Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

26.03.2014 року позивач [PERSON] звернувся в суд із позовjv до МПП "Юр-Транс" про стягнення вартості частини майна підприємства. В обгрунтування позовної заяви покликається на те, що згідно статуту від 01.02.2010 року МПП "Юр-Транс" діє на основі приватної власності його засновників [PERSON] та [PERSON], за рахунок якої утворено статутний фонд підприємства в розмірі 320 279 грн., який належить засновникам в рівних частках. Оскільки МПП "Юр-Транс" є корпоративним підприємством, то позивач володіє відповідним обсягом корпоративних прав. Однак у 2013 році [PERSON] прийнято рішення про вихід із підприємства, а тому наполягає на визначенні вартості частки майна, належної до сплати йому у зв'язку з виходом з МПП "Юр-Транс", виходячи з (дійсної) ринкової вартості майна цього підприємства. Зокрема, згідно даних Управління ДАІ ГУМВСУ у Львівській області за МПП "Юр-Транс" зареєстровані наступні транспортні засоби: ПП KOGEL SN 24 (1997), д.н.з ВС 0145 ХХ, № шас. WK0SN0024V7180085; KRONE SDP 27 (1999), д.н.з. ВС 5193 ХХ, № шас. WKESDP27000V04151; DAF TE 95 XF 430 (1999)д.н.з. ВС 4812 АО, № шас. XLRTE47XS0E501905; DAF TE 95XF 430 (2000), д.н.з. ВС 4124 ВВ, №шас. XLRTE47XS0E525814; ПР KRONE SDP 27 (2003), д.н.з. ВС 1817 ХХ, №шас. WKESDP27011393415; DAF XF 95.430 (2003), д.н.з. ВС 6417 СІ, № шас. XLRTE47XS0E613973; ПР KRONE SDP 27(2004), д.н.з. ВС 6703 ХТ, №шас. WKESDP27011496699; ПР SCHMITZ (2003), д.н.з. ВС 7888 ХТ, № шас. WSMS6980000514630; DAF XF 95.430 (2004), д.н.з. ВС 9098 СМ, № шас. XLRTE47XS0E646597; VOLVO FH 12.420 (2005), д.н.з. ВС 4945 СО, № шас. YV2A4CFA33A569665; загальна ринкова вартість даних транспортних засобів становить 1868 500 грн., розмір частки позивача у статутному фонді становить 160139,50 грн., що складає 50% статутного фонду. Враховуючи викладене, вартість частки, що підлягає стягненню з МПП "Юр-Транс" в користь позивача у зв'язку з його виходом з підприємства становитиме на його думку 934 250 грн., тобто 50 % ринкової вартості майна відповідача. У зв'язку з наведеним позивач був змушений звернутись в суд із вказаним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити з підстав наведених в позові. Додатково пояснив, що 19.09.2013 року на адресу відповідача ним було скеровано заяву від 07.06.2013 року, якою повідомлено про свій вихід з МПП "Юр-Транс" після спливу трьох місяців з дня одержання МПП "Юр-Транс" цієї заяви, яка була отримана ним 20.09.2013 року. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позоов підтримав, просив такий задовольнити та зазначив, що позивач вийшов із МПП "Юр-Транс", про свій вихід з підприємства він повідомив належним чином, однак дотепер [PERSON] залишаються невиплаченою пропорційна частка у статутному фонді підприємства. Також зазначив, що підприємство має час до сплати такої до грудня 2014 року. Представник відповідача Герей О.Д. в судовому засіданні проти позову заперечив, просив у його задоволенні відмовити та зазначив, що оскільки статутом МПП "Юр-Транс" не передбачений інший строк виходу учасника (засновника) з підприємства, то позивач мав право вийти з підприємства 21 грудня 2013 року, а отже, відповідач має обов'язок здійснити розрахунок з позивачем до 21 грудня 2014 року. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, просив у його задоволенні відмовити. Представник відповідача Гребінь А.В. в судовому засіданні проти позову заперечив також та просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, згідно статуту від 01.02.2010 року МПП "Юр-Транс" діє на основі приватної власності його засновників [PERSON] та [PERSON], за рахунок якої утворено статутний фонд підприємства в розмірі 320 279 грн., який належить засновникам в рівних частках. Оскільки МПП "Юр-Транс" є корпоративним підприємством, то позивач володіє відповідним обсягом корпоративних прав. Однак у 2013 році [PERSON] прийнято рішення про вихід із підприємства, а тому наполягає на визначенні вартості частки майна, належної до сплати йому у зв'язку з виходом з МПП "Юр-Транс", виходячи з (дійсної) ринкової вартості майна цього підприємства. З матеріалів справи вбачається, що 20 вересня 2013 року відповідач МПП "Юр-Транс" отримав письмову заяву позивача - [PERSON] від 07 червня 2013 року про його вихід з підприємства. Статутом відповідача не врегульовано підстави та порядок виходу учасника (засновника) з даного підприємства. У відповідності до ч.1 ст. 148 Цивільного кодексу України учасник такого товариства має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом. Статутом МПП "Юр-Транс" не передбачено інший строк виходу учасника (засновника) з підприємства. А тому, позивач мав право вийти з підприємства 21 грудня 2013 р. Згідно ч.1 ст. 54 Закону України "Про господарські товариства" виплата учаснику (засновнику), який вийшов з товариства, вартості частини майна товариства провадиться після затвердження звіту за рік, у якому він вийшов, у строк до 12 місяців з дня виходу. Отже, відповідач має обов'язок здійснити розрахунок з позивачем до 21 грудня 2014 року. У відповідності до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Внаслідок настання юридичного факту - виходу позивача зі складу учасників (засновників) відповідача між ними виникло зобов'язання, урегульоване, у тому числі щодо строків його виконання. Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Оскільки строк виконання зазначеного зобов'язання встановлений датою до 21 грудня 2014 року, то цей строк ще не настав, а відтак суд приходить до висновку про те, що відповідач не порушив це зобов'язання, а тому не порушив право позивача. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed