Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія- Кіровоградське обласне управління АТ»Ощадбанк» звернулося в суд із позовом, яким просили стягнути, солідарно, із [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі - 561 737, 03 грн. , з них : основний борг -517 656,05 грн., прострочений борг -2940, 68 грн., відсотки - 8387, 73 грн., пеня -32567,29 грн., 3% річних по простроченій заборгованості по відсоткам - 39,31 грн., 3 % річних по простроченій заборгованості по кредиту- 11,20 грн., втрати від інфляції по відсоткам- 105,05 грн., втрати від інфляції по простроченому кредиту- 29,72 грн. та понесені судові витрати -3654 грн. ( а.с. 2-5). 10.11.2014 року , позивач згідно поданої заяви зменшив розмір заявлених вимог, та просив стягнути, солідарно, із [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі - 33 369,77 грн., з них : пеня- 33 184,49 грн., 3% річних по простроченій заборгованості по відсоткам - 39,31 грн., 3 % річних по простроченій заборгованості по кредиту- 11,20 грн., втрати від інфляції по відсоткам- 105,05 грн., втрати від інфляції по простроченому кредиту- 29,72 грн. , а вимоги щодо стягнення ,солідарно, сплати основної заборгованості по кредиту в сумі 40 923,84 долари США, що еквівалентно - 528 984, 46 грн. ( основний борг -517 656,05 грн., прострочений борг -2940, 68 грн., відсотки - 8387, 73 грн.) просив залишити без розгляду ( а.с.89-91) та вирішити питання про повернення судового збору в сумі - 3 320,30 грн. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.03.2015 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія- Кіровоградське обласне управління АТ»Ощадбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, в частині вимог до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення основної заборгованості по кредитному договору №6 від 11.01.2007 року на суму 40 923,84 долари США, що в еквіваленті складає - 528 984,46 грн. (основний борг -517 656,05 грн., прострочений борг -2 940, 68 грн., відсотки - 8 387, 73 грн.) - залишено без розгляду. Повернуто Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія- Кіровоградське обласне управління АТ»Ощадбанк» суму коштів на оплату судового збору в розмірі - 3 320,30 грн. (три тисячі триста двадцять гривень тридцять копійок ) внесених на розрахунковий рахунок 31215206700003, код банку 823016, отримувач УДКСУ у м. Кіровограді, банк одержувача : ГУ ДКСУ у Кіровоградській області, код 38037409 по платіжному дорученню №41244044 від 12.09.2014 року, в зв"язку із зменшенням розміру позовних вимог. Позивач на обґрунтування вимог про стягнення, солідарно, з відповідачів штрафних санкцій вказував, що 03.10.2014 року [PERSON] погасив прострочену заборгованість за основним боргом по кредитному договору №6 від 11.01.2007 року, а 10.10.2014 року погасив також і прострочені відсотки. Відповідні виплати ним було проведено вже під час розгляду справи судом. Несплаченими у відповідача внаслідок прострочення чергових платежів залишились штрафні санкції та пеня на загальну суму -33 369, 77 грн. Позичальник зобов»язаний точно в строки, обумовлені договором погашати кредит та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов»язань по цьому договору на першу вимогу банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено договором. Відповідно до п.5.2 Договору , за порушення взятих на себе зобов»язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом , комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобов»язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,5 % від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. Крім того, вказують , що згідно ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання , на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні представник позивача вимоги, згідно поданої заяви від 10.11.2014 року підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON], позов не визнав , подав письмові заперечення , в яких зазначав, що ним погашена прострочена заборгованість та наступний черговий платіж. Вважає, що позивач не мав законних підстав для подання позову про дострокове стягнення кредитних коштів та інших нарахувань, оскільки позивачем порушено процедуру та строки для можливості висування таких позовних вимог, які безпосередньо передбачені умовами кредитного договору та нормами діючого законодавства. Також, вказав на те, що банк просить стягнути пеню за період з 2009 року по 2014 рік, що суперечить ст. 258 ЦК України. Разом з тим, банк явно завищив її розмір . При цьому, послався на ч.3 ст. 551 ЦК України , зокрема істотні обставини, а саме ступінь виконання зобов»язання боржником, майновий стан сторін, інтереси ( наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов»язання). Також та положення ст. 616 ЦК, що дає право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначав, що у нього на утриманні також двоє неповнолітніх дітей, дружина перенесла операцію, що потребує значних фінансових витрат ( а.с. 59-60, 110-111). Надалі відповідач, подав до суду зустрічний позов про визнання п.5.2 Договору про іпотечний кредит № 6 від 11.01.2007 року , укладений між ВАТ"«Державний ощадний банк України», правонаступником якого є АТ"«Державний ощадний банк України» та [PERSON], таким, що є несправедливим, недійсним та просив зобов"язати банк встановити у Договорі про іпотечний кредит у якості способу цивільно-правової відповідальності, розмір пені на рівні не більшому ніж подвійна облікова ставка Національного банку України, від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення, та який просив об»єднати з первісним. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.12.2014 року , зустрічна позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія- Кіровоградське обласне управління АТ»Ощадбанк» про визнання пункту договору про іпотечний кредит несправедливим, недійсним та зобов»язання вчинити певні дії , об»єднана в одне провадження з первісною ( а.с. 123). Відповідач вказував на те, що згідно договору він отримав кредит в сумі 47 000,00 доларів США на придбання житлового будинку, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 11.01.2027 р. та процентною ставкою за користування кредитними коштами, в розмірі 12 % річних. Відповідно до пунктів 5.1. кредитного договору за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань по договору, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених у цьому договорі та чинним законодавством України та відшкодовують завдані збитки понад неустойку (пеню, штраф). Пунктом 5.2. Кредитного договору встановлені підстави нарахування пені, зокрема, за порушення зобов'язань за повернення основної суми кредиту та процентів, позичальник має сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,5 % від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. На даний час при укладанні кредитних договорів, усі банки України, у тому числі і АТ «Ощадбанк», у кредитних договорах встановлюють відповідальність сторін щодо нарахування пені саме у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. Отже, розмір подвійної облікової ставки НБУ від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення, становить 0,05 - 0,07 %, в залежності від облікової ставки, яку періодично змінює Національний Банк України, але, у будь-якому разі, розрахунок пені від 0,05 - 0,07 % є значно меншим та справедливим по відношенню до позичальника, ніж 0,5 % від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. Змінивши свої типові кредитні договори в частині розміру пені, Банк жодного разу не звернувся до нього, [PERSON] з пропозицією укласти додаткову угоду до кредитного договору та змінити процентний розмір з нарахування пені. Вважає, що оскільки термін дії кредитного договору до 2027 року, а умови п. 5.2. кредитного договору щодо пені у розмірі 0,5 % від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення виконання зобов'язання за споживчим кредитом, є несправедливими в розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» , суперечать принципам розумності та добросовісності є наслідком дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду позичальника, не відповідають вимогам Закону. Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах.Як встановлено у частинах 1 та 2 ст. 18 Закону продавець/виконавець не повинен включати договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації ( понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Згідно ч 4 ст. 18 Закону, перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Частиною 5 Закону встановлено, якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини ( а.с. 118-119). В суді відповідач, його представник вимоги за зустрічним позовом підтримали, просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в суді позов банку не визнала, у його задоволенні просила відмовити. Представник банку, зустрічний позов не визнала, вказала на його безпідставність, оскільки відповідач при укладанні договору про іпотечний кредит №6 від 11.01.2007 року ознайомився з його умовами, підписав його, чим підтвердив свою згоду з умовами та правилами надання банківських послуг. При укладанні спірного пункту договору не було порушено законодавство України ( а.с. 130-132). Заслухавши пояснення сторін по первісному позову та зустрічному, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк" є державним банком, утвореним відповідно до розпорядження Президента України від 20.05.99 № 106, постанови Кабінету України від 21.05.99 № 876 , шляхом перетворення Державного спеціалізованого ощадного банку України у Державний ощадний банк України з організаційно-правовою формою - публічне акціонерне товариство, який зареєстровано Національними банком України 26.05.99 за № 4 і назву якого змінено на АТ "Державний ощадний банк України", що зареєстровано Національним банком України 28.12.99 року. Відповідно до Закону України "Про акціонерні товариства" змінено назву Відкрите акціонерне товариство на Публічне акціонерне товариство, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2011 р. № 502 із внесенням змін до установчих документів 07.06.2011р. Банк є правонаступником Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України, зареєстрованого Національним банком України 31.12.91 за №4. Засновником банку є держава в особі Кабінету Міністрів України. Держава здійснює та реалізує повноваження власника щодо акцій, які їй належать у статутному капіталі Банку, через органи управління Банку. Банк є юридичною особою, може від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав, у тому числі укладати договори (угоди, контракти), бути позивачем (учасником судового розгляду) в судах загальної юрисдикції, в тому числі господарському, або третейських судах. Метою діяльності Банку є одержання прибутку від виконання банківських операцій та провадження іншої діяльності відповідно до законодавства, створення сприятливих умов для розвитку економіки та підтримки вітчизняного товаровиробника, кредитно-фінансова підтримка процесів структурної перебудови, зміцнення та реалізація виробничого потенціалу галузей економіки, розвиток ощадної справи. Філія - Кіровоградське обласне управління є відокремленим структурним підрозділом АТ "Ощадбанк", не має статусу юридичної особи і здійснює банківську діяльність від імені та в інтересах Банку на території Кіровоградської області на підставі Положення відповідно до Статуту Банку вимог законодавства. З»ясовано, що 11 січня 2007 року між ВАТ "Державний ощадний банк України " та гр. [PERSON] було укладено Договір про іпотечний кредит № 6, згідно якого останньому було надано кредит в сумі - 47 000 (Сорок сім тисяч дол. 00 центів) дол. США, на 240 місяців, термін остаточного погашення кредиту 11 січня 2027 року, з відсотковою ставкою 12% річних, відповідно до п.п. 1.1., 1.2 договору про іпотечний кредит. Кредит був наданий готівкою. П. 1.5 Договору про іпотечний кредит №6 від 11.01.2007р. визначає обов'язок позичальника щомісячно до 11 числа місяця, наступного за звітним, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані Банком проценти ануїтет ними платежами в сумі 517,51 дол. США шляхом внесення готівки до каси Банку починаючи з 11 січня 2007 року на відповідні позичкові рахунки позичальника. Позичальник зобов'язаний точно в строки, обумовлені договором погашати Кредит та своєчасно сплачувати проценти за користування Кредитом, комісійні винагороди, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому Договору на першу вимогу Банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено в Договорі. Відповідно до п. 5.2 за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми Кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування Кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим Договором, Позичальник зобов'язується сплатити на користь Банку пеню в розмірі 0,5% від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. В забезпечення виконання зобов'язань по Договору про іпотечний кредит №6 від 11.01.2007 р. було укладено Договір поруки №9 від 11.01.2007 р. між [PERSON], [PERSON] та ВАТ «Ощадбанк», відповідно до якого [PERSON] зобов'язалась відповідати по зобов'язаннях за договором про іпотечний кредит №6 від 11.01.2007р. , солідарно, та у тому ж обсязі, що і [PERSON] (п.3.1 договору поруки). Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань по Договору про іпотечний кредит №6 від 11.01.2007 року укладено іпотечний договір від 12.01.2007року (зареєстрований в реєстрі за №111) предметом якого є житловий будинок з господарчо-побутовими будівлями за №159, розташований за адресою: [ADDRESS]; іпотечний договір від 11.01.2007р. (зареєстрований в реєстрі за №98) предметом якого є квартира за №28, розташована за адресою: [ADDRESS]. Позичальник зобов'язується відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов'язаннях, що випливають з даного договору (п. 4.3.5 договору про іпотечний кредит). Відповідач [PERSON] припинив своєчасно та в повному обсязі сплачувати основний борг по кредиту, відсотки за користування кредитом, в нього виникла заборгованість перед банком, яка станом на 10.09.2014 року становила: 561 737,03 грн., це : основний борг - 40 047,44 дол. США, що в еквіваленті становить 517 656,05грн., прострочений борг - 227,50 дол.США, що в еквіваленті становить 2 940,68грн., відсотки - 648,90 дол. США, що в еквіваленті становить 8 387,73 грн. пеня - 32 567,29 грн., 3% річних по простроченій заборгованості по відсоткам - 39,31грн. , 3% річних по простроченій заборгованості по кредиту - 11,20 грн. , втрати від інфляції по відсоткам - 105,05 грн., втрати від інфляції по простроченому кредиту - 29,72 грн. ( а.с. 6-21). Згідно п. 4.2.1. договору про іпотечний кредит №6 від 11.01.2007р. Банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов'язань по даному договору. П. 3.4. вищевказаного договору передбачено, що Банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній Банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим Договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов'язань за цим договором або невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або майновим поручителем будь-яких зобов'язань за іпотечним договором. Право Банку на дострокове стягнення кредиту з позичальника також передбачено п. 4.2.3 договору про іпотечний кредит №6 від 11.01.2007 року . Крім того, згідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив конання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з цим з»ясовано, що під час розгляду справи в суді , відповідач [PERSON] 03.10.2014 року сплатив прострочену заборгованість за основним боргом та 10.10.2014 року прострочені відсотки, тому банк залишив без розгляду вимоги щодо дострокового стягнення основного боргу на суму 40 923, 84 долари США , що в еквіваленті становить - 528 984, 46 грн. Тобто, по справі встановлено невиконання боржником обов'язку по сплаті простроченого боргу та відсотків за його користування, а відтак настають наслідки за порушення взятих на себе зобов»язань, передбачених п .5.2 Договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи з вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф. Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст. 610 ЦК України. Згідно із розрахунком заборгованості пеня на прострочений борг в сумі 12 004, 82 грн. та пеня на прострочені відсотки в сумі 23 287, 97 грн. нарахована банком за період з 12.02.2009 року по 02.10.2014 року , на загальну суму 33 184, 49 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Враховуючи, що відповідачем преривався строк , а тому твердження останнього щодо застосування вимог ст. 258 ЦК України є недоцільним. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (чч. 1, 2 ст. 551 ЦК України). Як встановлено судом, пунктом 5.2 за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми Кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування Кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим Договором, Позичальник зобов'язується сплатити на користь Банку пеню в розмірі 0,5% від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. Частиною третьою ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за вказаних умов. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що розмір неустойки слід зменшити до 2 000 грн., так як відповідач сплатив прострочену заборгованість за основним боргом та прострочені відсотки ; майновий стан сім»ї погіршився, у зв'язку з перенесеною операцією відповідачки , що потребувало значних фінансових витрат; та перебуванням на утриманні сторони відповідача двох неповнолітніх дітей . Також, відповідно до встановлених судом обставин справи відсутні будь-які негативні наслідки для Банку через прострочення відповідачем виконання своїх кредитних зобов'язань. При цьому, оскільки між сторонами склалися грошові зобов'язання, виконання яких відповідач прострочив, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідачів , солідарно , 50, 51 грн.- 3% річних та 134,77 грн.- втрати від інфляції. Таким чином, первісний позов підлягає задоволенню частково на загальну суму - 2 185, 28 грн. Щодо вимог зустрічного позову, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до вимог ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України). Згідно ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ч. 1, ч. 3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Форма оспорюваного договору про іпотечний кредит відповідає встановленим законом вимогам (проста письмова форма). Сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності для укладення зазначеного договору. Посилання відповідача на те , що п.5.2 Договору про іпотечний кредит № 6 від 11.01.2007 року , укладений між ВАТ"«Державний ощадний банк України», правонаступником якого є АТ"«Державний ощадний банк України» та ним, [PERSON], таким, що є несправедливим, недійсним та зобов"язання встановити у Договорі про іпотечний кредит у якості способу цивільно-правової відповідальності, розмір пені на рівні не більшому ніж подвійна облікова ставка Національного банку України, від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення, суд вважає безпідставним , так як відповідач при укладанні договору ознайомився з його умовами, підписав договір, сплачував з 2007 року відповідні суми. Положення ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», за якими до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки, - у даному випадку застосовані бути не можуть, а доводи відповідача у цій частині є безпідставними. Так, згідно з п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації ( понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Тому, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні зустрічного позову, так як вважає його вимоги безпідставними , необгрунтованими. Питання стягнення судових витрат вирішити згідно норм ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене, та

Outcome: partial