Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

04 липня 2019 року позивач через свого предтсавника адвоката Драненка Віктора Володимировича звернувся до суду з позовом до ПрАТ СК "ІНТЕР-ПОЛІС", в якому просив стягнути з страховика на користь страхувальника страхові виплати в розмірі 127 346,74 грн. в обгрунтування позову посилається на те, що 09 жовтня 2018 року близьео 8.54 год , він керуючи автомобілем «Субару Форестер», державний номерний знак [NUMBER] , в м. Миколаєві по вул.Велика Морська в напрямку вул.Пушкінська в районі з перехрестям з вул.Наваринською в не встановленому для пішоїходів місці здійнив наїзд на пішохіда [PERSON] , в результаті чого останній завдано тяжких тілесних ушкоджень, вона була доставлена в Лікарню швидкої медичної допомоги. В подальшому 28.03.2019 року кримінальне провадження за ознаками, передбаченим ч.2 ст. 286 КК України було закрито в зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПРАТ СК «Інтер-Поліс» згідно поліса АМ 2888552. Відповідно до вказаного полісу ліміт відповідальності ПРАТ СК «Інтер-Поліс» за шкоду заподіяну життю та здоров`ю потерпілого складає 200 000,00 грн. Він надежним чином повідомив страховика про настання страхоіого випадку . У зв`язку з терміновою необхідністю лікування потерпілої [PERSON] ним було затрачено кошти на її лікування у сумі 127 346,74 грн та надано чеки до страхової компані. Вказана сума підлягає сплаті ПрАТ СК «Інтер-Поліс» страхувальнику, проте йому було в ціьому відповідачем безпідставно відмовлено. Він, як особа яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована , після задоволення вимоги потерпілого має право звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому в розмірах та обсягах згідно з обов`язками страховика як сторони договору. Ухвалою судді від 09.07.2019 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, з повідомленням сторін. Протокольною ухвалою від 22.04.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представник позивача на кожне судове засідання подавав заяву про розгляд справи без його участі, жодних клопотань суду не заявляв. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду відповідач повідомлявся неодноразово та завчасно належним чином.Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами заочного загального позовного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09.10.2018 о 08 год. 54 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «Субару Форестер», державний номерний знак [NUMBER] , в м.Миколаєві рухався по проїжджій частині вул.В.Морська в напрямку до вул.Пушкінська . у цей же час попереду автомобіля на проїздну частину вул.В.Морська в районі перехрестя із вул.Наваринською у невстановленому для переходу пішоходів місці почала перетинати пішохід [PERSON] . в рекузльтаті ДТП пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження та каретою швидкої медичної допомоги була доставлена до ЛШМД м.Миколаєва. Постановою слідчого СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області від 28 березня 2019 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12018150020003891 від 09.10.2018 року закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення , передбаченого ст. 286 КК України. Як вбачається з даної постанови, пішохід [PERSON] , грубо порушила вимоги п.п. 4.7,4.14 "а,б" ПДР України . Відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями водія [PERSON] та ДТП та наслідками, що настали в її результаті. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1069 від 25.10.2018 року [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді саден в області обличчя справа, кістей рук, колінних суглобів, рани тім`яно-скроневої області зліва, перелому лівої тім`яної та скроневої кістки злів з переходом на основу черепа , крововиливу над твердою мозковою оболонкою , забою головного мозку, перелому кісток тазу. Дані тілесні ушкодження відносятьяс до категорії тяжких тілесних ушкоджень з ознакою небезепеки для життя. На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, майнові інтереси страхувальника [PERSON] , пов`язані з забезпеченим автомобілем «Субару Форестер», державний номерний знак [NUMBER] , були застраховані у ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ/2888552. Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю становив 200 000 грн, розмір франшизи 1000 грн. , термівн дії зх 10.03.2018 по 09.03.2019 року. 13 травня 2019 позивач звернувся до ПрАТ СК «Інтер-Поліс» із заявою про відшкодування витрат на лікування [PERSON] , потерпілої в ДТП, яка мала місце 09.10.2018. 14 травня 2019 року йому надано відповідь, що Страховик не погоджував жодним чином ні з страхувальником, ні з потерпілою особою порядок, розмір та спосіб здійснення витрат у даному випадку, що на підставі ч.2 п. 36.4 ст. 36 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є підставою для відмови у квиплаті компенсації понесених витрат. Страхувальнику листом за № 2783 від 17.12.2018 року надано відповідь на заяву від 09.10.2018 року. З наведеного випливає, що страхувальник [PERSON] своєчасно повідомила страховика про ДТП, що сталася 09.10.2018 року - як страховий випадок. Оскільки вимоги Ухвали суду про забезпечення доказів від 20 листопада 2019 року, якою витребувано у СК "Інтер-поліс" матеріали страхової справи, згідно страхового полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № АМ/2888552, страхової події , яка відбулась 09.10.2018 року - відповідачем не виконані без повідомлення причин, незважаючи на неодноразове належне повідомлення судом, суд за положеннями ч.10 ст. 84 ЦПК України, здійснює розгляд справи за наявними в ній доказами, а також залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ. Так, позивачем суду надано копії чеків та квитанцій на придбання медичних препаратів та ліків на загальну суму 127 346,74 грн., з яких: - 7920 грн за придбання фіксаторів для тазових кісток від 09.10.2018 року; - 141,33 грн+ 677,70 грн +78,20+1584,34 грн+ 314,20 грн+54, 30 грн+152,96 грн+71,32 грн+526,07 грн+ 366,41 грн+ 7,55 грн - за придбання ліків 09 жовтня 2018 року ; - 66 грн + 683,82+2803,36+167,20+1457,55+122,59+35,25+9,00+35,25 - за придбання медичних препаратів та ліків 10 жовтня 2018 року; - 85,06+24,29+44,62+4122,27+472,92 +9,79 - за 11 жовтня 2018 року ; - 118,77 + 48,72+879,30+5080,79 - за 12.10.2018 року; - а також квитанції на придбання ліків від 22,23,24,30,31 жовтня 2018, 01,02,03,04,05,06,07,08,09,10,11,12,13,14 ,15,16 листопада 2018 року. За положеннями частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень чч.1 та 2 ст.509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст.11 цього кодексу. За загальним правилом, відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК). Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до ч. 3 ст. 1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених ч.1 ст. 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Із наведених вище норм чинного законодавства вбачається, що заподіяння шкоди ушкодженням здоров`я і, до того ж, джерелом підвищеної небезпеки презюмується протиправним. У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 та ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних-транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. У відповідності до п. 1.3 ст. 1 Закону, потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок ДТП з використанням транспортного засобу. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (п. 9.1. ст. 9 Закону). Страхові виплати згідно п. 9.4. цієї статті за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У відповідності до ст. 23.1 вказаного Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; У відповідності до ст. 24 Закону, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. У відповідності до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial