Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог КП\~«Дубнокомуненергія» покликається\~на те,\~що відповідачі\~користуються послугами\~КП Дубнокомуненергія,\~однак своїх\~зобов`язань згідно\~з вимогами\~чинного законодавства\~по оплаті\~наданих послуг\~не виконують.\~Оплати здійснювали\~лише періодично,\~чим визнавали\~надання послуг\~позивачем та\~існування фактичних\~договірних відносин\~та термін\~позовної давності\~перервався ч.1\~ст.264\~ЦК України.\~Факт часткової\~оплати підтверджується особовим рахунком відповідача, згідно якого вбачається часткова оплата у певні місяці. Таким чином, оскільки відповідачі не здійснювали своєчасно платежі за надані послуги, часткова оплата була зарахована стягувачем на минулі періоди. Нарахування за надані послуги здійснюється відповідно до вимог постанов Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1171 від 31.03.2015 (із змінами №1101 від 09.06.2016) рішеннями виконавчого комітету Дубенської міської ради № 353 від 21.09.2017, №400 від 27.09.2018, №504 від 20.11.2018 та іншими рішеннями за відповідні періоді. Мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі) розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг. У разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за послуги з централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар). У позивача відсутні будь - які документи чи інші докази про порядок користування квартирою (розмір площі) боржниками, а тому вважати, що даною квартирою вони користуються у частці немає підстав. Сума заборгованості за використану теплову енергію, що підлягає стягненню з відповідачів, відповідно до заяви про збільшення позовних вимог складає 27094, 88 грн. за період з 15.10.2008 до 31.08.2021. Згідно з вимогами Закону споживач несе відповідальність згідно за недотримання вимог норма - правових актів у сфері теплопостачання та житлово - комунальних послуг. Відповідно ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків. Таким чином, сума внаслідок інфляційних процесів за відповідні місяці становить 3842, 04 грн., а три відсотки річних від боргу складає 1601, 79 грн. з 01.12.2017 по 20.09.2021. Через велику дебіторську заборгованість, в сумі 20,2 млн. грн. станом на 01.02.21 підприємство не в змозі вчасно розрахуватися з постачальниками паливно - енергетичних ресурсів, вчасно виконувати податкові зобов`язання перед бюджетом та своєчасно виплачувати працівникам заробітну плату. Зростання заборгованості за енергоресурси може призвести до припинення енергопостачання підприємства, а відтак підприємство не в змозі надавати послуги з теплопостачання споживачам. Ухвалою суду від 27.01.2020 (справа №559/2649/19) відмовлено у видачі судового наказу щодо стягнення боргу з відповідачів за використану теплову енергію, тому звернулись до суду з позовом, який просять задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 10 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Справа розглядається у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін, про що повідомлені належним чином усі учасники. Представник позивача, згідно поданої заяви, просить розгляд справи провести без його участі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , згідно поданих пояснень до позовної заяви, позовні вимоги не визнають, просять відмовити у задоволенні позову та застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Зазначають, що не спростовують того, що здійснювали періодично оплату за надання позивачем послуг, проте наполягають на тому, що оплату проводили саме за кожен розрахунковий місяць, що передує місяцю у якому проводиться оплата, таким чином не визнають своїми діями існування заборгованості перед комунальним підприємством «Дубнокомуненергія» за надання послуг з опалення. Хоча вони й отримували щомісячну житлову субсидію з січня 2015 року по квітень 2015 року, з вересня 2015 року по квітень 2016 року, з жовтня 2016 року по квітень 2017 року, з жовтня 2017 року по квітень 2018 року, вона автоматично перераховувалась позивачем на погашення сум, нарахованих за надані послуги з теплопостачання, тому дана обставина також не може свідчити про визнання заборгованості перед КП «Дубнокомуненергія». КП «Дубнокомуненергія» самостійно перераховувало сплачені відповідачами кошти на власний розсуд, в тому числі «на минулі періоди», що ніяк не вказує на те, що саме вони вчиняли дії, що свідчать про визнання ними свого обов`язку. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Оскільки строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у період з 15 грудня 2008 року по грудень 2017 року сплив, заявляють клопотання про застосування позовної давності до даного позову. Окрім того, вважають, що подана позивачем таблиця оборотів по особовому рахунку не є належним розрахунковим документом для доведення наявності та розміру заборгованості споживача послуг, а також поданий розрахунок позивача не є належним доказом. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до наступних висновків. Комунальне підприємство «Дубнокомуненергія» є підприємством комунальної форми власності і займається виробництвом, транспортуванням та розподіленням теплової енергії населенню, підприємствам та організаціям по м.Дубно. Згідно зі ст. 67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст.68 ЖК України ст.ст. 19, 24, 25 Закону України Про теплопостачання, п.5 ч.3 ст.20 Закону України Про житлово - комунальні послуги, пп. 18, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, пп.23, 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1198 від 03.10.07 та укладеного договору споживач зобов`язаний щомісячно до 20 числа, наступного місяця за розрахунковим, здійснювати оплату за використану теплову енергію. При невиконанні даної вимоги борг стягується в судовому порядку. У відповідності ст.179 ЖК України користування будинками (квартирами) приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. інше не встановлено договором або законом. Статтею 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно ст.541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно п.7 та п.10 "Правил користування приміщеннями житлових будинків", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 за №572, власник та наймач ( орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово - комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, та сплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі) розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг. У разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за послуги з централізованого опалення, утримання житлових будм споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар). Договір № 1-67-46 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води укладений 12.05.2014 між КП «Дубнокомуненергія» Дубенської міської ради та [PERSON] (а.с. 3-5). Як вбачається з повідомлень УДМС України в Рівненській області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 77-79). Згідно частини 3\~статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно\~до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Як зазначено у\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зважаючи на те, що позивачем надавались послуги з постачання теплової енергії, а відповідачі їх не оплачували, суд вважає підставною вимогу позивача про стягнення з них заборгованості за вказані послуги з постачання теплової енергії. Між тим, позивач звернувся до суду з позовом 30 грудня 2020 року та заявив вимогу про стягнення боргу за спожиту теплову енергію за період з 15.10.2008 року по 31.08.2021 року в сумі 27094, 88 грн., інфляційних витрати в сумі 3842,04 грн., 3% річних в сумі 16012, 79 грн., згідно з наданим розрахунком та судові витрати. Разом з цим, позивач вважає, що позовна давність стосовно оплати за постачання теплової енергії, яку відповідач не вносив, перервалася ч.1 ст.264 ЦК України, оскільки відповідачі періодично здійснювали оплату, чим визнавали надання послуг позивачем. Згідно ст.\~256,\~257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1\~ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч. 1, 2\~ст. 264 ЦК України). Позивачі зазначають, що дійсно здійснювали періодично оплату за надання позивачем послуг, проте наполягають на тому, що оплату проводили саме за кожен розрахунковий місяць, що передує місяцю у якому проводиться оплата, таким чином не визнають жодними своїми діями існування заборгованості перед комунальним підприємством «Дубнокомуненергія» за надання послуг з опалення. КП «Дубнокомуненергія» самостійно перераховувало сплачені відповідачами кошти на власний розсуд, в тому числі «на минулі періоди», що ніяк не вказує на те, що саме вони вчиняли дії, що свідчать про визнання нами свого обов`язку, оскільки вчинення боржником дій з виконання зобов«язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Таким чином, строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у період з 15 грудня 2008 року по грудень 2017 року сплив. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернутись до суду з клопотанням про застосування позовної давності до позову Комунального підприємства «Дубнокомуненергія» про стягнення коштів за спожиту теплову енергію у частині вимог про стягнення коштів за період з 15 грудня 2008 року по грудень 2017 року у зв`язку з пропущенням КП «Дубнокомуненергія» строку для звернення до суду про захист своїх прав та інтересів. КП «Дубнокомуненергія» звернулось до суду з позовом 30.12.2020, а тому суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за комунальні послуги за період, в межах трирічної позовної давності. Обчислюючи розмір заборгованості, суд виходить з наступного. Згідно ч.1\~ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором». Як встановлено п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Таким чином, оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась щомісяця, тому перебіг загальної позовної давності необхідно відраховувати від кожного щомісячного платежу. Договором № 1-67-46 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, який укладений 12.05.2014 між КП «Дубнокомуненергія» Дубенської міської ради та [PERSON] передбачено, що платежі за надані послуги вносяться не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим (а.с. 4). Як вбачається з наданого відповідачами розрахунку заборгованості, з яким погоджується суд, сума основного боргу відповідачів перед позивачем за період в межах трирічної позовної давності, складає 22044, 65 грн. Відповідно до ч.2\~ст. 625 Цивільного кодексу\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (п. 45)). Розраховуючи три проценти річних, суд враховує, що початок періоду прострочення за кожним щомісячним платежем припадає на 21 число кожного наступного місяця. Відтак, сума заборгованості за відсотками розраховується за формулою: 3% річних від суми боргу за місячним платежем = сума боргу за один щомісячний платіж * 3 : 100 : кількість днів у році, коли мало місце прострочення * кількість днів прострочення цього щомісячного платежу у відповідному році. Таким чином, за період за період в межах трирічної позовної давності, відповідно дослідженого судом розрахунку, 3 % річних становить 39, 08 грн. Що стосується індексу інфляції, то такий розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць. Якщо сума боргу сплачується з 16 до останнього дня місяця включно, розрахунок інфляційних втрат починається з наступного за цим місяцем і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 916/1883/16 (пункт 43), від 8 травня 2019 року у справі № 904/2156/18, від 20 вересня 2019 року у справі № 904/4342/18 (пункт 46), від 14 січня 2020 року у справі № 924/532/19 (пункт 23), від 29 квітня 2020 року у справі № 910/1193/19 (пункт 5.2.8), від 18 червня 2020 року у справі № 904/3491/19 (пункт 9.11)). Тому, відповідно до дослідженого судом розрахунку суми заборгованості, на яку слід нарахувати інфляційні втрати сума таких втрат, що має компенсувати відповідач, становить 97, 81 грн. За змістом ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови ВСУ від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені\~ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями (постанова ВСУ від 17 жовтня 2011 р. у справі 6-42цс1 1). Враховуючи викладене, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь КП "Дубнокомуненергія" заборгованість за використану теплову енергію в розмірі 22044, 65 грн., 3 % річних в розмірі 39, 08 грн., інфляційні нарахування в розмірі 97, 81 грн. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2102 грн. Позов задоволено на 68, 17% (22181, 54 грн. : 32538, 71 грн. х 100). В зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору у сумі 1433 грн.

Outcome: partial