конотопське лісове господарство" /Т.2, а.с. 71 - 75/ заступники директора, головні спеціалісти та лісничі призначаються та звільняються з посади за погодженням з управлінням (тобто, з Сумським обласним управлінням лісового та мисливського господарства). Наявність такого погодження стороною відповідача не підтверджено. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивача було звільнено з роботи за прогул незаконно, оскільки його відсутність на роботі була викликана поважними причинами (перебуванням на прийомі у лікаря, допитом як свідка по кримінальному провадженню), а процедура звільнення в порядку застосування дисциплінарного стягнення дотримана не була, оскільки, як було встановлено в процесі судового розгляду в час, коли позивачу, нібито, пропонувалось надати пояснення, в час коли він запрошувався на засідання профспілкового комітету, в час оголошення позивачу наказу про звільнення, позивач перебував в іншому місці. Застосування до позивача дисциплінарного стягнення в виді догани також суд вважає незаконним, оскільки обставини відсутності позивача - заступника директора підприємства на роботі 16.05.2016, 17.05.2016, 18.05.2016 не доведені. Судом звертається увага, що підставою для звільнення за прогул або ж для застосування дисциплінарного стягнення в виді догани є факт відсутності позивача на роботі, а неналежне виконання чи невиконання посадових обов'язків є самостійною підставою для розірвання трудового договору (п. 3 ст. 40 КЗпП України) та складу такого дисциплінарного проступку як прогул не утворює. Визначаючи розмір середнього заробітку суд виходить з правової позиції з цього питання, викладеній у постанові Верховного Суду України від 23 січня 2012 року (справа № 6-87цс11):"...З урахуванням цих норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Ураховуючи, що звільнення [PERSON] відбулося 23 вересня 2010 року, суди, застосовуючи зазначені норми права, дійшли правильного висновку про те, що середня заробітна плата позивача повинна обчислюватися з виплат, отриманих ним за попередні два місяці роботи, а саме за серпень і липень 2010 року. ... Відповідно до п. 5 розд. ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку)...". З урахуванням даної позиції суд розраховує середній заробіток таким чином: - середньоденний заробіток позивача за березень - квітень 2016 року становить 348 грн. 70 коп. /Т.2, а.с. 28/, - середньомісячне число робочих днів (розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці): у березні 2017 року 22 р.д., у квітні 2017 року 19 р.д. (лист Міністерства соціальної політики України від 05.08.2016 р. № 11535/0/14-16/13), всього 41 поділити на 2 = 20,5 та помножити на кількість місяців вимушеного прогулу (11) = 225,5. Дане середньомісячне число робочих днів необхідно помножити на розмір середньоденного заробітку: 225,5 помножити на 348,70 = 78631 грн. 85 коп., що і є розміром середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати зі сплату судового збору за подання позову (вимоги майнового та немайнового характеру згідно розмірів на час подання позову) від сплати яких позивача було звільнено законом (551 грн. 20 коп. за немайнові вимоги, 786 грн. 30 коп. з вимог про стягнення середнього заробітку).

Outcome: approved