Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

Позивач КП «Теплоенергетик» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за отримані послуги з централізованого теплопостачання. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач [PERSON] , яка є споживачем послуги з централізованого теплопостачання, проживає у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , за якою КП «Теплоенергетик» відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Закону України «Про теплопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в опалювальні сезони надав теплову енергію, обов`язок проведення розрахунків за яку покладено на відповідача. При цьому, шляхом подачі постачальником КП «Теплоенергетик» теплової енергії за вказаною вище адресою, сторони вступили у фактичні договірні правовідносини, однак, протягом тривалого часу відповідач за надані послуги не розраховується. За період з жовтня 2014 року по жовтень 2020 року включно відповідачу надавалися послуги з централізованого теплопостачання за вказаною вище адресою, за яку сплачено не було, а тому станом на листопад 2020 року за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем за надані послуги в сумі 14 009,21 грн. Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних, що відповідно до розрахунку, 3% річних становить 1 149,40 коп., індекс інфляції становить 2 748 грн. 65 коп., а також, відповідно до ст. 549 ЦК України розмір пені становить 512 грн. 73 коп., а всього 18 419 грн. 99 коп. Ухвалою суду від 05 січня 2021 року відкрито позовне провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) в судове засідання учасників справи. Представником позивача подано заяву, яка зареєстрована судом 26.05.2021 року за вх. № 12791, в якій зазначено про підтримання заявлених позовних вимог. Просив позов задовольнити. Розгляд справи провести за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце судового розгляду повідомлена судом належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 30.04.2021 року, поряд з цим до суду не з`явилася, причини неявки суду не відомі. Крім того, відзив на позов та інші заяви з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили, на підставі чого, суд вважає, що відповідач не скористалася своїми процесуальними правами на участь в судовому засіданні та надання суду доказів. З огляду на викладене, враховуючи обізнаність відповідача про розгляд справи, приймаючи також до уваги, що відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву, будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень з приводу поданого позивачем позову про стягнення з неї (відповідача) заборгованості, а так само, доказів на підтвердження своїх заперечень не надала, на підставі чого суд вважає можливим розгляд справи на підставі наявних у справі матеріалів та доказів. З огляду на зазначене, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, та є такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] , 1971 року народження, проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою КП «ЖЕО №2 МРМК» за вих. № 4134 від 02.12.2020 року. Також, відповідно до інформації Відділу реєстрації місця проживання особи Управління у сфері державної реєстрації Департаменту надання адміністративних послуг Міської ради міста Кропивницького від 31 грудня 2020 року за вх. № 30367 (довідка № 023283/1), наданої на запит суду в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, місце проживання [PERSON] , [INFO] , з 06.05.2015 року зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . КП «Теплоенергетик» відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Закону України «Про теплопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надає споживачам послугу з централізованого теплопостачання. Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Згідно зі ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Крім того, відповідно до ст. 162 ЖК України власник квартири зобов`язаний оплачувати всі комунальні послуги вчасно. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Пунктом 1 частини 3 статті 24 Закону України «Про теплопостачання» встановлений обов`язок споживача теплової енергії, - своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. При цьому, інформація щодо відключення споживача від системи центрального опалення, з отриманням дозволу у передбаченому законом порядку, в матеріалах справи відсутня. Крім того, згідно з зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 638/11034/15-ц від 10.12.2018 року. Судом також встановлено, що відповідач належним чином та в повному обсязі зобов`язання по оплаті послуг з теплопостачання не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість за отримані послуги з централізованого теплопостачання за період з жовтня 2014 року по жовтень 2020 року включно в розмірі 14 009,21 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості абонента № [NUMBER] [PERSON] , наданим позивачем, який приймається судом до уваги, при цьому, відповідачем зазначений розрахунок заборгованості не оспорений. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Суд приймає до уваги письмові докази, надані позивачем на обґрунтування доводів щодо надання відповідачу послуг з централізованого теплопостачання, відповідно до вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги", факт не надання зазначених послуг, або надання їх неналежної якості, судом під час судового розгляду справи з наявних у справі доказів не встановлено, а відтак суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за отримані послуги з централізованого теплопостачання за період з жовтня 2014 року по жовтень 2020 року включно в розмірі 14 009, 21 грн., є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (п. 45)). Враховуючи викладене вище, а також приймаючи до уваги, що правовідносини, які склалися між сторонами з приводу надання послуг з теплопостачання є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондується право вимоги кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України), - вимагати сплату грошей за надані послуги, таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, при цьому в порядку ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, на підставі чого суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних в розмірі 1 149 грн. 40 коп. та індекс інфляції в розмірі 2 748 грн. 65 коп., які розраховані позивачем, виходячи з наявного розміру заборгованості в сумі 14 009,21 грн. за період з жовтня 2014 року по жовтень 2020 року включно та приймаються судом до уваги. Також, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача пені в розмірі 512 грн. 73 коп., яка (вимога) підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч. 3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання ним грошового зобов`язання за кожен день простроченого виконання. Частиною 1 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Поряд з цим, суд зазначає, що п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» до 1 липня 2020 року зупинено дію пункту 10 частини другої та пункту 2 частини четвертої статті 7 та частини першої статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Більше того, відповідно до п.п. 4 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності з 17 березня 2020 року, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня, обрахована у розмірі, визначеному ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» у сумі 17 грн. 30 коп., за наступним розрахунком: 1 943,80 грн.(сума заборгованості за період з 18 грудня 2019 року до 17 березень 2020 року) * 0,01% (розмір пені за кожен день прострочення) * 89 (кількість днів прострочення) / 100%. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 045 грн. 46 коп. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, ст. ст. 526, 625 Цивільного кодексу України, Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Закону України «Про теплопостачання»,

Outcome: partial