Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезгаданим позовом. В позові зазначено, що він з 25.03.1981 року працював в ПАТ «Елетрометарургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна». 30.09.2011 року він звільнився у зв'язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України. В зв'язку з впливом небезпечних виробничих чинників позивач отримав професійне захворювання. Медичний висновок лікарсько-експертної комісії Науково-Дослідного інституту промислової медицини клініка професійних захворювань від 14.01.2015 року № 055, щодо обґрунтування діагнозу професійного захворювання підтвердив випадок професійного захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (токсико-пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії) група В. ЛН першого-другого ступеню. Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 було складено 16.02.2015 року. Актом про розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання встановлено що захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах шкідливих виробничих факторів на ПАТ „Дніпроспецсталь". Причина виникнення наявність на робочому місці травильника прокатного цеху ПАТ „Дніпроспецсталь: пилу 3,1 76,0 мг/м? при ГДК 4,0 мг/м?; кислоти сірчаної 3,39 -5,99 мг/м? при ГДК 1,0 мг/м?; лугів їдких 1,7 мг/м? при ГДК 0,5 мг/м?; ангідриду сірчаного 12,24 20,9 мг/м? при ГДК - 10,0 мг/м?. Професійне захворювання встановлено лише 14.01.2015 року, однак професійне захворювання відбулося за довго до складання медичного висновку та акту розслідування, з моменту тривалого впливу в умовах шкідливих виробничих факторів позивач вже мав стійку втрату працездатності фізичну та психологічну травму за обставин які склалися, що підтверджується медичним висновком лікарсько-експертної комісії Науково-Дослідного інституту промислової медицини клініка професійних захворювань від 14.01.2015 року № 055. Тобто захворювання було тривалим. Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги професійної МСЕК від 10.03.2015 року сер. АБ № 0028342, позивачеві встановлено стійку втрату професійної працездатності 30 відсотків. За станом здоров'я позивач обмежений у побуті, у зв'язку з отриманим професійним захворюванням позивач постійно вимушений знаходиться під наглядом лікарів, проходити систематичні курси стаціонарного і амбулаторного лікування у медичних закладах. Унаслідок цього порушені його звичайні соціальні зв'язки, та позивач знаходиться у нервовій напруженості, що негативно впливає на його психологічний стан. З моменту отримання професійного захворювання у позивача погіршився сон, постійно знижений настрій, млявість, та підвищена дратівливість. У зв'язку з професійним захворюванням та втратою професійної працездатності, для організації свого життя і життя своєї родини позивач докладає додаткові зусилля. Оскільки отримала неоцінену шкоду здоров'я, що безпосередньо впливає на його моральний стан. Позивач постійно вимушений проходити лікування в закладах охорони здоров'я. Позивач вказує, що сукупність всіх цих обставин дуже впливає на його моральний стан, та завдає великі душевні переживання, у звязку з чим просить суд стягнути з ПАТ „Електрометалургійний завод „Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна" на свою користь моральну шкоду у зв'язку з отриманням професійного захворювання в розмірі 500 000 гривен (п'ятсот тисяч гривен) та стягнути з ПАТ „Електрометалургійний завод „Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна" на користь держави судовий збір. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] наполягали на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача заперечує проти позову, надала суду письмове заперечення в якому вказує, що дійсно, 16.02.2015 р. комісією з розслідування професійних захворювань було складено акт (форми П-4), в якому зазначено, що [PERSON] встановлено професійне захворювання «Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (токсико-пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії) група В. ЛН першого-другого ступеню», яке виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів. Причиною професійного захворювання є: «наявність на робочому місці [PERSON] пилу 3,1 76,0 мг/м? при ГДК 4,0 мг/м?; кислоти сірчаної 3,39 -5,99 мг/м? при ГДК 1,0 мг/м?; лугів їдких 1,7 мг/м? при ГДК 0,5 мг/м?; ангідриду сірчаного 12,24 20,9 мг/м? при ГДК - 10,0 мг/м?.. Діюче законодавство допускає роботу у важких та шкідливих умовах праці. У відповідності до вимог діючого законодавства (ст.29 КзпП України) позивач був повідомлений підприємством про умови праці, про наявність важких та шкідливих виробничих факторів, про що свідчить регулярне отримання позивачем засобів індивідуального захисту, спецхарчування, додаткових пільг та компенсацій, а саме, призначення пенсії на пільгових умовах, доплата за шкідливі умови праці, додаткова відпустка 14 днів. Будучи обізнаним про негативні наслідки впливу шкідливих факторів праці на власне здоров'я, позивач самостійно уклав трудовий договір та продовжував виконувати роботу в таких умовах тривалий час, тим самим, з власної ініціативи свідомо допускав погіршення свого здоров'я. Пільгову пенсію відповідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991р. [PERSON] оформив з 29.08.2005 р. та продовжував працювати як машиніст крану металургійного виробництва, зайнятий на гарячих роботах, до 30.09.2011 р., що підтверджується довідкою №125-178 від 31.07.2015 року. Таким чином, після того, як позивач відпрацював на вказаних роботах 10 років на ПАТ «Дніпроспецсталь» та мав загалом стаж, який дає право на отримання пенсії на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991р. і отримав пенсію, він мав можливість перейти на іншу роботу в інших умовах праці з метою збереження власного здоров'я. Проте, позивач самостійно з власної ініціативи продовжував працювати у важких умовах праці, тим самим, свідомо допускав ще більше погіршення свого здоров'я. Відповідно до діючих норм вказаного відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, відноситься до обов'язків Фонду і здійснюється особам за рахунок Фонду. З доводами позивача в обґрунтування своїх моральних страждань відповідач не згоден, тому що вони є безпідставними, непідтвердженими. Позивач не обґрунтував і не надав суду доказів того, щодо суми моральної шкоди в розмірі 500 000 грн. він вимагає на відшкодування моральної шкоди. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. Заслухавши в судовому засіданні позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі в підтвердження обставин, якими сторони обґрунтовують свої доводи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Електрометалургійний завод «Дніпропецсталь» ім. А.М. Кузьміна і отримав ушкодження здоров`я, а саме: 23.12.2014 р. комісія Науково-Дослідного інституту промислової медицини клініка професійних захворювань склала акт від 14.01.2015 року № 055, відповідно до якого вбачається, що [PERSON] має хронічне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (токсико-пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії) група В. ЛН першого-другого ступеню, яке виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів. Причиною професійного захворювання є: «наявність на робочому місці [PERSON] пилу 3,1 76,0 мг/м? при ГДК 4,0 мг/м?; кислоти сірчаної 3,39 -5,99 мг/м? при ГДК 1,0 мг/м?; лугів їдких 1,7 мг/м? при ГДК 0,5 мг/м?; ангідриду сірчаного 12,24 20,9 мг/м? при ГДК - 10,0 мг/м?. Даний факт відповідачем не оспорюється. З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Законами України про Державний бюджет України на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія на 2006 -2007 р.р., абзацу 4 ст.1, підпункту "є" ч. 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч.3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей. Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107з п.3 Прикінцевих положень вказаного Закону виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві і крім того з 01.01.2008 р. припинено відшкодування моральної шкоди Фондом, незалежно від часу настання страхового випадку. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 ЦК країни та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Згідно ст. 153 КЗпП України - на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов'язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України - власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 16.02.2015 року (а.с. 25), встановлено хронічне професійне захворювання. Встановлена вина роботодавця в пошкодженні здоров'я, а саме професійне захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Дніпроспецсталь» (п. 16 акту). Рекомендовано згідно акту забезпечення постійного використання працівниками цеху при роботі засобів індивідуального захисту, своєчасно виконувати рекомендації заключних актів за результатами медичних оглядів працівників певних категорій, щодо оздоровлення та раціонального працевлаштування ( п. 18 акту). Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги професійної МСЕК від 10.03.2015 року сер. АБ № 0028342, позивачеві встановлено стійку втрату професійної працездатності 30 відсотків ( а.с. 24). Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Суд враховує характер захворювання, фізичні і моральні страждання позивача в зв'язку з професійним захворюванням; їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках. Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються медичними документами позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму що вимагає позивач завищеною.

Outcome: partial