Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Відповідно до п.9 1.1 Розділу XIІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Позовна заява мотивована тим, що у 2001 році між [PERSON] та ПП «Агроекологія» був укладений договір оренди земельної діялнки площею 4.94 га., що розташована на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, строком на 6 років, яка належала йому на підставі державного акту серії Р3 № 668863. У 2008 році [PERSON] дізнався, що укладений ним договір оренди земельної діялнки було продовжено, самого договору чи додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки ніхто йому не надавав і він вважав, що договір продовжено на той самий строк, тобто на 6 років, на тих же самих умовах і тому не заперечував проти цього. За підрахунками [PERSON] строк дії договору оренди землі закінчився у 2014 році і він став цікавитись подальшою долею земельної ділянки, але ніякої інформації від ПП «Агроекологія» про подальшу долю земельнї ділянки не отримував. На початку 2015 року йому було передано екземпляр договору оренди землі від 15.01.2008 року, який виявили у поштовій скринці, ознайомившись з його текстом в пункті 8 зазначено, що договір укладений на 25 років. У кінці договору у графі орендодавець вказано [PERSON] і стоїть підпис, який не схожий на підпис, яким розписується [PERSON] Позивач стверджує, що даний договір він не підписував, окрім того в договорі мається відмітка про те, що він зареєстрований у Зіньківському районному відділі Полтавської філії ДП Центру ДЗК при Держкомземі України про, що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.07.2008 року за № 040855500265. Про підроблення договору оренди землі [PERSON] звернувся з заявою до Зіньківського відділення поліції Полтавської області. В ході розслідування кримінального провадження № 12016170170000318 від 09.08.2016 року за ч.1 ст.258 КК України було проведено криміналістичну почеркознавчу експертизу № 1574 від 29.08.2016 року якою було підтверджено, що підпис орендодавця на договорі оренди землі від 15.01.2008 року не належить [PERSON] Позивач [PERSON] особисто та його представник адвокат [PERSON] зверталися до ПП «Агроекологія» про надання інформації про порядок нарахування орендної плати та фактично виплачені кошти, але відповіді не отримали. На даний час позивач не має бажання мати будь-які договірні відносини з даним підприємством. За вищезазначених обставин позивач звернувся з позовом до суду в якому просив суд визнати недійсним договір оренди землі від 15.01.2008 року укладений між [PERSON] та приватним підприємством Агроекологія в особі директора [PERSON], зареєстрований у Зіньківському районному відділі Полтавської філії ДП Центру ДЗК при Держкомземі України 03.07.2008 року за № 040855500265, стягнути судовий збір та витрати за надання юридичної допомоги в сумі 2000 грн. Ухвалою суду від 30.11.2016 року відкрито провадження по справі ( т.1 а.с.29). Ухвалою суду від 29.05.2017 року в задоволенні заяви представника позивача [PERSON], адвоката [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до приватного підприємства Агроекологія, третя особа відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області про визнання правочину недійсним відмовлено ( т.1 а.с.101-102). Ухвалою суду від 27.12.2017 року прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання ( т.2 а.с.74). Ухвалою суду від 16.02.2018 року у задоволенні заяв від 06.11.2017 року\~та 06.12.2017 року представника відповідача приватного підприємства Агроекологія за довіреністю [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі № 530/1654/16-ц за позовом [PERSON] до приватного підприємства Агроекологія , третя особа відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області про визнання правочину недійсним відмовлено ( т.2 а.с.208-209). Ухвалою суду від 16.02.2018 року в задоволенні заяви від\~10.01.2018 року (т.2, а.с.85) представника відповідача приватного підприємства "Агроекологія" за довіреністю [PERSON] про розяснення судового рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до приватного підприємства Агроекологія , третя особа відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області про визнання правочину недійсним відмовлено ( т.2 а.с.210-211). Ухвалою суду від 16.02.2018 року в ухвалі Зіньківського районного суду Полтавської області від 30 листопада 2016 року про відкриття провадження у справі виправлено описку, помилково вказано в резолютивній її частині ухвала оскарженню не підлягає замінено на правильне: Ухвала може бути оскаржена у звязку з порушенням правил підсудності у встановлений законом строк і порядок, в іншій її частині ухвала оскарженню не підлягає. (т.2, а.с.212). Ухвалою суду від 16.02.2018 року в задоволенні заяв від \~09.01.2018 року (т.2,а.с.83) та 23.01.2018 року (т.2,а.с.100) представника відповідача приватного підприємства "Агроекологія" за довіреністю [PERSON] та генерального директора ПП Агроекологія [PERSON] про зупинення провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до приватного підприємства Агроекологія , третя особа відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області про визнання правочину недійсним відмовлено (т.2, а.с.213). Ухвалою суду від 16.02.2018 року в задоволенні заяви представника відповідача приватного підприємства "Агроекологія" за довіреністю [PERSON] про передачу цивільної справи за позовом [PERSON] до приватного підприємства Агроекологія , третя особа відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області про визнання правочину недійсним відмовлено (т.2, а.с.214). Ухвалою суду від 16.02.2018 року в задоволенні заяв від 13.02.2017 року, 28.03.2017 року, 23.01.2018 року та 24.01.2018 року представника відповідача [PERSON] підприємства "Агроекологія" за довіреністю [PERSON] та генерального директора ПП Агроекологія [PERSON] про зупинення провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до приватного підприємства Агроекологія , третя особа відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області про визнання правочину недійсним відмовлено (т.2, а.с.215). Ухвалою суду від 16.02.2018 року в задоволенні клопотань від 13.03.2017 року ( т.1, а.с.87), 28.03.2017 року (т.1, а.с.93), 23.01.2018 року (т.2, а.с.128-129) та 24.01.2018 року ( т.2, а.с.150) представника відповідача [PERSON] підприємства "Агроекологія" за довіреністю [PERSON] та генерального директора ПП «Агроекологія» [PERSON] про зупинення провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до приватного підприємства Агроекологія ,третя особа відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області про визнання правочину недійсним відмовлено (т.2, а.с.216-217). Ухвалою суду від 16.02.2018 року в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] підприємства "Агроекологія" за довіреністю [PERSON] та генерального директора ПП Агроекологія [PERSON] про залучення Зіньківської районної державної адміністрації в Полтавській області в якості третьої особи у цивільній справі за позовом [PERSON] до приватного підприємства Агроекологія , третя особа відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області про визнання правочину недійсним відмовлено ( т.2, а.с.218). \~Ухвалою суду від 16.02.2018 року в задоволенні заяв від 06.11.2017 року та 06.12.2017 року представника відповідача приватного підприємства Агроекологія за довіреністю [PERSON] про забезпечення позову заставою шляхом внесення позивачем на депозитний рахунок суду 190750 грн відмовлено ( т.2, а.с.219-220). Ухвалою суду від 16.02.2018 року в прийняті до провадження зустрічних позовних заяв ПП\~"Агроекологія"\~від 06.11.2017 року, 20.11.2017 року, 18.12.2017 року, 26.12.2017 року, 23.01.2018 року та 24.01.2018 року до [PERSON] про внесення змін до договору оренди землі відмовлено та повернуто ПП «Агроекологія» ( т.2, а.с.221). Ухвалою суду від 16.02.2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду ( т.2 а.с. 222). Ухвалою суду від 06.03.2018 року зупинено провадження по справі ( т.3, а.с.13). Ухвалою суду від 19.04.2018 року поновлено провадження по справі (т.3, а.с.97). Ухвалою суду від 19.04.2018 року в задоволенні заяв від 02.04.2018 року, 06.03.2018 року та 10.04.2018 року представника відповідача [PERSON] підприємства "Агроекологія" за довіреністю [PERSON] та генерального директора ПП Агроекологія [PERSON] про зупинення провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до приватного підприємства Агроекологія , третя особа відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області про визнання правочину недійсним відмовлено ( т.3, а.с 98 ). Ухвалою суду від 19.04.2018 року в ухвалі Зіньківського районного суду Полтавської області від 22.01.2018 року виправлено описку, помилково вказано назву вулиці Хорилова замінено на правильну Хорива. В задоволенні заяв ПП Агроекології від 06.03.2018 року (т.3 а.с.3,37) про внесення виправлень в ухвалі суду від 16.02.1018 року відмовлено (т.3, а.с.99). Ухвалою суду від 19.04.2018 року зустрічну позовну заяву ПП\~"Агроекологія"\~від 02.04.2018 року до [PERSON] про внесення змін до договору оренди землі - повернуто ПП «Агроекологія»(т.3, а.с.100). Ухвалою суду від 20.04.2018 року в задоволенні клопотання представника відповідача приватного підприємства "Агроекологія" за довіреністю [PERSON] про зупинення провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до приватного підприємства Агроекологія , третя особа відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області про визнання правочину недійсним відмовлено (т.3, а.с. 101). В судовому засіданні представник позивача [PERSON],адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, послались на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача приватного підприємства Агроекологія в судове засідання 20.04.2018 року не з'явився, 19.04.2018 року був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, під час розгляду справи в режимі відеоконференції з Подільським районним судом м. Київа, про причини неявки суд не повідомив, подав до суду відзив (т.2,а.с.63-66,135-141), а тому суд визнає неявку представника відповідача неповажною та розцінює дії представника відповідача як зловживання своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи, його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, відповідач є юридичною особою, має не одного представника, а тому відповідно до положень\~ст. 223 ЦПК України, суд\~вирішив розглядати справи без участі представника відповідача, за наявними у справі доказами, представник третьої особи відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], адвоката [PERSON], оглянувши матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 серпня 2016 року за №12016170170000318 щодо підроблення підпису [PERSON] у договорі оренди земельної ділянки в 2008 року укладеного із ПП «Агроекологія», дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, оглянувши оригінал договору оренди від 15.01.2008 року укладеного між [PERSON] та приватним підприємством Агроекологія в особі директора [PERSON], зареєстрований у Зіньківському районному відділі Полтавської філії ДП Центру ДЗК при Держкомземі України 03.07.2008 року за № 040855500265, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до приватного підприємства Агроекологія , третя особа відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області про визнання правочину недійсним підлягають до задоволення з наступних підстав. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що 15.01.2008 року між приватним підприємством Агроекологія та [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки, загальною площею 4.94 га., яка розташована на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області строком на двадцять пять років, який 03.07.2008 року зареєстрований Зіньківським районним відділом Полтавської регіональної філії ДП Центр ДЗК при Держкомземі України про, що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 040855500265 (т.1 а.с.9-10). [PERSON] народився 09.06.1981 року в селі Ставкове Зіньківського району Полтавської області (т.1 а.с.5-6). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 668863 [PERSON] належить земельна ділянка площею 4.94 га. передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області (т.1а.с.8). Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно ст.ст.116, 125 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Відповідно до ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Частиною 1 ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди є, зокрема: об'єкт оренди; строк дії договору оренди. За ст.16 Закону України «Про оренду землі» - укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Згідно\~ст.18 Закону України «Про оренду землі»\~та ч.2\~ст.125 ЗК України, договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації.\~Стаття 20 Закону України «Про оренду землі»\~зазначає, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України встановлено: «1. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.» Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено: «1. Відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як вбачається з матеріалів справи спірний договір зареєстрований у Зіньківському районному відділі Полтавської РФ ДП «Центру ДЗК при Держкомземі України» 03.07.2008 року за № 040855500265. Відповідно до п. 8 договору про оренду землі від 15 січня 2008 року він укладений терміном на 25 років. В оригіналі висновку експерта № 1574 від 29 серпня 2016 року ( дослідженого в судовому засіданні) по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09 серпня 2016 року за №12016170170000318 щодо обставин справи зазначено, що 09 серпня 2016 року до Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області надійшла письмова заява від [PERSON] жителя [INFO] з приводу того, що невідома особа підробила його підпис у договорі оренди земельної ділянки від 2008 року, укладеного із ПП «Агроекологія». У висновку вказано, що підпис у графі «орендодавець», що на зворотній стороні 2 аркуша договору оренди землі від 15 січня 2008 року на імя орендодавця [PERSON] виконаний не [PERSON], а іншою особою ( кримінальне провадження №12016170170000318 а.с. 172-175). Обгрунтовуючи позов, [PERSON] посилався на те, що у 2008 році він довідався, що договір оренди був продовжений без його відома, так як жодних документів він не підписував, проте вважав, що договір продовжено на той самий строк, тобто на 6 років, і на тих самих умовах, а тому проти нього не заперечував та отримував орендну плату. Разом з тим, заперечуючи проти задоволення позову, відповідач просив відмовити у задоволенні позову, зокрема й з підстав пропуску позивачем строку позовної давності (т.1 а.с.58, 108,т.2 а.с.101-105, 153-155). Згідно із ч.1\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 3\~ст. 203 ЦК України\~волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Відповідно до ч. 1\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6\~ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 13 Закону України «Про оренду землі»\~(далі\~Закон) договір оренди землі\~це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі та за бажанням сторін може бути посвідчений нотаріально. Договір оренди землі (у редакції Закону, чинного на момент укладення спірного договору) набирає чинності з моменту його державної реєстрації (ст..ст. 14, 18, 20 Закону). Оскільки встановлено, що договір оренди землі, укладений від імені позивача, підписаний не ним, а іншою особою, тобто, спірний договір був укладений без волевиявлення [PERSON] він має бути визнаний недійсним відповідно до ч. 3 ст.\~203\~та ч. 1 ст.\~215 ЦК України. Крім того, відповідно до ч. 1\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності повязане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з обєктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обовязок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на позивача. Перебіг позовної давності за вимогами про визнання недійсним правочину починається за загальними правилами, визначеними у частині першій статті 261 ЦК України, тобто від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про вчинення цього правочину. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року у справі №6-75 цс 15 та від 16 вересня 2015 року у праві № 6~68цс15, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права на підставі положень ст. 360- 7 ЦПК України. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне прав правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду післ закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосуванн строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обовязку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Суд дослідивши матеріали цивільної справи та оглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження №12016170170000318 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09 серпня 2016 року по факту письмової заяви від [PERSON], жителя [INFO] з приводу того, що невідома особа підробила його підпис у договорі оренди земельної ділянки від 2008 року, оглянувши оригінал висновку експерта № 1574 від 29 серпня 2016 року по кримінальному провадженню №12016170170000318 по письмовій заяві [PERSON] з приводу того, що невідома особа підробила його підпис у договорі оренди земельної ділянки в 2008 року укладеного із ПП «Агроекологія». У висновку вказано, що підпис у графі «орендодавець», що на зворотній стороні 2 аркуша договору оренди землі від 15 січня 2008 року на імя орендодавця [PERSON] виконаний не [PERSON], а іншою особою (кримінальне провадження а.с. 172-175) встановив, що позивач дізнався про порушення свого права, тобто про наявність спірного договору оренди, лише у 2015 році, після встановлення даних обставин [PERSON], звернувся 29.11.2016 року з позовом до суду, отже 2015 рік в розумінні частини першої\~статті 261 ЦК України\~є моментом початку перебігу строку позовної давності, а тому підстав для застосування строку позовної давності не має. Посилання відповідача на те, що початок перебігу строку позовної давності необхідно обчислювати з моменту укладення спірного договору, суд оцінює критично, так як позивач [PERSON] до 2008 року отримував плату за користування землею, вважаючи що його договір пролонгований, на той самий термін. Аналогічна правова позиції міститься в постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року по справі 6-48цс15. Крім цього в матеріалах справи містяться клопотання відповідача про подання оригіналів доказів ( т.1 а.с. 30,92, т.2 а.с. 133-134,158) відповідно до яких він просить зобовязати позивача надати оригінали всіх доказів, на які посилається позивач в обґрунтування заявленого позову, в тому числі оригінал спірного договору оренди землі, оригінал інформації про доходи позивача з державної податкової служби України, оригінал квитанції про сплату адвокатських послуг та докази сплати адвокатом податків з отриманого від позивача гонорару. Проте, як вбачається з матеріалів справи та матеріалів кримінального провадження №12016170170000318 висновок експерта від 29 серпня 2016 року був виготовлений по кримінальному провадженню, а тому міститься саме в матеріалах кримінального провадження, а не в позивача особисто. Безпідставними є доводи ПП «Агроекологія» стосовно того, що при проведенні експертизи він був позбавлений можливості надати свої доводи, міркування та докази для проведення дослідження, а також надати на вирішення експерту питання, які мають виключне значення для правильного вирішення спору, оскільки дані посилання самі по собі не ставлять під сумнів висновок експерта, тоді як доказів того, що даний висновок є хибним суду надано не було, самим відповідачем, на спростування вимог позивача та наданих ним доказів, клопотання про проведення почеркознавчої експертизи відповідачем не заявлялося. Як вже зазначалося, відповідно до ч. 1\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6\~ст. 203 цього Кодексу. В правових попозиції Верховного Суду України від 25 травня 2016 року по справі № 6-2612цс16,\~ст. 241 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину. Отже, вказана стаття презюмує наявність у представника певного обсягу повноважень, належним чином та у встановленому порядку наданих йому особою, яку він представляє, а також встановлює випадки й умови набуття чинності правочином, вчиненим від імені довірителя його представником, коли останній перевищив обсяг наданих йому повноважень. За таких обставин\~ця норма\~ЦК Українине може бути застосована до правовідносин, коли правочин укладений від імені особи іншою особою, яка взагалі не була уповноважена на таке представництво і не мала жодних повноважень діяти від імені свого довірителя, а отже, не могла їх і перевищити. Таким чином, укладення угод, у даному випадку, не може свідчити про схвалення оспорюваного договору, який підписано від імені [PERSON] невідомою особою, яка не мала на те жодних повноважень. Крім цього, суд звертає увагу, що дійсність угод не є предметом позову. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що позивач не мав обєктивну можливість дізнатися про порушення свого права до отримання копії висновку експерта № 1574 від 29 серпня 2016 року по кримінальному провадженню, тому наявність підстав для визнання незаконним оспорюваного договору з огляду на презумпцію можливості та обовязку особи знати про стан своїх майнових прав у разі недоведення протилежного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до приватного підприємства Агроекологія ,третя особа відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області про визнання правочину недійсним підлягають до задоволення. Позивачем по справі було понесено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. (т 1,а.с.1). Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покадаються на відповідача. Що стосується стягнення витрат на користь позивача за професійну правничу допомогу то суд виходить з наступного: Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» п. 47, 48 також роз'яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями\~8,\~59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у статті\~133, статтях\~137,\~141 ЦПК України. Витрати на правничу допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правовничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Також, відповідно до абз. 5 п. 3.1 та п. 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року (Справа N 1-23/2009) конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість. Серед функцій такого права у суспільстві слід окремо виділити превентивну, яка не тільки сприяє правомірному здійсненню особою своїх прав і свобод, а й, насамперед, спрямована на попередження можливих порушень чи незаконних обмежень прав і свобод людини і громадянина з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Відповідно до\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»(далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до частин першої та другої статті 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Так, аналізуючи норми чинного законодавства та встановленні по справі обставини, враховуючи, що [PERSON] скориставсь своїм правом, на правову допомогу, та уклав договір з адвокатом (Ордер серія ПТ № 092252) № 73 від 17 жовтня 2016 року, в якому зазначено обсяг та форми надання правовничої допомоги, розмір витрат на оплату такої допомоги з яким погодився позивач, у звязку із складністю справи, значний проміжок часу судового розгляду ( справа перебувала на розгляді з 29.11.2016 року), обставини щодо сплати клієнтом адвокату коштів в розмірі 2000 гривень за професійну правничу допомогу які підтверджуються квитанцією №73 від 17.10.2016 року. За таких підстав витрати за надання професійної правничої допомоги підлягають задоволенню. На підстав викладено та

Outcome: approved