Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради пред'явлено в суд позовну заяву до [PERSON] яка є власником та проживає в квартирі [ADDRESS] і користується послугами централізованого опалення, що надає КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради. Представник позивача зазначає, що з 01.10.2009 року по 1.05.2014 року відповідач не сплачувала у повному обсязі кошти за спожиті послуги централізованого опалення, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 9 089,61 грн., яку і просить представник позивача стягнути з [PERSON] на користь КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради і суму витрат на оплату судового збору. 04 листопада 2014 року від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій вона просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість на надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 7 400,49 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надавши заяву, в якій зазначила, що позовну заяву з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог підтримує у повному обсязі і не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності, а також зазначила, що позовні вимоги не визнає повністю і просила відмовити в їх задоволенні. Крім того, до заяви відповідач додала письмові заперечення, в яких зазначила, що між нею і позивачем договір про надання послуг був укладений тільки у 2011 році, тому вважає що будь-які зобов'язання щодо оплати можуть виникати тільки з 2011 року, а також просила застосувати строки позовної давності, які на її думку пропустив позивач. За таких обставин суд має можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідності до вимог ст. ст. 11,60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Встановлено, що [PERSON], [INFO]., проживає та зареєстрований в квартирі [ADDRESS], що забезпечується послугами централізованого опалення, які надає КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради. Позивач надає послуги з централізованого опалення, згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІУ від 24.06.2004 року, «Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.1997 року № 1497 та «Правил надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, що регулюють відносини між виконавцем послуг та споживачами, які отримують ці послуги. Згідно вимог п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20-го числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів споживання. За період з 1 жовтня 2009 року по 1 травня 2014 року відповідач не сплачує вартість наданих послуг у повному обсязі, в зв'язку з чим, відповідно до особового рахунку (а. с. 6-7, 16), утворився борг за спожиті послуги у розмірі 7 400,49 грн. Відповідно до вимог статті 67 Житлового Кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з вимогами статті 68 Житлового Кодексу України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Суд також вважає, що вимога відповідача щодо застосування строку позовної давності, який згідно положень ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки, не підлягає задоволенню. Статтею 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи те, що заявлений до стягнення борг утворився в період часу з 01.10.2009 по 01.05.2014, а позов було пред'явлено 14.07.2014, тобто після закінчення строку позовної давності, та зважаючи на те, що відповідачем було заявлено клопотання про застосування позовної давності до спірних правовідносин, суд не вбачає підстави для відмови у задоволенні такого позову. Оскільки відповідно до роздруківки з особового рахунку відповідача (а.с.6-7,16), нею з липня 2010 року періодично здійснювалася оплата за надані послуги з централізованого опалення, що свідчить про визнання [PERSON] боргу та відповідно до статті 264 ЦПК України перериває перебіг строку позовної давності. За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за послуги опалення за період 01.10.2009 року по 01.05.2014 року у розмірі 7 400,49 грн.. Також, враховуючи вимоги ч. 1 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved