Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

Позивач 24.01.2019 року звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (житловий будинок літ. "А" - ст. цегла, кр. шифером, має 72,6 кв.м житлової площі, при ньому є огорожа №1,2, навіс - літ. "Б"), укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований на Херсонській товарній біржі "АЛМАЗ" за №266 від 12 грудня 1997 року. В обгрунтування позову зазначила, що 12 грудня 1997 року між нею та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, за яким вона придбала у власність житловиу будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (житловий будинок літ. "А" - ст. цегла, кр. шифером, має 72,6 кв.м житлової площі, при ньому є огорожа №1,2, навіс - літ. "Б"), вказаний договір зареєстровано на Херсонській товарній біржі №Алмаз" за №266. Під час укладення договору вони дійшли згоди про всі його істотні умови та виконали зобов`язання одна перед одною. Після укладення договору нею було виконано всі умови договору, зокрема вона його оплатила, прийняла у власність та зареєструвала біржовий договір у КП "Херсонське міжміське бюро технічної інвентаризації". Однак, на даний час позбавлена можливості повною мірою користуватись спірним житловим будинком, так як вказаний вище договір купівлі-продажу не можливо посвідсити нотаріально, оскільки форма договору є недотриманою і несе за собою недійсність самого договору. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19.02.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.05.2019 р. закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подана заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавав. Представник третьої особи в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідив матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 12 грудня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (житловий будинок літ. "А" - ст. цегла, кр. шифером, має 72,6 кв.м житлової площі, при ньому є огорожа №1,2, навіс - літ. "Б"). Вказаний договір укладено на Херсонській товарній біржі "Алмаз", зареєстрований на товарній біржі в журналі реєстрації біржевих угод, реєстраційний №266; зареєстрований у Обласному об`єднані бюро технічної інвентаризації за №2253. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6504056272018 від 02.08.2018 р.; земельна ділянка з кадастровим номером № [NUMBER] , яка розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (арк. справи 5-10). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] 04.01.2000 р., що підтверджено відомостями паспорта громадянина України (арк. справи 11). Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме договір купівлі- продажу будинку було укладено 19 травня 1994 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української PCP в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 153 ЦК Української PCP 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Відповідно до ст. 224 ЦК Української PCP (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст. 227 ЦК Української PCP (в редакції 1963 р.) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК Української PCP (в редакції 1963 р.), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно ч.3 ст.9 ЖК України громадяни мають право придбати житло на біржових торгах. У відповідності зі ст. 12 Закону України «Про власність», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни набувають право власності в разі укладання угод, які не заборонені Законом. Таким чином, спірні правовідносини на момент їх виникнення були врегульовані різним чином одночасно нормами ЦК України (в редакції від 1963 року) та Законом України «Про товарну біржу», тобто існувала колізія норм права. Враховуючи доктрину пріоритетності спеціальних норм права над загальними, суд вважає, що на момент укладення та реєстрації позивачем на товарній біржі договору купівлі- продажу житлового будинку, слід було керуватися передусім нормами Закону України «Про товарну біржу», а тому нотаріальне посвідчення даного договору не було потрібне. В той же час, при укладанні договору купівлі-продажу будинку сторони керувались ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», де вказано, що угоди зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно ст. 41 Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним. Враховуючи вище викладене, зважаючи на те, що сторони за договором домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується договором купівлі-продажу від 12.12.1997 року, укладеним на товарній біржі "Алмаз", крім того, відбулося повне виконання договору, зазначене в даному конкретному випадку, виходячи з принципу розумності та справедливості, є підставою для визнання дійсним договору купівлі-продажу будинку. Таким чином, позов [PERSON] повністю знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і тому підлягає задоволенню. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 08 серпня 2019 року.

Outcome: approved