Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що вони з відповідачем уклали шлюб 27.08.2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції у Одеській області, актовий запис № 239. Від перебування у шлюбі у них народилась одна дитина - син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, причиною розірвання шлюбу є часті безпідставні сварки, втрата поваги та любові одне до одного, сім'я існує тільки формально. Біля двох років проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують жодних відносин. Подальше подружнє життя позивачка вважає неможливим та не бажає примирення, просить шлюб розірвати. Також позивачка зазначила, що дитина знаходиться на її повному матеріальному утриманні та вихованні. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає, а тому просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 800, 00 (вісімсот грн 00 к.) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01.01.2016 року. Позивачка в судове засідання не з"явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні (а.с. 22). Відповідач в судове засідання не з"явився по невідомим суду причинам, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 18а). Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд розглядає справу на підставі наявних у справі даних у відсутності відповідача. Відповідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково зважаючи на наступне. Судом встановлено, що 27.08.2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції у Одеській області, актовий запис № 239 між сторонами було зареєстровано шлюб (а.с. 5). Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. П.10 постанови ПВСУ за №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" визначено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що подружжя не має бажання зберегти сім'ю, яка існує формально, суд вважає, що примирення між сторонами є неможливим, шлюб слід розірвати. Судом встановлено, що батьком дитини - [PERSON], [INFO] є відповідач (а.с. 8). Відповідно до ст. 150 СК України - батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. ст. 180, 181 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини - аліменти присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За змістом вищевказаних норм та п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справа щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 3 та чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За правилами ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв"язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Враховуючи те, що позивачкою не надано належних доказів того, що нею вживались заходи щодо одержання аліментів з відповідача, такі слід стягувати починаючи з 02.06.2016 року, тобто від дня пред"явлення позову у твердій грошовій сумі у розмірі 800, 00 (сімсот грн. 00 коп.) грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Рішення допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. За статтею 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин за позовну вимогу про стягнення аліментів з відповідача слід стягнути на користь держави 551, 20 (п"ятсот п"ятдесят одну грн. 20 коп.) грн. судового збору.

Outcome: partial