Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 12.07.2021 року звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] , про усунення перешкод у здійсненні права власності, просить суд: усунути перешкоди у здійснені права власності на будинок з боку відповідача, шляхом визнання її особою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] та зняти її з реєстрації за цією адресою.. Стислий виклад позиції позивача Так, вимоги позивача мотивовані тим, що вона, на підставі договору купівлі-продажу від 13.07.2006 та витягу про реєстрацію в державному реєстрі правочинів від 13.07.2006 є власником житлового будинку [ADDRESS] . Позивач зазначає, що в належному їй будинку зареєстрована відповідач [PERSON] , яка не проживає за місцем реєстрації з дня реєстрації, тобто з 13.08.2013 року, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має. За її ствердженням, [PERSON] не є її родичкою або членом її родини. Вона зареєструвала відповідача у належному їй будинку тимчасово на прохання її знайомої. З урахуванням наведених вище обставин, вказуючи на необхідності отримання нею субсидії, для отримання якої подаються довідки, зокрема про дохід зареєстрованих у будинку осіб, вона і вимушена звернутися до суду з даним позовом. Рух справи у суді. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання на 16.08.2021 року Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.08.2021 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду на 27.09.2021 року. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи у відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити, на заочний розгляд справи згодна. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Зі згоди позивача, про що свідчить її заява, суд ухвалою від 26 жовтня 2021 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданої заяви, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 13.07.2006 року між [PERSON] /продавець/ та [PERSON] /покупець/, який посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Андрєєвою Т.М., позивач є власницею житлового будинку під [ADDRESS] . /а.с. 6/ Згідно копії домової книги на відповідний житловий будинок, у ньому з 13.08.2013 року зареєстрована гр. [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що [PERSON] зареєстрована у належному їй на праві власності житловому будинку, проте у ньому не проживає з дня реєстрації. В якості надання доказу не проживання відповідача у будинку, приєднала до матеріалів справи акт обстеження на предмет проживання №3 від 30.06.2021 року, у відповідності до якого комісією у складі старости сіл Семенівка, Південне, Веселе, Гончарівка Старокозацької сільської ради - [PERSON] , спеціаліста з діловодства - [PERSON] , в присутності власниці будинку та свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , виявлено, що дійсно в житловому будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] фактично зареєстрована гр. [PERSON] , [INFO] , але не проживає з дати реєстрації - 13.08.2013 року по даний час. Даний факт також підтверджується довідкою Старокозацької сільської ради № 06/01-06/289 від 30.06.2021 року про те, що згідно запису по господарської книги №2 за 2016-2020 рр., гр. [PERSON] дійсно не проживає за адресою: [ADDRESS] , з 13.08.2013 року. Нормативне обґрунтування, Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Частиною першої статті 316 ЦК України встановлено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). При цьому згідно статті 346 ЦК України право власності припиняється, зокрема, в разі відчуження власником свого майна. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Конституцією України (ст. 41] та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Ст. 72 цього Кодексу передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Початок перебігу строку відсутності визначається з дня не проживання особи в займаному приміщенні. Виходячи з аналізу даної норми для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщеннями необхідними є дві умови: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Відсутність відповідача за місцем реєстрації достовірно підтверджено актом обстеження на предмет проживання від 30.06.2021 року за №3 та довідкою Старокозацької сільської ради № 06/01-06/289 від 30.06.2021 року. Таким чином, не зняття з реєстрації відповідача порушує право власності позивача. Враховуючи вищевикладене, а саме набуте у встановленому порядку право власності позивача на житловий будинок під [ADDRESS] , ту обставину, що відповідач дійсно не проживає в ній понад встановлені чинним законодавством строки, тобто з моменту реєстрації, а саме з 13.08.2013 року, суд приходить до висновку про обґрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Стосовно вимог позивача про зняття відповідача з реєстрації, суд приходить до наступного. У відповідності до ч. 3 п.34 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК України; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. У ч.2 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зазначено, що зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Положеннями ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації. Враховуючи визначений чинним законодавством порядок зняття з реєстрації осіб, про які судом вирішено питання про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] в частині зняття з реєстрації [PERSON] задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: approved