Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 46 325,54 грн. фінансової допомоги, стягнення судових витрат в розмірі 1218,00 грн., мотивуючи тим, що 15.08.2013 року ТОВ "Європа-Транс ЛТД" прийняло [PERSON] на посаду водія автотранспортних засобів з виконанням функцій експедитора, згідно наказу №152/1. 26.06.2014 року та 20.11.2014 року року відповідач отримав від позивача фінансову допомогу в рзмірі 4 669, 82 грн. відповідно до договору поворотної фінансової допомоги та касового ордеру №9593 від 20.11.2014 року та фінансову допомогу в розмірі 40 298,00 грн. відповідно до договору поворотної фінансової допомоги та касового ордеру №5100 від 27.06.2014 року. Згідно умов п.3 та абз.1 п.6 вказаних договорів відповідач зобов"язався повернути позику до 15.12.2014 року та 31.12.2014 року. За договором поворотної фінансової допомоги від 20.11.2014 року, відповідач частково повернув позику в розмірі 3 772,43грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером №2545 від 20.11.2014 року на суму в розмірі 2 702,43 грн. та прибутковим касовим ордером №б/н від 20.11.2014 року на суму в розмірі 1 070,00 грн. Решта суми в розмірі 897,39 грн. за договором від 20.11.2014 року залишилась не сплаченою. На даний час сума позики в розмірі 41 195,39 грн. за договорами поворотної фінансової допомоги не повернута. Відповідно до п.7 договорів поворотної фінансової допомоги укладених між сторонами, у випадку несвоєчасного повернення позики, відповідач сплачує пеню в розмірі облікової ставки НБУ за кожний день прострочки. А тому, просив стягнути з відповідача фінансову допомогу за договорами поворотної фінансової допомоги в розмірі 41 195,39 грн., 5 130,15 грн. пені за несвоєчасно повернуті кошти та 1 218,00 грн. витрат по оплаті судового збору. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з мотивів наведених у позовній заяві, просили задоволити, не заперечили щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про причину неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 27, 34). З урахуванням думки представників позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Беручи до уваги пояснення представників позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов договорів поворотної фінансової допомоги, внаслідок чого позивач позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за вказаними договорами. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 20.11.2014 року та 26.04.2014 року між ТзОВ "Європа-Транс ЛТД" та працівником підприємства ТзОВ "Європа-Транс ЛТД" [PERSON] були укладені договори поворотної фінансової допомоги. Відповідно до п.п.2, 3 даних договорів відповідач отримав грошові кошти в розмірі 4 669,82 грн. та 40 298,00 грн. до 15.12.2014 року та 31.12.2014 року відповідно (а.с.7, 11). Факт отримання відповідачем коштів, передбачених вказаними договорами підтверджується видатковим касовим ордером №9593 від 20.11.2014 року та видатковим касовим ордером №5100 від 27.06.2014 року (а.с.8, 12). Пунктом 6 укладених договорів передбачено, що позичальник зобов"язується повернути суму позики до встановленого п.5 договору строку; повернути позику шляхом внесення готівки в касу "Позикодавця" або безготівкового перерахунку необхідних коштів на розрахунковий рахунок "Позикодавця" або стягнення із заробітної плати 50% суми; у випадку розірвання трудових відносин з Позикодавцем, Позичальник зобов"язується повернути всю суму фінансової допомоги шляхом внесення готівки в касу "Позикодавця" або безготівкового перерахунку необхідних коштів на розрахунковий рахунок "Позикодавця". 19.11.2014 року відповідача [PERSON], водія автотранспортних засобів з виконанням обов"язків екпедитора департаменту автомобільного транспорту, було звільнено за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією наказу ТзОВ "Європа-Транс ЛТД" №195/2 від 19.11.2014 року (а.с.6). На виконання своїх зобов"язань перед позивачем, відповідач [PERSON] 20.11.2014 року повернув позивачу 2 702,43 грн. та 1 070,00 грн., що підтверджується прибутковими касовими ордерами №2545 та №б/н (а.с. 9, 10). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Однак, не зважаючи на взяті на себе зобов'язання, на даний час відповідачем [PERSON] не повернуто позивачу 41 195,39 грн. за договорами поворотної фінансової допомоги. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором або законом строк. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до п.7 договорів поворотної фінансової допомоги укладених між сторонами, у випадку несвоєчасного повернення позики, відповідач сплачує пеню в розмірі облікової ставки НБУ за кожний день прострочки. Позивачем проведено розрахунок заборгованості за договорами поворотної фінансової допомоги 20.11.2014 року та 26.04.2014 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача [PERSON] за вказаними зобов'язаннями в розмірі 46 325 грн. 54 коп., з яких: 41 195,39 грн. - сума фінансової допомоги за договорами поворотної фінансової допомоги; 5 130,15 грн. - сума пені за несвоєчасно повернуті кошти. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаними договорами відповідачем не представлено суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527, 530, 611, 612, 1049 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ЦПК України,-

Outcome: approved