Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

11 липня 2019 року акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк» або Банк) звернулося до суду позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 17 вересня 2012 року в загальній сумі 127450,25 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом в сумі 13289,39 грн., заборгованості по процентам за період з 17 вересня 2012 року по 31 січня 2018 року, в сумі 114160,86 грн. В обґрунтування свого позову зазначав, що 17 вересня 2012 року між Банком та відповідачем був укладений договір кредиту шляхом підписання заяви-анкети та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ "КБ "Приватбанк" з оформленням пластикової кредитної картки. Відповідно до укладеного договору позивач надав кредит в сумі 13300 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак позичальник не виконав умови кредитного договору в частині вчасного повернення кредиту та відсотків за користування ним, в зв`язку з чим за ним виникла зазначена заборгованість, яку позивач просив стягнути в повному розмірі. В судове засідання представник позивача за позовом не з`явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав заяви з проханням здійснити заочний розгляд справи за його відсутності, а позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав. Ухвалою суду від 08 жовтня 2019 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, встановив наступні обставини та взаємовідносини сторін та дійшов до такого висновку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. До того ж, ч. 2 ст. 1050 цього ж передбачено, що в разі порушення позичальником строків виконання зобов`язань банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та погашення позичальником заборгованості за кредитом. Виходячи з вимог статей 526 та 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Пунктом 3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (ч. 2 ст. 1067 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що 17 вересня 2012 року відповідач підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ "КБ "Приватбанк", за змістом якої він погодився, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним і Банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився з даним договором до його укладання і погодився з його умовами. Згідно з укладеним таким чином договором відповідач отримав кредитну карту на час оформлення якої за користування кредитом позичальник повинен був сплачувати відсотки за базовою ставкою 20,40 % на рік на залишок заборгованості. В подальшому, в вересні 2014 року ця процентна ставка була збільшена Банком до 32,40% річних, а в квітні 2015 року до 42,00 %. З наданого Банком розрахунку заборгованості відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань, перераховував платежі на погашення кредитної заборгованості несвоєчасно, у зв`язку з чим станом на 31 травня 2019 року за ним утворилася заборгованість в загальній сумі 127450,25 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом в сумі 13289,39 грн., заборгованості по процентам за період з 17 вересня 2012 року по 31 січня 2018 року, в сумі 114160,86 грн. Відповідно до пункту 1.1.3.2.3. Умов та Правил Банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менші як за 7 днів до введення змін повідомити клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримає повідомлення від клієнта про незгоду, нові умови вважаються прийнятими. Згідно з п. 2.1.1.5.4. Умов і Правил при незгоді з змінами правил та тарифів банку Клієнт має право звернутися до банку для розірвання договору та погасити заборгованість. З матеріалів справи вбачається, що в вересні 2014 року процентна ставка була збільшена Банком до 32,40% річних, а в квітні 2015 року до 42,00 %. Разом з тим, відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Отже, незважаючи на те, що пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил передбачено право Банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів за користування кредитом, таке збільшення, з огляду на вказані приписи ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України та зазначені обставини справи, є нікчемним. На підставі викладеного, проценти за користування кредитом повинні були нараховуватися Банком з 1 вересня 2014 року до 31 січня 2018 року виходячи із 20,40 % річних. Тому суд не може прийняти як належні докази, надані Банком розрахунки заборгованості за користування кредитом у в частині розрахунку боргу по процентам. В дійсності, розмір заборгованості по процентам у відповідача перед Банком за період з 1 вересня 2014 року по 31 січня 2018 року становить 9386,84 грн. А саме: за період з 01 вересня 2014 року по 04 вересня 2014 року, заборгованість по процентам становить 30 грн. 13 коп. (13292 грн. х 20,40 % : 360 днів х 4 днів); за період з 05 вересня 2014 року по 08 вересня 2014 року, заборгованість по процентам становить 28 грн. 46 коп. (12554,02 грн. х 20,40 % : 360 днів х 4 дні); за період з 09 вересня 2014 року по 29 вересня 2014 року, заборгованість по процентам становить 151 грн. 92 коп. (12766,02 грн. х 20,40 % : 360 днів х 21 дні); за 30 вересня 2014 року, заборгованість по процентам становить 07 грн. 29 коп. (12873,02 грн. х 20,40 % : 360 днів х 1 день); за період з 01 жовтня 2014 року по 06 жовтня 2014 року, заборгованість по процентам становить 44 грн. 68 коп. (13141,02 грн. х 20,40 % : 360 днів х 6 днів); за період з 07 жовтня 2014 року по 10 жовтня 2014 року, заборгованість по процентам становить 28 грн. 11 коп. (12400,39 грн. х 20,40 % : 360 днів х 4 дні); за період з 11 жовтня 2014 року по 03 листопада 2014 року, заборгованість по процентам становить 179 грн. 96 коп. (13232,39 грн. х 20,40 % : 360 днів х 24 дні); за період з 04 листопада 2014 року по 31 січня 2018 року, заборгованість по процентам становить 8916,29 грн. (13289,39 грн. х 20,40 % : 360 днів х 1184 днів); Розрахунок проведено за формулою: Зт х 20,40% : 360 х Дн ( де: Зт заборгованість за тілом, 20,40% - процентна ставка за рік, 360 - календарні дні згідно п. 2.1.1.12.6 Правил та умов Дн - кількість днів). Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості відповідачем в вересні і жовтні 2014 року та в червні, липні і серпні 2017 року були погашені проценти на загальну суму 1866, 95 грн. (212,02 грн. +259, 37 грн.+257,64 грн.+570,66 грн. + 567,26 грн.) На підставі викладеного, загальна заборгованість по процентам відповідача становить 7754,55 грн. ( 9386,84 грн. - 1866, 95 грн.) + 234, 66 грн. (борг по процентам, який існував до 01 вересня 2014 року). За такого, суд вважає, що позивачем доведена кредитна заборгованість відповідача станом на 31 травня 2019 року в загальній сумі 21043,94 грн., яка складається: - заборгованості за кредитом в сумі 13289,39 грн.; - заборгованості по процентам за період з 17 вересня 2012 року по 31 січня 2018 року, в сумі 7754,55 грн. Дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. ст. 526, 549, 550, 611, 1054 ЦК України. Відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову пропорційно задоволеним вимогам в сумі 317,16 грн.(16,51% від суми сплаченого судового збору).

Outcome: partial