Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси 01.10.2020 року звернувся [PERSON] із позовом про стягнення з ОК «ЖБК « Морський 1» пені у розмірі 194 637,05 грн. за невиконання умов персонального меморандуму асоційованого члена кооперативу №М1/НОВ/2967118330. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно умов п.1,1 Меморандуму відповідач взяв на себе обов`язок у четвертому кварталі 2019 року прийняти в експлуатацію об`єкт будівництва в якому розташована квартира яка повинна бути передана позивачу , однак об`єкт будівництвом не закінчено досі, а тому є підстави застосування штрафних санкцій передбачених п 6.6 Меморандуму за прострочення виконання зобов`язання. У судовому засіданні позивач та його представник у повному обсязі підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача надав письмовий відзив, який підтримав у судовому засіданні, та заперечував проти задоволення позову наполягаючи на тому, що п.6.6 Меморандуму передбачає відповідальність кооперативу щодо прострочення повернення паю яка визначена з моменту прийняття об`єкту будівництва до експлуатації, а визначений у п. 1.1 Меморандуму плановий строк прийняття об`єкту до експлуатації не визначений як читка умова договору за невиконання якою у відповідача виникає відповідальність. Як встановлено у судовому засіданні 02 лютого 2018 року між Обслуговуючим кооперативом « Житлово-будівельний кооператив « Морський 1» ( далі кооператив ) та [PERSON] ( далі асоційований член ) укладено персональний меморандум асоційованого члена кооперативу №М1/НОВ/2967118330, згідно умов якого асоційований член робить обов`язків поворотний внесок , який здійснюється у грошовий формі ( грошовий пай ) одним платежем або частинами в залежності від умов відповідної інструктивної декларації ( п.1.6 ) а кооператив бере на себе обов`язок, згідно п. 6.1, 6.4, протягом 30 робочих днів з моменту отримання документів підтверджуючих прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію , зобов`язаний повідомити про це асоційованого члена та отримавши від нього документи та гроші визначені у п. 6.2, 6.3, протягом п`ятнадцяті днів з дати остаточного розрахунку повернути (передати) пай у майновому вигляді, як право на об`єкт нерухомості визначеному у п. 1.2 Меморандуму. Пунктом 1.1 Меморандуму об`єктом будівництва сторонами визначено багатофункціональний громадсько-житлово-готельний комплекс « [INFO]» по [ADDRESS] , плановий строк прийняття якого в експлуатацію вказано 4 квартал 2019 року. Пунктом 6.6 Меморандуму визначено, що за прострочення виконання кооперативом свого зобов`язання по поверненню ( передачі ) асоційованому члену паю в майновому вигляді в порядку, що включає передачу прав на всі об`єкти нерухомості, що входять до складу пайового пулу, а також документів, що підтверджує право на подачу документів для державної реєстрації права власності на всі об`єкти нерухомості, кооператив сплачує асоційованому члену пеню у розмірі 0,1 % відсотку від розміру паю за кожен день прострочення. Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ). У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правовідносини пов`язані із відповідальністю за невиконання зобов`язання врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК ). Згідно ч.1 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною другою зазначеною статті визначено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів ( п.1 ч.1 ст. 11 ЦК). Відповідно до ч. 1,2 ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності ( ч.1 ст. 546 ). За змістом ч.3 ст. 549 ЦК пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Главою 52 ЦК визначені поняття та умови договору. Так договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків ( ч.1 ст. 626 ) та сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ч.1 ст. 627). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства ( ч.1 ст.628 ). Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору ( ч.2 ст. 628 ). Договір є обов`язковим для виконання сторонами ( ч.1 ст. 629). Таким чином предметом розгляду даної справи є вимоги щодо стягнення пені, як неустойки якою забезпечено виконання зобов`язань кооперативу щодо строків повернення асоційованому члену кооперативу майнового паю. Сторона позивача вважає що до обсягу зобов`язань кооперативу договором визначено необхідність в строк визначений п. 1.1 та 6.1 і 6.4 Меморандуму - протягом 30 днів після введення будинку в експлуатацію у 4 кварталі 2019 року повідомити про це асоційованого члена та протягом 15 днів після остаточного розрахунку здійснити передання паю у вигляді майнових прав на об`єкти нерухомості вартість яких сплачена асоційованим членом кооперативу. Тобто сторона позивача визначає договірні зобов`язання у вигляді введення будинку до експлуатації у визначений пунктом 1.1 Меморандуму строк. У своїх обґрунтування окрім факту визначення планового строку у договорі, сторона позивача посилається що під час укладення договору саме такі умови відповідальності визначались представниками кооперативу. В свою чергу, представник кооперативу визначає що підставі зобов`язань кооперативу визначені договором лише після прийняття об`єкту будівництва у експлуатацію а тому ї відповідальність кооперативу настає саме за невиконання умов передачі паю після введення об`єкту будівництва в експлуатацію та не розповсюджується на несвоєчасність самого будівництва. При розгляді даного питання суд повинен тлумачити умови правочину - Меморандуму №М1/НОВ/2967118330 від 02.02. 2018 в частини визначення у правочині об`єму зобов`язань кооперативу та підстави відповідальності у вигляді виплати пені. Згідно вимог ч.3,4 ст. 213 ЦК при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Пункт 1 Меморандуму визначає поняття термінів яки використовуються у даному правочині, та підпунктом 1.1 об`єктом будівництва сторонами визначено багатофункціональний громадсько-житлово-готельний комплекс « [INFO] » по [ADDRESS] , плановий строк прийняття якого в експлуатацію зазначено 4 квартал 2019 року. Підпунктом 2.1 Меморандуму врегульовано що даний правочин складений з метою визначення умов і порядку реалізації майнових та немайнових правовідносин, що виникають між асоційованим членом та кооперативом з приводу: - набуття та припинення асоційованого членства у кооперативі; - виконання асоційованим членом своїх зобов`язань щодо сплати вступного внеску та паю і отримання свого паю у майновому вигляді; - виконання асоційованим членом своїх зобов`язань відповідно до статуту кооперативу; - виконання кооперативом свого зобов`язання щодо повернення паю у майновому вигляді; - виконання кооперативом своїх зобов`язань відповідно до статуту. Пунктами 3 і 4 Меморандуму визначені порядок і умови набуття і припинення асоційованого членства та умови сплати вступного внеску. П`ятий пункт Меморандуму визначає умови спати паю, умови відступлення паю та повернення паю у грошовій формі, та у підпункті 5.8 сторонами погоджено що якщо розрахункова площа відповідного об`єкту нерухомості після технічної інвентаризації об`єкту будівництва перевищить або буде меншою за розрахункову площу, зазначену у інструктивній декларації то розмір паю змінюється відповідно до відкоригованою після прийняття об`єкту будівництва до експлуатації інструктивної декларації а безпідставна відмова асоційованого члена від підписання такої відкоригованої інструктивної декларації є підставою виключення Загальними зборами такого члена із кооперативу з поверненням фактично сплаченої суми паю. Умови повернення паю визначені сторонами у п. 6 Меморандуму згідно якого виконання кооперативом свого зобов`язання по повернення паю у майновому вигляді визначені правочином з моменту отримання від відповідних органів державної влади та місцевого самоврядування документів, що підтверджують прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва. Таким чином умови Меморандуму не містять зобов`язань кооперативу по самому будівництву а також відповідальності за несвоєчасність побудови об`єкта будівництва. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах "Мелахер та інші проти Австрії", "Бурдов проти Росії", "Прессос Компанія Нав"єра С.А." та інші проти Бельгії", "Пайн Велі Девелопмент Лтд." та інші проти Ірладнії", "Беєлер проти Італії", "Тре Тракторер Актіболаг" проти Швеції" визначив, що під поняттям "майно" розуміється не лише майно, яке належить особі на праві власності згідно законодавства країни, в якій виник спір, а також під даним поняттям можуть бути прибутки, що випливають з власності, кошти, належні заявникам на підставі судових рішень, "активи", які можуть виникнути, "правомірні очікування"/"законні сподівання" особи, приватні власні інтереси, інше "майно", що "становить економічну цінність". Зокрема, у справі "Пайн Велі Девелопмент ЛТД" та інші проти Ірландії" Європейський суд з прав людини постановив, що статтю 1 Першого протоколу до Конвенції можна застосовувати для захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. Отже, з системного аналізу статті 1 Першого протоколу та зазначених рішень Європейського суду з прав людини вбачається, що за дотримання особою положень законодавства для набуття певного майнового права у майбутньому, зумовлює виникнення у такої особи "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому). В даному випадку суд погоджується із тим, що наявність у Меморандумі положень договору якими визначений плановий строк прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва, може ввести сторону правочину до помилкового розуміння відповідальності кооперативу за своєчасність побудови об`єкту. Однак у даному випадку навіть про застосуванні в якості аналогії закону законодавства про інвестиційну діяльність яка регулює правовідносини між пайщиком ( інвестором будівництва ) та особою яка здійснює за ці кошти будівництво суд влаштовує до даних правовідносин правову позицію викладену Верховним Судом Україні. У справі №6-111цс13 Постановою від 06.11.2013 р. Верховний Суд України зазначив, що компенсація інвестору, який оплатив повну вартість об`єкта інвестування, за неотримання у встановлений договором строк правовстановлюючих документів на житло, можливе лише у разі передбачення такої компенсації (неустойки) у договорі або законі, а оскільки це договором не було передбачено, то можна лише застосувати розірвання договору та повернення коштів у розмірі, внесеному інвестором. Також суд вважає що посилання позивача про те, що якщо б він зразу був обізнаний про відсутність у кооперативу відповідальності за строк будівництва то міг використовувати свої кошти іншим шляхом отримавши прибуток не відноситься до даного предмету спору та може бути предметом розгляду в іншої справи стосовно стягнення збитків у загальному порядку, визначеному Законом. Так згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). В даному випадку враховуючи предмет спору, суд вважає що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні а тому, приходить до висновку що з підстав не доведеності позову він не підлягає задоволенню. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У статті 137 ЦПК визначені витрати на професійну правничу допомогу: 1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьою зазначеної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. В даному випадку з боку представника відповідача до початку судових дебатів заявлено про намір стягнення розміру витрат понесених відповідачем на професійну правничу допомогу однак не подано доказів розміру таких витрат а тому відповідна заява буде розглянута окремо шляхом винесення додаткового рішення якщо протягом п`яти днів після проголошення вступної та резолютивної чистини рішення до суду будуть подані докази підтверджуючи понесені витрати. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed