Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Представник позивача Томін О.О. 15.08.2019р. звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що 21.10.2018 р. по вул. Вернадського, 61 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Опель», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобілів: «Тойота», державний номерний знак [NUMBER] , «Шевролет», державний номерний знак [NUMBER] , «КІА», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого зазначені трансортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Святошинськоог районного суду м. Києва від 04.12.2018 року водія [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 122-4, 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" згідно полісу АМ/6111835 від 02.07.2018 року. Транспортний засіб «Тойота», державний номерний знак [NUMBER] , було застраховано у ПАТ "Страхова компанія "Уніка" за договором добровільного страхування наземного транспорту № 007085/4630/0000003 від 31.08.2018 р. Згідно звіту про оцінку майна № 09-04/11 від 14.11.20189 р. вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Тойота», державний номерний знак [NUMBER] , складає 76 199,85 грн. 26.11.2018 р. на виконання вимог зазначеного договору ПАТ "Страхова компанія "Уніка" було виплачено власнику транспортного засобу «Тойота», державний номерний знак [NUMBER] страхове відшкодування за вирахуванням франшизи в розмірі 71 042,00 грн. 13.12.2018 р. ПАТ "Страхова компанія "Уніка" звернулось до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" з заявою про виплату страхового відшкодування. 25.03.2019 року ПАТ "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" на виконання договору обов`язкового страхування, було виплачено на користь ПАТ "Страхова компанія "Уніка", страхове відшкодування у сумі 71 042,00 грн. Позивач посилаючись на п.38.1.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та зважаючи на те, що водій забезпеченого транспортного засобу «Опель», державний номерний знак [NUMBER] , після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, просив стягнути в порядку регресу кошти в розмірі 71 042,00 грн. у відшкодування понесених витрат та інфляційних збитків в розмірі 2514,30 грн. В подальшому позивачем подано заяву в якій останній зменшив розмір позовних вимог, та просив стягнути з відповідача лише заподіяну шкоду в порядку регресу в розмірі 71042,00 грн. та вирішити питання судових витрат (а.с.69). Ухвалою суду від 16.08.2019 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження, ухвалою від 25.09.2019 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду (а.с. 50-51, 57-58). Представник позивача в судове засідання 25.11.2019 р. не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, що суд вважає за можливе (а.с.69). В судовому засіданні відповідач та його представник, позовні вимоги не визнали, відзиву на позов до суду не подавали, просили суд визнати докази недопустими, в силу того, що позивачем не завірено копії документів наданих суду. Суд, вислухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 21.10.2018 р. по вул. Вернадського, 61, в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Опель», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та транспортного засобу «Тойота», державний номерний знак [NUMBER] , транспортного засобу «Шевролет», державний номерний знак [NUMBER] , транспортного засобу «КІА», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 04.12.2018 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 28.01.2019р., водія [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 122-4, 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу - 340,00 грн. (а.с.13, 74-80) Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП була застрахована у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" згідно полісу АМ/6111835 від 02.07.2018 року (а.с.6, 81). Транспортний засіб «Тойота», державний номерний знак [NUMBER] , було застраховано у ПАТ "Страхова компанія "Уніка" за договором добровільного страхування наземного транспорту "Каско" № 007085/4630/0000003 від 31.08.2018 р. (а.с.17-18). Згідно звіту про оцінку майна № 09-04/11 від 14.11.20189 р. вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Тойота», державний номерний знак [NUMBER] , складає 76 199,85 грн. (а.с. 19-38). 26.11.2018 р. на виконання вимог зазначеного договору ПАТ "Страхова компанія "Уніка" було виплачено ТОВ "ВІДІ Автострада" за ремонт транспортного засобу «Тойота», державний номерний знак [NUMBER] , страхове відшкодування за вирахування франшизи в розмірі 71 042,00 грн. (а.с. 39). 13.12.2018 р. ПАТ "Страхова компанія "Уніка" звернулось до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" з заявою про виплату страхового відшкодуваня (а.с. 14). 25.03.2019 року ПАТ "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" на виконання договору обов`язкового страхування, було виплачено на користь ПАТ "Страхова компанія "Уніка", страхове відшкодування у сумі 71042,00 грн. (а.с.42). 01.04.2019 року позивач ПАТ "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" зверталось з вимогою до відповідача [PERSON] щодо врегулювання спору в досудовому порядку (а.с. 43). Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 10 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов`язаний внести страховику згідно з договором страхування. Згідно ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Актом цивільного законодавства, що регулює правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем внаслідок укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (у формі полісу) №АІ/1378459 є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаний Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, а також, містить виключний перелік підстав, за якими у страховика після виплати страхового відшкодування виникає право подати регресний позов до страхувальника, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до п. п. в) ч. 38.1.1. 38.1. ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Тобто, зазначена стаття передбачає наявність права у страховика на пред`явлення регресного позову, внаслідок порушення особою обов`язку визначеному у п. п. в) ч. 38.1.1. 38.1. ст. 38 Закону. Так, Верховним Судом України у постанові від 12.02.2014 року у справі №6-1ЦС14 зроблено правовий висновок, про те, що виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", слід зазначити, що у зв`язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов`язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод д та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Факт залишення місце ДТП [PERSON] , учасником якого він був, підтверджується постановою Святошинського районного суду м. Києва від 04.12.2018 року, якою [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, та в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню при розгляді іншої справи. Позивачем надані докази існування між ПАТ "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" та відповідачем [PERSON] правовідносин у зв`язку з виникненням у ПАТ "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" права вимагати від відповідача [PERSON] відшкодування витрат, понесених на відшкодування матеріальної шкоди, завданої з вини відповідача водію автомобіля «Тойота», державний номерний знак [NUMBER] , у розмірі 71042,00 грн. Відповідачем [PERSON] будь-яких доказів на спростування розрахунку матеріальної шкоди чи обов`язку щодо її відшкодування не надано. Враховуючи зазначені обставини та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними і обґрунтованими, а отже такими, які слід задовольнити. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved