Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

ПАТ "Всеукраїнськй акціонерний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк", [PERSON] звернулось до суду з позовом до [PERSON], ТзОВ «ХДМ», ПП «Бост-Плюс», в якому після уточнення позову просить стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ "Всеукраїнськй акціонерний банк" заборгованість по кредитному договору № 114/07 від 17.12.2007 року у розмірі 13595768,36 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 17.12.2007 року між ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк " та [PERSON] укладено договір № 114/07, у відповідності до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 554 000, 00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14, 00 % річних. 14.07.2008 року між позивачем та [PERSON] укладено Додаткову угоду до кредитного договору про збільшення плати за користування кредитними коштами до 15 % процентів річних. В якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором, між Банком та ПП «Бост-Плюс», а також між Банком та ТзОВ «ХДМ» укладено договір поруки, у відповідності до умов якого поручитель зобов'язується відповідати перед позивачем у повному обсязі за порушення позичальником своїх зобов'язань. В порушення умов кредитного договору № 114/07 від 17.12.2007 року про належне, повне і своєчасне виконання зобов'язань, відповідачі зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконують. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.02.2011 року з відповідачів стягнуто заборгованість за кредитним договором та додатковими договорами в сумі 6642228,43 грн. З урахуванням зазначеного рішення станом на 08.07.2016 року заборгованість складає 13595768,36 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідачів на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], ТзОВ «ХДМ», ПП «Бост-Плюс» в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили. У відповідності до приписів ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи викладене, відповідачі належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 16 ЦПК України встановлено, що не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 2 ст. 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою. Відповідно до роз'яснень, викладених в абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за чч.1, 2ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України (ст.17) або ГПК України(ст.ст.1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Абзацом 3 п. 15 зазначеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України №2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року № 6-745цс15, яка згідно зіст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. У звязку з вищевикладеним, спори між банком, який є юридичною особою, і поручителями ПП «Бост-Плюс» та ТзОВ «ХДМ», які також є юридичними особами, підлягають розгляду господарським судом. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Виходячи з наведеного, провадження по справі в частині стягнення з ПП «Бост-Плюс» та ТзОВ «ХДМ» заборгованості за кредитним договором підлягає закриттю. Щодо вимог позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, суд зазначає наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що 17.12.2007 року між ПАТ " Всеукраїнський акціонерний банк " та [PERSON] укладено договір № 114/07, у відповідності до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 554 000, 00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14, 00 % річних із строком користування до 17.12.2010 року. Згідно умов договору [PERSON] зобов'язався здійснювати погашення суми заборгованості в порядку визначеному кредитним договором. В якості забезпечення [PERSON] виконання своїх зобовязань по кредитному договору № 114/07 від 17.12.2007 року, між ПАТ " Всеукраїнський акціонерний банк" та ПП «Бост-Плюс» укладено договір поруки від 17.12.2007 року. В якості забезпечення [PERSON] виконання своїх зобовязань по кредитному договору № 114/07 від 17.12.2007 року, між ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та ТзОВ «ХДМ» укладено договір поруки від 17.12.2007 року. 14.07.2008 року між позивачем та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору № 114/07 від 17.12.2007 року про збільшення плати за користування кредитними коштами до 15% процентів річних. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.02.2011 року на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» з відповідачів стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 6642228,43 грн. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, внаслідок чого у відповідача з урахуванням раніше стягнутих сум перед позивачем станом на 08.07.2016 року склалась заборгованість 13595768,36 грн., а саме: 0 доларів США - заборгованість за кредитом; 530712,83 доларів США - заборгованість за відсотками; 21542,29 грн. Таким чином з [PERSON]\~ на користь позивача підлягає стягненню борг 13595768,36 грн. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved