Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, в якій просив суд визнати дійсним договір купівлі - продажу від 23.01.2003р. нерухомого майна, трикімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 58,0 кв.м, яка знаходиться на 3 поверсі 5 поверхового будинку, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Спеціалізованою Товарною біржею «Криворізька» 23.01.2003 року. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 23.01.2003 р. між позивачем, як Покупцем і [PERSON] іменованим Продавець, було укладено в простій письмовій формі біржовий договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно з яким Позивач придбав у власність квартиру, загальною площею 58,0 кв.м, що складається з 3 кімнат, яка знаходиться на 3 поверсі 5 поверхового будинку за адресою: [ADDRESS]. Однак у зв'язку з тим, що відповідач ухиляються від нотаріального посвідчення спірного договору, Позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна. В судове засіданні позивач не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений. Надав на адресу суду заяву, у якій просить розглядати справу без участі позивача. На позовних вимогах наполягає проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи. Так, судом встановлено, що сторони уклали договір купівлі продажу, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив трьохкімнтатну квартиру, загальною площею 58,0 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). Згідно з вказаним договором купівлі-продажу балансова вартість квартири на момент продажу складала 27000 (двадцять сім тисяч) гривень, які Відповідачем отримані від Позивача до підписання цього договору (а.с.4). Як вбачається з матеріалів справи, 23.01.2003 р. вказаний договір був зареєстрований Спеціалізованою товарною біржею «Криворізька» за №117 (а.с.4). Відповідно до статті 15 Закону України "Про товарну біржу", яка на момент укладення таких "біржових угод", дозволяла їх укладати без подальшої нотаріальної реєстрації, угода купівлі-продажу нерухомого майна, нотаріально оформлена не була. Предметом судового дослідження в межах позовних вимог є питання дійсності договору купівлі-продажу нерухомого майна, який укладено на Спеціалізованій товарній біржі «Криворізька» З огляду на предмет судового дослідження, суд вважає за доцільне звернутися до положень діючого законодавства та законодавства, яке діяло на момент укладення угоди, якими врегульовані спірні правовідносини: Статтею 55 Конституції України гарантований судовий захист прав і свобод людини та громадянина. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України (2003 року) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. В силу ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального засвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Згідно зі ст. 153 ЦК УРСР (в редакції 1963р.) договір вважався укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Між тим, на підставі ст.15 Закону України "Про товарну біржу" зазначений Договір нотаріальному посвідченню не підлягав, що в даний час створює перешкоди позивачу у розпорядженні власністю, оскільки, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. У відповідності до ст.15 Закону України "Про товарну біржу" від 10 грудня 1991 року біржова угода (правочин) вважається укладеною з моменту її реєстрації на товарній біржі та у цьому разі набирає юридичної сили, тому суд уважає за можливе визнати даний Договір дійсним, оскільки такий був цілком виконаний кожною із сторін, які домовилися щодо усіх його істотних умов, жодна із сторін спеціально не ухилялася від нотаріального посвідчення даного Договору, ні однією із сторін даний Договір не оспорюється та можливість його нотаріального посвідчення втрачена. Встановлення дійсності договору купівлі-продажу нерухомого майна, віднесено до компетенції суду. Частиною 2 статті 220 ЦК України (в редакції 2003 року) передбачено, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Тобто, викладені аналогічні норми щодо підстав визнання договору дійсним в діючому Цивільному кодексі України (в редакції 2003 року), та Цивільному кодексі УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення угоди. Судом встановлено, що всі зобов'язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі, тому договір купівлі-продажу повинен бути визнаний дійсним, що передбачено ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, за якою якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Судом встановлено, що після здійснення купівлі-продажу квартири, сторони фактично виконали умови угоди: продавці отримали гроші, а позивачка зареєструвала договір в бюро технічної інвентаризації та почала фактично користуватись квартирою, що підтверджує правомірність та дійсність укладеної угоди. Приймаючи до уваги, що сторони повністю виконали умови договору, але нотаріально його не посвідчили, і така можливість в теперішній час втрачена, суд, на підставі досліджених доказів, вважає, що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 23 січня 2003 року, а саме: трикімнатної квартири загальною площею 58,0 кв.м. за адресою: м. Кривий Ріг,пр.-т Металургів буд.13 кв. 12, зареєстрований Спеціалізованою товарною біржею «Криворізька» за №117, слід визнати дійсним. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 270,00 грн.. На підставі викладеного та ст.ст. 47, 227 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.15, ч.2 ст.16, ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України, ст. 15 Закону України "Про товарну біржу",

Outcome: approved