Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

16.06.2020 року позивач звернулася в Корабельний районний суд м. Миколаєва з цивільним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест Хаус" де третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 938, вчинений 06.05.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем (адреса: 76014, м. Івано-Франківськ, вул. Михайла Грушевського, 17 ), перебуваючий на виконанні у приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Варави Романа Сергійовича (адреса: 04119, місто Київ, вулиця Хохлових Сім`ї, будинок 9-А, офіс 1) про стягнення заборгованості з [PERSON] ( [INFO] , рнокпп: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест Хаус" ( ЄДРПОУ: 41661563, адреса: 79005, м. Львів, вул. Миколи Вороного, 2) за Кредитним договором № R151.0073332 від 04.05.2016 року, Договору про відступлення прав вимоги № БТ-ПВ-11/19-2 укладеного 15.11.2019 року між ПАТ Банк "Траст" та ТОВ "ФК "Інвест Хаус", у розмірі 25 507,34 грн. Уточнивши позов 04.03.2021 року позивач також просив стягнути з відповідача ТОВ "ФК "Інвест Хаус" на його користь безпідставно набуті із його пенсії, грошові кошти в сумі 1436,58 гривень, які утримано з пенсії позивача за період з 01.07.2020 року по 30.09.2020 року в розмірі 20 % від суми, що належить до виплати за виконавчим провадженям № 62153900. Обґрунтовуючи позов тим, що 06 травня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем вчинено виконавчий напис за реєстровим № 938 від 06.05.2020 року про стягнення з нього заборгованості в розмірі 25 507,34 гривня на користь ТОВ "ФК "ІНВЕСТ ХАУС". Позивач дізнався про примусове стягнення суми заборгованості 05 червня 2020 року, коли не отримав заробітну плату, оскільки розпочалося звернення стягнення на заробітну плату приватним виконавцем Варава Романом Сергійовичем, ВП № 62153900. Постанову про звернення стягнення від 01.06.2020 року на заробітну плату позивач отримав у головного бухгалтера ТОВ «ВАЛАН» ЄДРПОУ - 31388300. Також на підставі постанови приватного виконавця Варави Р.С. про звернення стягнення з пенсії позивача було утримано 20% від заборгованості, за три місяці на загальну суму 1439,58 грн. Позивач вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено нотаріусом з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки останній видав їх за відсутності безспірної суми боргу. Також, позивач стверджує, що погасив борг перед ПАТ Банк "Траст", що підтверджується заявою про переказ грошових коштів через ПАТ "Банк Форвард" від 13.04.2017 року № 21/73-4-1095 на рахунок отримувача ПАТ Банк "Траст" в сумі 14 295,00 грн. На підставі зазначеного позивач звернувся до суду з даним позовом. Одночасно з позовною заявою, позивач надав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову. Ухвалою суду від 03.07.2020 року заяву про забезпечення позову задоволено. Вжито заходів для забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. від 06.05.2020 року за реєстровим номером 938, щодо стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 25 507 грн. 34 коп., який перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Варави Романа Сергійовича, ВП № 62153900. В судове засідання сторони не з`явились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку, встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Позивач надав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач заяву про причину неявки до суду свого представника не надав, також не скористався своїм правом на подання відзиву до суду. Третя особа приватний нотаріус про причину неявки до суду не повідомив. Крім того, ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі було відразу розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення відповідачу. Частина четверта статті 223 ЦПК України роз`яснює про наслідки неявки в судове засідання учасника справи: у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги заяви сторін по справі, суд вважає, що позовні вимоги вмотивованими та такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 06 травня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем вчинено виконавчий напис за реєстровим № 938 від 06.05.2020 року про стягнення з нього заборгованості в розмірі 25 507,34 гривня на користь ТОВ "ФК "ІНВЕСТ ХАУС". Позивач дізнався про примусове стягнення суми заборгованості 05 червня 2020 року, коли не отримав заробітну плату, оскільки розпочалося звернення стягнення на заробітну плату приватним виконавцем Варава Романом Сергійовичем, ВП № 62153900. Постанову про звернення стягнення від 01.06.2020 року на заробітну плату позивач отримав у головного бухгалтера ТОВ «ВАЛАН» ЄДРПОУ - 31388300. Також на підставі постанови приватного виконавця Варави Р.С. про звернення стягнення з пенсії позивача було утримано 20% від заборгованості, за три місяці на загальну суму 1439,58 грн. Позивач вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено нотаріусом з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки останній видав їх за відсутності безспірної суми боргу. Також, позивач стверджує, що погасив борг перед ПАТ Банк "Траст", що підтверджується заявою про переказ грошових коштів через ПАТ "Банк Форвард" від 13.04.2017 року № 21/73-4-1095 на рахунок отримувача ПАТ Банк "Траст" в сумі 14 295,00 грн. Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно зі ст. 50 Закону України "Про нотаріат" спір, оснований на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково розглядається судом за позовом боржника до стягувача. Згідно з п.п. 1.1, 1.2 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Крім того п. 2.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованностф за нотаріальнопосвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат", у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. А тому, суд позбавлений можливості достеменно пересвідчитись в тому, що право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, існувало на момент звернення, а також в існуванні безспірної заборгованості боржника перед стягувачем на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису. Отже, на думку суду, у даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст. 88 Закону України "Про нотаріат" строків, чим порушив норми названого Закону та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст. 12 та ст. 81ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав відзиву на викладені у позовній заяві аргументи та не з"явився у судове засідання, саме таким чином розпорядившись своїми правами. А тому вирішуючи вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд враховує, що останній вчинений не на підставі нотаріального посвідченого договору і сама сума стягнення не є безспірною. Задоволення позову у цій частині не перешкоджає відповідачу звернутися за стягненням зазначеної суми у судовому порядку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Щодо уточненої позовної вимоги про стягнення з відповідача коштів стягнутих в межах виконавчого провадження № 62153900, відкритого приватним виконавцем Варава Р.С. на підставі зазначеного вище виконавчого напису нотаріуса з пенсійних коштів позивача безпосередньо через ПФУ 20% від суми заборгованості з кожної пенсії за 3 місяці на загальну суму 1439,58 грн., суд виходить з наступного. Предметом спору за другою вимогою у справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача безпідставно утриманих грошових коштів. Це питання врегульовано ст.1212 ЦК України. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. З урахуванням того, що зазначений вище виконавчий напис визнається таким, що не підлягає виконанню, відтак підстава, на якій відповідач стягнув з позивача 1 439,58 грн. з липня 2020 по вересень 2020 року по 479,86 грн., відсутня. Сплата саме цієї суми підтверджується наданим представником позивача листом від 10.11.2020 року за підписом начальника Головного управління ПФУ України в Миколаївській області Сичуговою Оленою. Тим же листом позивача повідомлено, що на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Варави Р.С від 14.09.2020 року в рамках ВП № 62153900 про зупинення вчинення виконавчих дій з [PERSON] , відрахування ПФУ припинено з 01.10.2020 року. Представником позивача надано до суду договір про надання професійної правничої допомоги та акт виконаних робіт адвокатом від 10.06.2020 року , на загальну суму 2000,00 грн. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так, позивачем сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн. за подання позову до суду та 420,40 грн. за подання заяви про забезпечення позову, та 2000,00 грн. правової допомоги, а тому судові та правничі витрати підлягають до стягнення із відповідача.

Outcome: approved