Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

У лютому 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним первісним позовом до Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, право на земельну частку (пай), розміром 8,56 умовних кадастрових гектарів, розташовану в межах цієї сільської ради. В обґрунтування своїх вимог вказував, що після смерті його бабусі [PERSON] залишився спадок, в тому числі й зазначене право на земельну частку, яке він не взмозі оформити в нотаріальному порядку через відсутність належним чином оформлених підтверджуючих документів. Посилаючись на те, що державний сертифікат про право на земельну частку (пай) був втрачений за невідомих обставин, а іншими доказами, як наприклад копією сертифікату та довідкою уповноваженого органу підтверджується належність померлій спадкодавиці право на земельну частку, тому просив в судовому порядку визнати за ним право на земельну частку. Під час провадження в справі, за заявою позивача, ухвалою суду від 03 серпня 2018 року первісний відповідач Галицинівська сільська рада Вітовського району Миколаївської області була замінена на належного - [PERSON]. В подальшому, залучений відповідач [PERSON] подав зустрічну позовну заяву, яка ухвалою суду від 03 жовтня 2018 року була прийнята до спільного розгляду з первісним позовом. Відповідно до своїх зустрічних вимог [PERSON] просив визнати за ним в порядку спадкування право на ту ж саму земельну частку (пай) після смерті [PERSON] На обґрунтування цьому вказував, що він постійно проживав з померлою і перебував на її утриманні. Тому він прийняв спадщину і виходячи з положень ст. 531 ЦК України 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, він прирівнюється до спадкоємців за законом першої черги і має право на спадкову земельну частку. Просив відмовити в задоволенні первісного позову, оскільки ЦК України 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] не передбачав спадкування за законом онуками. На судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце були повідомлені належним чином, надали заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності, кожен наполягав на задоволені своїх вимог. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов зустрічний підлягає задоволенню, а в задоволенні первісного позову слід відмовити виходячи з наступного. [INFO] року померла [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі і право на земельну частку (пай) розміром 8,56 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства "Лиманський", розташовану в межах території Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, яка належала їй відповідно до сертифікату серії [NUMBER], виданого 05 вересня 1996 року Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області. На час її смерті діяли положення Цивільного кодексу України 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. (ст. 525 та ст. 526 ЦК України 1963 року). Статтею 527 ЦК України 1963 року передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. ЦК України 1963 року визначає тільки дві черги спадкоємців за законом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю (ст. 529 цього кодексу). При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга) (ст. 530 цього ж Кодексу). Згідно зі ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до довідки сільської ради від 04 грудня 2017 року на час смерті [PERSON] з нею в будинку по [ADDRESS] Миколаївської області були зареєстровані та проживали [PERSON] - онук, який є позивачем за первісним позовом та неповнолітній [PERSON], [INFO], який перебував під її опікою. Виходячи з вказаних положень ЦК України 1963 року онук спадкодавця не мав права на спадщину за законом, крім випадків перебування на утриманні чи спадкуванні за правом представлення, а тому, враховуючи що позивач за первісним позовом [PERSON] є онуком [PERSON] і не відносить до спадкоємців, які б могли спадкувати за законом після її смерті, тому його первісний позов задоволенню не підлягає. В той же час, згідно зі ст. 531 ЦК України 1963 року до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Згідно з матеріалами справи позивач за зустрічним позовом є [PERSON]. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14 липня 2004 року він був усиновлений [PERSON], в зв'язку з чим були внесені зміни до актового запису про його народження - прізвище із "[INFO] змінено на "[INFO], а по батькові з [INFO] на [INFO]. Під час розгляду цієї справи було встановлено, що він, будучи неповнолітньою дитиною [PERSON], до свого усиновлення, з 1996 року перебував у сім'ї [PERSON], а 2002 року він був переданий під опіку [PERSON] та [PERSON] (на той час основна голова господарства [PERSON] померла). Таким чином слід зробити висновок, що позивач за зустрічним позовом перебував на утримані померлої [PERSON], в тому числі і більш як один рік до її смерті, тому згідно зі ст. 531 ЦК України відноситься до спадкоємців першої черги за законом. Згідно з Постановою Верховної ради України № 1377-VIII від 19 травня 2016 року "Про перейменування окремих населених пунктів та районів" Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський. Відповідно до ст. 548 ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Нині діючий ЦК України 2003 року в ст. 1218 також передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що земельна частка (пай) за життя належала і входить до складу спадщини після смерті [PERSON], тому в порядку спадкування має відійти спадкоємцям за законом, тобто позивачу за зустрічним позовом як особі, яка перебувала на утримані спадкодавиці. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, він не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved