Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

22.07.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд", предметом якої є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 26 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, зареєстрований в реєстрі №7523 про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" заборгованості за кредитним договором в розмірі 14608,66 грн. Як на підставу позову позивач посилається на те, що 26.02.2020 року приватним нотаріусом Хара Н.С. було вчинено вищезазначений виконавчий напис, який перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. Зазначає, що 07.02.2014 року він уклав Кредитний договір №014/0166/82/0212544 з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Останнім днем строку користування Кредитом було 07.02.2016 року. З цього дня і до дня вчинення виконавчого напису спливло більше трьох років, що вказує на невідповідність виконавчого напису нормам ст.88 Закону України «Про нотаріат» та п.3.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 . При цьому, кредитний договір, за яким вчинено виконавчий напис, не є нотаріальним, що не відповідає вимогам постанови КМУ від 29.06.1999 року №1172, якою визначений Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, відповідачем не було подано нотаріусу документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Тому просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді від 27.07.2020 року провадження у справі відкрито. В судове засідання позивач не з`явився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Представник відповідача до суду не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Правом надання відзиву на позов не скористався. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності, заперечень проти позову не надав. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Статтею 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом\~у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета\~спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не\~мають процесуальної дієздатності. Згідно\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 25 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі № 7523, про стягнення з [PERSON] на користь\~Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд", код ЄДРПОУ 42642578, заборгованості за Кредитним договором №014/0166/82/0212544 від 07.02.2014 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є відповідач, в розмірі 14608,66 гривень (а.с.11). На підставі зазначеного виконавчого напису нотаріуса постановою Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни від 22.04.2020 року відкрите виконавче провадження №61892521 щодо стягнення з позивача суми по виконавчому напису та 28.04.2020 року прийнята постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.35-36,37-39). Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною першою\~статті 39 Закону України «Про нотаріат»\~передбачено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Пунктом 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат»\~передбачено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів регулюються\~Главою 14 Закону України «Про нотаріат» та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна\~нотаріуси\~вчиняють виконавчі написи\~на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону, нотаріус вчиняє\~виконавчі написи,\~якщо подані\~документи підтверджують\~безспірність заборгованості\~або іншої\~відповідальності боржника\~перед стягувачем\~та за\~умови,\~що з\~дня виникнення\~права вимоги\~минуло не\~більше трьох\~років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічний порядок вчинення нотаріальних дій передбачений пунктами 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16\~розділу\~ІІ\~Порядку\~вчинення нотаріальних\~дій\~визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно\~статті 50 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Виходячи з аналізу вищенаведених норм, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно\~статті 88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. 25.02.2020 року приватний нотаріус КМНО Хара Н.С. вчиняє виконавчий напис №7523 про стягнення з [PERSON] на користь\~Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд", код ЄДРПОУ 42642578, заборгованості за Кредитним договором №014/0166/82/0212544 від 07.02.2014 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є відповідач, в розмірі 14608,66 гривень, та зазначає період стягнення боргу з 20.07.2018 року по 12.11.2019 року. При цьому не зазначено, коли у відповідача виникло право такої вимоги. Встановити, коли саме [PERSON] порушив умови договору, суд з наданих документів не має можливості. З цих же підстав суд не може перевірити строки позовної давності. Отже, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не з`ясував чи існує на момент звернення заборгованість, чи не пропущено банком строк позовної давності, що свідчить про відсутність безспірності заборгованості перед стягувачем, не з`ясовано отримання боржником вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, а отже вчинення виконавчого напису, в даному випадку, відбулось з порушенням норм чинного законодавства. На підставі зазначеного суд дійшов висновку, що нотаріус, при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо строку позовної давності, чим порушив норми\~ст.88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~та п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, який затверджено\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності та взаємного зв`язку, суд вважає, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису вказана заборгованість не була безспірною, що свідчить про доведеність позовних вимог. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог повністю. Відповідно до положень статті\~141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 840,80 гривень/, сплачена за подання позовної заяви. Крім того, матеріалами справи належним чином підтверджені понесені позивачем витрати на правову допомогу в розмірі 3200,00 грн., які, відповідно до п.1 ч.3\~ст.133\~ЦПК України є судовими витратами, пов`язаними із розглядом справи, та, відповідно до положень\~ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Outcome: approved