Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру №85, що розташована у літ. «В-5», будинку [ADDRESS], що є частиною житлового будинку [ADDRESS] та яка належить на праві власності [PERSON] на підставі Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Звєрєвим А.М. 20.06.2011 року за реєстровим №1395. Реалізацію предмета іпотеки просить провести шляхом надання публічному акціонерному товариству АБ «УКРГАЗБАНК» права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною 484300,00грн., з наданням АБ «УКРГАЗБАНК» всіх повноважень продавця, в тому рахунку права отримання у нотаріуса дублікату Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Звєрєвим А.М. 20.06.2011 р., реєстрацію в Державному реєстрі речових правна нерухоме майно дублікату Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Звєрєвим А.М. 20.06.2011 р. за реєстроим № 1395, здійснювати будь-які платежі за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Представник позивача у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач та треті особи у судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до положень ст. ст. 169, 197 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів та без фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ АБ "Укргазбанк" та [PERSON] 26.12.2007 року був укладений кредитний договір №20 відповідно до якого, банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 2644000,00 доларів США на строк з 26.12.2007 р. по 25.12.2012 р. зі сплатою процентів виходячи із 12,5% річних (а.с.57-59). Пунктом 3.2.8 укладеного кредитного договору передбачено, що в разі невиконання Позичальником зобов'язань, передбачених цим договором відшкодування заборгованості здійснюється банком шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно договору іпотеки». Пунктом 3.2.6 Договору іпотеки визначено, що Іпотекодержатель/Банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку одноразового чи неодноразового прострочення Іпотекодавцем сплати процентів за користування кредитними коштами, неповернення кредиту використання кредиту не за цільовим призначенням або порушення інших умов кредитного договору. Це узгоджується з положеннями ст. 33 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якоїу разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. [PERSON] взяті зобовязання не виконав. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.05.2010 р. та рішенням апеляційного суду Харківської області від 07.07.2010 р. на користь банку стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] 1664543,02 грн., 2630252,33 доларів США, а також судові витрати у сумі 1700,00 грн. та 120,00 грн.(а.с.70-72). В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором було укладено договір іпотеки між банком та іпотекодавцями [PERSON] та [PERSON] за №16\\08-Б від 09.06.2008 р. (а.с.62-65). Згідно даного договору в забезпечення зобов'язань позичальника в іпотеку Банку було передано нерухоме майно житловий будинок літ. В-5 загальною площею 6422,9 кв.м., житловою площею 2285,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить іпотекодавцям на праві приватної спільної сумісної власності. На теперішній час рішення суду не виконано, у [PERSON] та [PERSON] існує заборгованість по кредитному договору; відкрито виконавчі провадження по примусовому стягненню заборгованості. Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» суд, при винесенні рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки має право визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої в ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», або продажу предмету іпотеки з прилюдних торгах, що встановлено вст. 41 ЗУ «Про іпотеку». Такий шлях визначений сторонами розділом 6 Іпотечного договору та передбачає надання право продажу Іпотекодержателю предмету іпотеки. Судом також приймається до уваги правила статті 23 Закону України «Про іпотеку», де передбачено, щоу разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі, в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотеки є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у випадку, якщо до його відома не доведена інформацію про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Відповідно до договору дарування, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Звєрєвим А.М. 20.06.2011 р., квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] На час укладання угоди зазначена квартира під забороною відчуження не перебувала, оскільки, відомості щодо цього з Державного реєстру іпотек булі виключені на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2009 р. (а.с. 67-69) Рішенням апеляційного суду Харківської області від 04.04.2012 р. рішення Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2009 р. скасоване, в задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] до ПАТ АБ "Укргазбанк" про визнання договору іпотеки недійсним відмовлено.(а.с.73-77) Пунктами 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що рішення суду щодо обтяження прав на нерухоме майно, яке набрало законної сили, є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно. За таких умов у разі скасування незаконного судового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису. Зазначена правова позиція висловлена у Постанові ВСУ у справі №6-1193цс15. [PERSON], до якого перейшло право власності на зазначену квартиру, набув статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором, укладеним ПАТ АБ "Укргазбанк" з [PERSON] та [PERSON], у тому обсязі, на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки, оскільки, відчуження даної квартири здійснено без згоди Іпотекодержателя, ані на прилюдних торгах, ані під час ліквідаційної процедури. Висновком спеціаліста від 14.03.2016 р. ринкова вартість кв. [ADDRESS] складає 484300,00 грн. Порівняльний аналіз суми заборгованості по кредитному договору з вартістю не тільки предмету іпотеки, а її частки (вищевказаної квартири), свідчить про співмірність заявлених вимог з вартістю предмету іпотеки, якій належить зверненню в рахунок погашення боргу. Статтею 5 Закону України «Про іпотеку» визначено поняття предмету іпотеки, яким можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше невстановлено цим Законом. Частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором.» Як вбачається з Іпотечного договору, предметом іпотеки є жилий будинок літ. В-5, загальною площею 6422,9 кв.м., житловою площею 2285,6 кв.м. (в будинку розташовано 123 квартири),з єдиним реєстраційним номером [ADDRESS], якій зареєстрований на праві спільної сумісної власності за [PERSON] та [PERSON] Але, під час виключення запису з Державного реєстру іпотек та зняття заборони з цього будинку на підставі судового рішення від 11.09.2009 р., власниками цієї будівлі були присвоєні квартирам окремі реєстраційні номери (у тому числі, спірної - номер 85). Саме під цим номером відповідач набув право власності на спірну квартиру та здійснив державну реєстрацію за собою на неї, як на окремий об'єкт нерухомості. Отже, фактично відбулось виділення частки предмету іпотеки в натурі і реєстрація права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. Наведене дозволяє суду зробити висновок, що дія Іпотечного договору 16/08-Б від 09.06.2008 р. розповсюджується на спірну квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З оглядом на загальні засади цивільного судочинства щодо змагальності сторін (ст.10 ЦПК України), законності та обґрунтованості рішення (ст.213 ЦПК України), в межах заявлених позовних вимог та виходячи з принципу презумпції правомірності правочину, суд не може визнати умови/ або Іпотечний договір недійсним з цієї підставі та відмовити у захисті права кредитора, тому, що суду не доведено, що звернення стягнення на спірну квартиру перебільшує суму заборгованості та що існують законні перешкоди для продажу частки предмету іпотеки для задоволення вимог Кредитора внаслідок зменшення обов'язків Іпотекодавців. Судові витрати, повязані з розглядом справи, які позивач сплатив при подачі позову, суд згідно ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved