Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», від імені якого діє представник за довіреністю [PERSON], звернувся з позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначив, що 22.08.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк»», (найменування змінено на АТ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11031213000. Відповідно до п.1.1. Кредитного договору Банк зобов'язався надати Позичальнику, кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті в сумі 29 701,98 (двадцять дев'ять тисяч сімсот один) швейцарських франків 98 сантімо, що дорівнює еквіваленту 122 761,19 (сто двадцять дві тисячі сімсот шістдесят одна) гривня 19 копійок за курсом НБУ на день укладення цього Договору, а Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у договорі. Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 2 до Договору про надання споживчого кредиту № 11031213000 сторони дійшли згоди, що Банк зобов'язується надавати Позичальнику, а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит у валютах, вказаних в Додатковій угоді, у формі кредитної лінії з лімітом кредитної лінії, встановленим в базовій валюті, що дорівнює 456 668,98 (чотириста п'ятдесят шість тисяч шістсот шістдесят вісім) гривень 98 копійок. у порядку і на умовах, зазначених у Договорі та Додатковій угоді. В дату укладення Додаткової угоди Позичальнику надається транш в національній валюті в розмірі 228 334,48 (двісті двадцять вісім тисяч триста тридцять чотири) гривень 48 копійок в межах ліміту кредитної лінії. З метою забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором, Банком б)до укладено: Договір іпотеки № 19797 від 22 серпня 2006 року з [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Швидкою І.М та зареєстрованого за № 2379, в реєстрі заборон за № 2380, за умовами якого Відповідач передав в іпотеку наступне нерухоме майно: житловий будинок та земельну ділянку, що знаходите я за адресою [ADDRESS], та є власністю Іпотекодавця на піде ті; і договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки посвідченого 22 серпня 2006 р ч приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Швидкою І.М. за реєстровим № 2. ' є зареєстрованого в Державний реєстр правочинів за реєстраційним номером 1520214. і немає жодних договірних змін строків позовної давності, щодо правочинів на підставі яких Іпотекодавець отримав право власності на Предмет іпотеки. 25 серпня 2011 року між AT «УкрСиббанк» (Іпотекотримач) та [PERSON] (Іпотекодавець) було укладено Договір про внесення змін № 1 до Договору Іпотеки № 19797. В цьому договорі про внесення змін № 1 визначається вартість предмету іпотеки, з якою погодились Сторони, з розмірі 161 856,00 (сто шістдесят одна тисяча вісімсот п'ятдесят шість) гривень 00 копійок, також, що Предмет іпотеки є забезпеченням виконання грошових зобов'язань в повному обсязі. Договір про внесення змін № 1 посвідчено приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Швидкою І.М., зареєстровано в реєстрі за № 1701. За користування кредитними коштами Відповідач зобов'язався сплатити проценти у розмірі 11,99% річних починаючи з 25 серпня 2012 року. Проценти нараховуються та сплачуються в порядку, передбаченому п.6 Додаткової угоди № 2 до Договору про надання кредиту № 11031213000. Банк виконав свої зобов'язання за Кредитним договором, проте, всупечер умов кредитного договору, Відповідач не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам з листопада 2012 року, чим тривалий час порушує взяті на себе договірні зобов'язання. 21.09.2015 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмежною відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» було укладено Договір факторингу № 27, відповідно до якого право грошової вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 11031213000 від 22 серпня 2006 року укладеним між «УкрСиббанк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». Заборгованість Відповідача перед Позивачем за Кредитним договором по поверненню коштів та сплаті процентів станом на 21 вересня 2015 року становить 212 149,40 (двісті дванадци і ь тисяч сто сорок дев'ять) гривень 40 копійок, з яких, з яких: 171 250,96 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 40 898,44 грн. - заборгованість по відсоткам. Станом на дату подачі позову, заборгованість за кредитним договором не погашена. За умовами Розділу 4 Договору іпотеки, Іпотекодержатель має право звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі порушення Іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим Договором. Звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання у відповідності до умов цього Договору та Закону України «Про іпотеку». Підпунктом 5.2. визначено спосіб звернення стягнення па Предмет іпотеки шляхом отримання Іпотекодержателем права продати Предмет іпотеки будь-якій особі. Просить суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту № 11031213000 від 22 серпня 2006 р., укладеним з «УкрСиббанк») перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» в розмірі 212 149,40 (двісті дванадцять тисяч сто сорок дев'ять) гривень 40 копійок (з яких: 171 250,96 грн. - заборгованість по тілу кредиту 40 898,44 грн. - заборгованість по відсоткам), звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок та земельну ділянку, що знаходится за адресою [ADDRESS], та є власністю Іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки посвідченого 22 серпня 2006 року, приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Швидкою І.М. за реєстровим № 2374, зареєстрованого в Державний реєстр правочинів за реєстраційним номером 1520214, шляхом надання Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» права на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, за ціною 161 856,00 (сто шістдесят одна тисяча вісімсот п'ятдесят шість гривень) 00 копійок. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до початку судового засідання до суду надійшла письмова заява, згідно якої він просив справу розглянути без його участі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував. Додатково просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані з публікацією оголошення в газеті про виклик відповідача у розмірі 420,00 грн. (а.с. 87). Відповідач в судове засідання не з'явився, причина неявки відповідача суду невідома. Про дату та час судових засідань відповідач повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик в газеті «Урядовий кур'єр» та на офіційному веб-сайті Сватівського районного суду Луганської області.(а.с. 88-89, 94). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, вважає за необхідне повністю задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними позовних вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Судовим розглядом встановлено, що 15.11.2006 року між АКБ «УкрСиббанк»», (найменування змінено на АТ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11031213000. Відповідно до п.1.1. Кредитного договору Банк зобов'язався надати Позичальнику, кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті в сумі 29 701,98 (двадцять дев'ять тисяч сімсот один) швейцарських франків 98 сантімо, що дорівнює еквіваленту 122 761,19 (сто двадцять дві тисячі сімсот шістдесят одна) гривня 19 копійок за курсом НБУ на день укладення цього Договору, а Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у договорі. Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 2 до Договору про надання споживчого кредиту № 11031213000 сторони дійшли згоди, що Банк зобов'язується надавати Позичальнику, а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит у валютах, вказаних в Додатковій угоді, у формі кредитної лінії з лімітом кредитної лінії, встановленим в базовій валюті, що дорівнює 456 668,98 (чотириста п'ятдесят шість тисяч шістсот шістдесят вісім) гривень 98 копійок. у порядку і на умовах, зазначених у Договорі та Додатковій угоді. В дату укладення Додаткової угоди Позичальнику надається транш в національній валюті в розмірі 228 334,48 (двісті двадцять вісім тисяч триста тридцять чотири) гривень 48 копійок в межах ліміту кредитної лінії. Відповідно до п. 6. Додаткової угоди № 2 та Договору про внесення змін до договору іпотеки № 30573 Сторони домовилися, що за використання кредитних коштів за Договором: - з 25 серпня 2012 року Відповідач зобов'язався сплатити проценти у розмірі 11,99%. (а.с. 4-19). З метою забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором, Банком було укладено: Договір іпотеки від 22 серпня 2006 року з [PERSON] (Іпотекодавець), посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Швидкою І.М. та зареєстрованого за № 2379, в реєстрі заборон за № 2380 (далі по тексту - Договір іпотеки), за умовами якого відповідач передав в іпотеку наступне нерухоме майно: житловий будинок та земельну ділянку, що знаходите я за адресою [ADDRESS], та є власніс тю Іпотекодавця на піде ті; і договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки посвідченого 22 серпня 2006 р ч приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Швидкою І.М. за реєстровим № 2. ' є зареєстрованого в Державний реєстр правочинів за реєстраційним номером 1520214. і немає жодних договірних змін строків позовної давності щодо правочинів, на підставі яких Іпотекодавець набув право власності на Предмет іпотеки. 25 серпня 2011 року між AT «УкрСиббанк» (Іпотекотримач) та [PERSON] (Іпотекодавець) було укладено Договір про внесення змін № 1 до Договору Іпотеки № 19797. В цьому договорі про внесення змін № 1 визначається вартість предмету іпотеки, з якою погодились Сторони, з розмірі 161 856,00 (сто шістдесят одна тисяча вісімсот п'ятдесят шість) гривень 00 копійок, також, що Предмет іпотеки є забезпеченням виконання грошових зобов'язань в повному обсязі За користування кредитними коштами Відповідач зобов'язався сплатити проценти у розмірі 11,99% річних. Проценти нараховуються та сплачуються в порядку, передбаченому п.6 Додаткової угоди № 2 до Договору про надання кредиту № 11031213000 (а.с.20-27). 21.09.2015 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (далі - AT «УкрСиббанк») та 1 овариством з обмежною відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (далі - ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ») було укладено Договір факторингу № 27, відповідно до якого право грошової вимої н за Договором про надання споживчого кредиту № 11031213000 від 22 серпня 2006 року укладеним між AT «УкрСиббанк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (а.с. 28-32). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до п.1.4 договору іпотеки предметом іпотеки є двокімнатна квартира, загальною площею 74,1 кв.м., що знаходиться за адресою: житловий будинок та земельну ділянку, що знаходите я за адресою [ADDRESS], та є власніс тю Іпотекодавця на піде ті; і договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки посвідченого 22 серпня 2006 р ч приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Швидкою І.М. за реєстровим № 2. ' є зареєстрованого в Державний реєстр правочинів за реєстраційним номером 1520214. Згідно з п.1.1 договору іпотеки за домовленістю сторін вартість предмета іпотеки на момент укладання цього договору складає 161856,00 грн. За умовами Розділу 4 Договору іпотеки, Іпотекодержатель має право звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі порушення Іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим Договором. Звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання у відповідності до умов цього Договору та Закону України «Про іпотеку». Підпунктом 5.2. визначено спосіб звернення стягнення па Предмет іпотеки шляхом отримання Іпотекодержателем права продати Предмет іпотеки будь-якій особі. Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього закону. За змістом ст.589, 590 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись на підставі рішення суду, а право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням щляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання та неналежного виконання боржником основного зобовязання. Як було встановлено судом, відповідач [PERSON] належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 21 вересня 2015 року становить 212 149,40 (двісті дванадци і ь тисяч сто сорок дев'ять) гривень 40 копійок, з яких: 171 250,96 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 40 898,44 грн. - заборгованість по відсоткам. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність у даному випадку права позивача на звернення до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки невиконання відповідачем належним чином взятих на себе зобов'язань за кредитним договором привело до утворення вищевказаної заборгованості. Відповідно до ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем ііпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей видмайна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предметаіпотеки та звичайною ціною на нього. Статтею 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Зазначені вимоги, викладені у Правовій позиції Верховного суду України від 02.11.2016 року №6-1923цс15, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування. Вирішуючи питання щодо ціни предмета іпотеки суд виходить з того, що ціна предмета іпотеки встановлюється в самому договорі відповідно до ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним субєктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. За таких обставин суд вважає за можливе визначити ціну предмета іпотеки в сумі 161856,00 грн, оскільки саме ця сума була погоджена сторонами за Договором про внесення змін № 1 до Договору Іпотеки № 19797 від 25.08.2011 року. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] проживає на території де проводиться антитерористична операція і майно, яке є предметом іпотеки знаходиться на території, де проводиться антитерористична операція. 15 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції". Відповідно до ст.9 вказаного закону протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - суб'єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об'єкти), статей 41, 43 - 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України "Про іпотеку" Зазначеним Законом визначено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13.04.2014 р., Указом Президента України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 р. №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить м. Луганськ. В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Луганськ. Отже, враховуючи приписи ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669-VII від 02.09.2014 р., а також норми ст. 217 ЦПК України, суд вважає, що дане рішення не підлягає виконанню на час дії Закону України № 1669-УП від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». При цьому суд зазначає, що зупинення дії закону не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати його (відчужувати без згоди власника). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з оригіналом платіжного доручення №1805370 від 02.02.2017 року позивачем був сплачений судовий збір в сумі 3182,24 грн. та згідно рахунку № 10280 від 28.07.2017 р. 420,00 грн. витрат, пов'язаних з публікацією оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» про виклик відповідача. За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3182,24 грн. та судові витрати, пов'язані з публікацією оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» у розмірі 420,00 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 575, 589,590, 1049,1054 ЦК України, ст.ст.33,38,39 Закону України «Про іпотеку», Постановою Верховного суду України від 02.11.2016 року у справі №66-1923цс15,

Outcome: approved