Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

01.11.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява від [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторія Володимирівна, в якій позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 05.04.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., зареєстрований в реєстрі за №16723, яким звернуто стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в розмірі 54 066,08 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 09 листопада 2012 року [PERSON] підписав Заяву № 001-09907-091112 в А Т «Дельта Банк» згідно Договору № 2000841873. Позивач вчасно сплачував відповідний кредит. Строк дії кредитування 50 місяців. 08 травтя 1021 року позивач отримав від Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторії Володимирівни постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.05.2021 року номер виконавчого провадження № 65330045, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанову про стягнення з боржника основної винагороди. Із постанови про відкриття виконавчого провадження Позивач дізнався, що Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем 05.04.2021 року вчинено Виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі № 16723, про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в розмірі 54 066,08 гривень. Вважає, що при вчиненні нотаріусом виконавчого напису було порушено вимоги чинного законодавста, якими унормована вказана процедура, зокрема нотаріусу не було надано оригінал договору за яким вчинено виконавчий напис, пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості, за якою нотаріусом вчинено спірний виконавчий напис. Посилаючись на викладене, представник позивача просив задовольнити його вимоги та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. 02.07.2021 року матеріали справи передано для розгляду судді Саламатіну О.В. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 05.07.2021 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження. 28 серпня 2021 року представник ТОВ "ФК "ЄАПБ" Чечельницька А.О. на адресу суду направила відзив на позовну заяву [PERSON] , в якій позов не визнала та просила відмовити у задоволенні, вказавши що 09 листопада 2012 року Позивач шляхом здійснення Пропозиції (оферти, у формі Заяви) Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» (далі по тексту - ПАТ «Дельта Банк», Первісний кредитор чи/або Банк) № 001-09907-091112 на умовах, визначених в цій Пропозиції та відповідно до Правил банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», затверджених рішенням Ради Директорів Банку від 20 березня 2013 р. протокол № 14 і Тарифів Банку, зазначених в п. 2.6. Частини 2. цієї Пропозиції, що є невід`ємною частиною цієї Пропозиції, уклав з Банком Договір на відкриття кредитної лінії на суму з лімітом 30 000 грн. (далі по тексту - Кредитний договір № 001 - 09907-091112 від 09 листопада 2012 року). 04 червня 2020 року між Акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі по тексту - АТ «Дельта Банк») та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір відступлення прав вимоги № 2254/К (далі по тексту - Договір відступлення прав вимоги), у відповідності до умов якого правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Дельта Банк» є ТОВ «ФК «ЄАПБ», в тому числі і за Кредитним договором №001-09907-091112 від 09.11.2012 . 05 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 16723, щодо стягнення з Позивача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 54066,08 грн. за період з 04 червня 2020 року по 31 березня 2021 року. Виходячи з наведеного Відповідач, вважає, що ним виконано вимоги передбачені п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгену Михайловичу вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису, а саме: 1) Оригінал кредитного договору та Розрахунок заборгованості за кредитним договором, а отже виконавчий написи, вчинений 05 квітня 2021 року приватним нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 16723, щодо стягнення з Позивач на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 54066,08 грн. та зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною. 28 серпня 2021 року на адресу суду позивач направив відповідь на відзив, вказавши, що він відзив містить обґрунтованих посилань щодо безпідставності позову чи його не обґрунтованості, відповідачем не надано ані позивачу, ані суду доказів того, що вчинений виконавчий напис виданий з дотримання вимог чинного законодавства, а тому позивач вважає, що наведені доводи відповідача є неаргументованими та безпідставними. Суд, дослідивши та перевіривши всі наявні докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 09 листопада 2012 року Позивач шляхом здійснення Пропозиції (оферти, у формі Заяви) Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» (далі по тексту - ПАТ «Дельта Банк», Первісний кредитор чи/або Банк) № 001-09907-091112 на умовах, визначених в цій Пропозиції та відповідно до Правил банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», затверджених рішенням Ради Директорів Банку від 20 березня 2013 р. протокол № 14 і Тарифів Банку, зазначених в п. 2.6. Частини 2. цієї Пропозиції, що є невід`ємною частиною цієї Пропозиції, уклав з Банком Договір на відкриття кредитної лінії на суму з лімітом 30 000 грн. (далі по тексту - Кредитний договір № 001 - 09907-091112 від 09 листопада 2012 року). 04 червня 2020 року між Акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі по тексту - АТ «Дельта Банк») та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір відступлення прав вимоги № 2254/К (далі по тексту - Договір відступлення прав вимоги), у відповідності до умов якого правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Дельта Банк» є ТОВ «ФК «ЄАПБ», в тому числі і за Кредитним договором №001-09907-091112 від 09.11.2012 . 05.04.2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено Виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі № 16723, про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в розмірі 54 066,08 гривень. 05 травня 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторії Володимирівни на підставі виконавчого напису за №16723, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем 05 квітня 2021 року, звернуто стягнення на зоробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в розмірі 54 066,08 грн. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012№ 296/5 (далі - Порядок). Відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. № 1172 (далі - Перелік), за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Відповідно до п. 3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Розрахунок боргу, здійснений банком щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах, річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. При цьому, ст. 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Хоча відповідач і зазначає, що нотаріусу було надано оригінал кредитного договору та розрахунок заборгованості, проте такі докази суду не надано, а відтак з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" зазначений у написі є безспірним. Крім того, позивач наполягає на тому, що було пропущено строк позовної давності за вказаною заборгованістю. Наведені обставини вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом у оскаржуваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернувся одразу до суду після початку стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечив розмір боргу, це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а як встановлено судом заборгованість не є безспірною. Враховуючи викладене,

Outcome: approved