Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

26\~квітня 2021\~року адвокат\~Коваль О.Ю.,\~який дії\~в інтересах\~позивача [PERSON] \~на підставі\~ордеру на\~надання правничої\~(правової)\~допомоги серії\~АХ №1049350\~від 26\~квітня 2021\~року,\~звернувся до\~суду з\~позовною заявою\~до ТОВ\~"РОСВЕН\~ІНВЕСТ УКРАЇНА",\~треті особи:\~приватний нотаріус\~Житомирського міського\~нотаріального округу\~Житомирської області\~Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський О.В., в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 01 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Гораєм О.С., зареєстрований в реєстрі за №17727, про стягнення зі [PERSON] на користь ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" заборгованості у розмірі 19353 грн. 40 коп. за кредитним договором від 25 жовтня 2011 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», а також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1362 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 01 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис №17727 про стягнення зі [PERSON] на користь ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" заборгованості у розмірі 19353 грн. 40 коп. за кредитним договором від 25 жовтня 2011 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк». Вважає, що вказаний виконавчий напис вчинений з порушенням норм чинного законодавства, оскільки вчинений після спливу строків позовної давності. Крім того зазначає, що станом на дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору та за умови подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Зазначив, що факт неподання відповідачем документів на підтвердження безспірної заборгованості позивача, враховуючи наявність заперечень позивача щодо розміру боргових зобов`язань перед відповідачем, свідчить про недотримання умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 27 квітня 2021 року задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 30 квітня 2021 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання по справі. Ухвалою Червонозаводського\~районного суду\~м.Харкова\~від 25\~травня 2021\~року задоволено клопотання представника позивача та залучено приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського Олега Володимировича до участі в цивільній справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23 червня 2021 року клопотання представника позивача про витребування доказів залишено без розгляду продовжено строк проведення підготовчого провадження. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 27 липня 2021 року за клопотанням представника позивача витребувано у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського Олега Володимировича для огляду у судовому засіданні оригінали матеріалів виконавчого провадження №64627788 та належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №64627788 для долучення до матеріалів справи. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харків від 20 вересня 2021 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явився, про місце, день та час судового розгляду був повідомлений своєчасно та належним чином. Представник позивача - адвокат Коваль О.Ю. у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив проводити судове засідання за його відсутності та відсутності позивача, а також просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача - ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, про місце, день та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Правом на подання відзиву не скористався. Третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О.С. у судове засідання не з`явився, про місце, день та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський О.В. у судове засідання не з`явився, про місце, день та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Суд встановив, що 01 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис за реєстровим №17727, яким зі [PERSON] стягнуто на користь ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" заборгованість у сумі 19353 грн. 40 коп. за кредитним договором від 25 жовтня 2011 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк». З матеріалів справи слідує, що вказаний виконавчий напис було пред`явлено для примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. та на підставі нього приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження №64627788. 03 березня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. в рамках виконавчого провадження №64627788 винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] , яка 03 березня 2021 року була направлена до виконання бухгалтеру ДУ «Диканівська виправна колонія (№12). Отже, спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Положеннями ст. 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно зі ст. 42 Закону України «Про нотаріат» на момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок), затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 Глави 16 Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік). Так, п.2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку, в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014, було встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто саме вказані зміни до Переліку дозволяли кредиторам звертатися до нотаріуса для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, оформленими не тільки в нотаріальному порядку, але і в простій письмовій формі. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині з моменту її прийняття. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 01 лютого 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. З аналізу викладеного слідує, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, в якій у п.1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З аналізу вказаних положень також слідує, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Отже, суд має встановити, що відповідачем нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не завжди свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Тому, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Саме така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 02 липня 2019 року по справі №916/3006/19. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 по справі №645/1979/15-ц сформульований правовий висновок про те, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушення порядку повідомлення боржника про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач заперечує щодо розміру заборгованості перед відповідачем, у зв`язку з чим представником позивача були направлені адвокатські запити з метою витребування доказів та подано до суду клопотання про витребування відповідних доказів. Ухвали суду від 30 квітня 2021 року про витребування у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. належним чином засвідчених копій документів, на підставі яких ним було вчинено виконавчий напис, реєстровий номер №17727 від 01 лютого 2021 року про стягнення зі [PERSON] на користь ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" заборгованості у розмірі 19353 грн. 40 коп. за кредитним договором від 25 жовтня 2011 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк» та ухвала суду від 27 липня 2021 року про витребування у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. для огляду у судовому засіданні оригінали матеріалів виконавчого провадження №64627788 виконані не були. Зі змісту листа в.о. заступника начальника міжрегіонального управління у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Ковальського М. слідує, що на підставі наказу Міністерства юстиції України №727/5 від 24 лютого 2021 року свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 26 грудня 2011 року за №8679 на ім`я [PERSON] анульовано, на підставі наказу Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) №58/09 від 25 лютого 2021 року нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича припинено з 25 лютого 2021 року. З листа також вбачається, що відповідно до повідомлення Житомирського обласного державного нотаріального архіву станом на 29 червня 2021 року документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса громадянином [PERSON] до нотаріального архіву не передавалися, у зв`язку з чим вжити заходів з метою забезпечення виконання ухвали по справі №646/2739/21 не вбачається можливим. Як слідує з листа директора Департаменту державної виконавчої служби Кисельова М. діяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. неодноразово була зупинена, останній раз на підставі наказу Міністерства юстиції України №4170/5 «Про зупинення діяльності приватного виконавця Табінського О.В.» від 01 грудня 2020 року, у зв`язку із застосуванням до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності строком на два місяці. Інформація щодо зазначеного наказу внесено до Єдиного реєстру 03 червня 2021 року. Крім того, зі змісту вказаного листа вбачається, що у Міністерства юстиції відсутні повноваження щодо витребування у приватного виконавця копій матеріалів виконавчого провадження для подальшої передачі їх учасникам виконавчого провадження, а також відсутня інформація щодо заміщення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. іншим приватним виконавцем. Отже, витребувати матеріали нотаріальної справи щодо виконавчого напису №17727, вчиненого 01 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Гораєм О.С., про стягнення зі [PERSON] на користь ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" заборгованості у розмірі 19353 грн. 40 коп. за кредитним договором від 25 жовтня 2011 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк» та матеріали виконавчого провадження №64627788, відкритого на підставі вказаного виконавчого напису, не вбачається можливим. Суд також враховує, що відповідач по справі своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заперечень щодо заявлених позивачем вимог та доказів на спростування викладених у позовній заяві доводів не подавав. З урахуванням вказаних обставин, суд приймає рішення на підставі доказів, наявних у матеріалах справи. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Крім цього, із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій, зазначені у написі, є безспірними. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, не витребував від стягувача додаткових документів, вчинив виконавчий напис в порушення норм ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Разом з тим, твердження позивача стосовно порушення відповідачем строку звернення до приватного нотаріусу з метою вчинення виконавчого напису є необґрунтованим, з огляду на таке таке. За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, у тому числі за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Однак, заявляючи вимогу щодо спливу строків позовної давності, позивач не долучив до матеріалів справи копію кредитного договору від 25 жовтня 2011 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», який став підставою для вчинення спірного виконавчого напису, у зв`язку з чим неможливо встановити строк дії вказаного кредитного договору, час коли у відповідача виникло право вимоги та з якого часу повинен обчислюватися строк позовної давності. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідач, не подаючи відповідний доказ, не спростовує в такий спосіб твердження позивача. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, судом не встановлено факту отримання позивачем повідомлення про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Також відсутні належні докази, які підтверджуть, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису було передано належне підтвердження заборгованості. З матеріалів, неможливо встановити, яка сума заборгованості була на момент укладення договору про відступлення права вимоги. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов і взагалі свою позицію щодо позовних вимог не висловив, а отже обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не спростував. На вимогу суду про витребування доказів не було надано жодного документу. Отже, твердження позивача відповідачем по справі не спростовані, що з огляду на положення ст.ст. 12, 81, 84 ЦПК України надає суду підстави зробити висновок про обгрунтованість заявлених позивачем вимог. За таких обставин у суду відсутні підстави вважати, що заборгованість позивача перед відповідачем на час винесення оскаржуваного виконавчого напису була безспірною. Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 908 гривень та по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved