Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

У січні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк", Банк) звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 27 березня 2012 року в розмірі 22745 грн. 12 коп. В обґрунтування позову зазначало, що 27 березня 2012 року Банк і [PERSON] (далі - Позичальник, Клієнт) уклали кредитний договір № б/н, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк взяті на себе зобов'язання за кредитним договором виконав, надав Позичальникові кредит у вказаній вище сумі. Проте відповідач своїх зобов'язань за цим договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 30 листопада 2016 року [PERSON] має перед ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за цим договором на загальну суму 22745 грн. 12 коп., з яких: 1781 грн. 31 коп. - заборгованість за кредитом, 16404 грн. 52 коп. - заборгованість по процентам, 3000 грн. - заборгованість за комісією, а також штрафи в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1059 грн. 29 коп. (процентна складова). Представник позивача Сафір Ф.О. у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. У поданій до суду заяві про застосування наслідків спливу позовної давності [PERSON] просив суд у задоволенні позову відмовити, вказуючи на те, що із наданого Банком розрахунку суми заборгованості видно, що станом на 25 вересня 2013 року заборгованість по процентам, нарахованим на поточну заборгованість за кредитом, складала 72 грн. 51 коп., яка не була погашеною, тоді ж Банк дізнався про порушення ним (відповідачем) умов договору. До суду з цим позовом Банк звернувся у січні 2017 року, у той час як визначена ст. 257 ЦК України позовна давність тривалістю у три роки сплинула 25 вересня 2016 року, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові. Згідно із ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У ст. 526 ЦК України закріплено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У ч. 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 27 березня 2012 року на підставі заяви-анкети Позичальника, Умов і правил надання банківських послуг і тарифів позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" і відповідач [PERSON] уклали кредитний договір № б/н. За умовами цього договору Банк надав відповідачу кредит у розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] у своїй заяві на видачу кредитної платіжної картки підтвердив, що його заява разом із Пам'яткою Клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним і Банком договір про надання банківських послуг. Наведене свідчить про те, що Банк свої зобов'язання за укладеним сторонами 27 березня 2012 року кредитним договором № б/н виконав повністю. Факту укладення сторонами 27 березня 2012 року вказаного вище кредитного договору, підписання заяви-анкети та отримання кредитної платіжної картки із встановленим кредитним лімітом у розмірі 1800 грн., відповідач [PERSON] у поданій до суду заяві про застосування наслідків спливу позовної давності не заперечував. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов і правил надання банківських послуг Позичальник зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно із п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг Позичальник надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, який має право у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою та безумовною згодою Позичальника на прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. У п. 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг встановлено, що укладений сторонами договір про надання банківських послуг діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. За змістом п. 1.1.2.7 Умов і правил надання банківських послуг Клієнт зобов'язаний слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою недопущення овердрафту. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг у разі порушення Клієнтом строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням, передбаченим цим договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій, які підлягають сплаті в першу чергу. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У ч. 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено, що Банк свої зобов'язання за кредитним договором від 27 березня 2012 року за № б/н виконав, надав відповідачу кредит у розмірі 1800 грн. Проте, у порушення вимог закону та умов цього договору [PERSON] заборгованість за кредитом, проценти за його користування та інші платежі Банку у визначені договором строки не сплачував. Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 30 листопада 2016 року внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором № б/н від 27 березня 2012 року відповідач має перед ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за цим договором на загальну суму 22745 грн. 12 коп., з яких: 1781 грн. 31 коп. - заборгованість за кредитом, 16404 грн. 52 коп. - заборгованість по процентам, 3000 грн. - заборгованість за комісією та 1559 грн. 29 коп. - штрафи. У ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У ч. 1 ст. 264 ЦК України встановлено, що п еребіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У поданих до суду письмових поясненнях на позов представник позивача Сафір Ф.О. вказував на те, що згідно із умовами кредитного договору № б/н від 27 березня 2012 року [PERSON] отримав дві кредитні картки № [NUMBER] і № [NUMBER], остання з яких мала термін дії до останнього дня серпня 2016 року. Із даним позовом до [PERSON] до суду Банк звернувся 23 січня 2017 року, що свідчить про дотримання позовної давності позивачем, тому посилання відповідача на сплив позовної давності не відповідає дійсності та не може бути підставою для відмови у позові. Із розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж у рахунок погашення суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 27 березня 2012 року в розмірі 200 грн. відповідачем [PERSON] було здійснено 22 травня 2014 року. Виходячи з викладеного, суд вважає, що перебіг позовної давності щодо звернення ПАТ КБ "ПриватБанк" до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 27 березня 2012 року починається з 22 травня 2014 року та закінчується відповідно 22 травня 2017 року. Із зазначеним позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за вказаним вище кредитним договором ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду 23 січня 2017 року, у межах трирічного терміну позовної давності, встановленої ст. 257 ЦК України. Враховуючи наведене, доводи відповідача про сплив позовної давності не відповідають дійсності та є безпідставними. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON] не виконує зобов'язань за кредитним договором № б/н від 27 березня 2012 року, суд дійшов висновку, що позов ПАТ КБ "ПриватБанк" є обґрунтованим, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за цим договором у загальному розмірі 22745 грн. 12 коп. у межах заявлених вимог та наданих позивачем доказів. Також відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1600 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved