Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Прокурор міста Житомира, звернувшись до суду у порядку статті 45 ЦПК України в інтересах Департаменту бюджету та фінансів Житомирської міської ради, просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь особи, в інтересах якої пред'явлено позов, - Департаменту бюджету та фінансів Житомирської міської ради 11417 грн. 26 коп. в рахунок відшкодування витрат комунальної установи "Центральна міська лікарня №2 м.Житомир" на лікування потерпілого [PERSON], якому суспільно небезпечним діянням відповідача було заподіяне середньої тяжкості тілесне ушкодження внаслідок вчинення [PERSON] злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. В судовому засіданні прокурор та представник особи, в інтересах якої пред'явлено позов, вимоги прокуратури підтримали й з мотивів, наведених у позовній заяві, просять задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про дату, час і місце розгляду справи [PERSON] був повідомлений належним чином - поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с.19), повідомлення про причини неявки до суду чи заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надійшло. З'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Як вбачається з наведених у позовній заяві обставин й поданих прокурором письмових доказів (копій документів) на підтвердження цих обставин, 30 червня 2013 року близько 16 год. 30 хв. [PERSON], керуючи на перехресті вулиць Ватутіна - Східна в місті Житомир автомобілем марки MAZDA 323, державний реєстраційний номер [NUMBER], порушив Правила дорожнього руху, що спричинило зіткнення автомобіля під його керуванням з мотоциклом марки HONDA CBF 600S, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням потерпілого - водія [PERSON], внаслідок чого потерпілому було заподіяне середньої тяжкості тілесне ушкодження за ознакою довготривалого розладу здоров'я. Вироком Богунського районного суду міста Житомира від 25 березня 2014 року [PERSON] був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та засуджений до відповідної міри кримінального покарання. Цим же вироком була встановлена та обставина, і це вбачається з долученої прокурором до позовної заяви довідки від 15.01.2015 р. №52, виданої комунальною установою "Центральна міська лікарня №2 м.Житомир", що потерпілий [PERSON], 1962 року народження, знаходився на стаціонарному лікуванні в період з 30 червня по 13 серпня 2013 року тривалістю 45 ліжко-днів, а загальна сума витрат комунальної установи ЦМЛ №2 на лікування потерпілого за вказаний період склала 11417 грн. 26 коп. Також, вироком від 25.03.2014 р. встановлено, що оскільки під час розгляду кримінального провадження прокурор просив стягнути понесені медичним закладом витрати на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] на користь Головного фінансового управління Житомирської обласної державної адміністрації, а розпорядником коштів комунальної установи "Центральна міська лікарня №2 м.Житомир" є Департамент бюджету та фінансів Житомирської міської ради, в задоволенні цивільного позову у кримінальному провадженні прокурору було судом відмовлено та роз'яснено позивачу право звернутися з таким самим позовом в порядку цивільного судочинства, що прокурором і було зроблено. Як передбачено ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Виходячи з наведених норм цивільного процесуального та цивільного законодавства, встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved