Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що є власницею земельної ділянки наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,79 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Шевченківської сільської ради Сахновщинського району Харківської області та земельної ділянки наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,2336 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Шевченківської сільської ради Сахновщинського району Харківської області Вищевказані земельні ділянки знаходяться у оренді ТОВ «Аграрний дім ім Горького» згідно договору оренди земельної ділянки № 924 від 05.09.2006 року, зареєстрованого Сахновщинським РВ ХРФ Центр ДЗК у Харківській області, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.08.2008 року №040870200250 та згідно договору оренди земельної ділянки № 923 від 06.09.2006 року, зареєстрованого Сахновщинським РВ ХРФ Центр ДЗК у Харківській області, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.08.2008 року №040870200034, укладених строком на 10 років з ТОВ «Аграрний дім ім Горького». Відповідно до п. 11.1 спірних договорів оренди земельних ділянок, договори оренди набрали чинності після їх державної реєстрації. Незважаючи на те, що державна реєстрація договорів здійснена 29.08.2008 року та 15.08.2008 року, вказані земельні ділянки були передані відповідачу 05.06.2006 року та 06.09.2006 року відповідно до акту прийому-передачі. У 2006 році розмір орендної плати за користування земельними ділянками був збільшений ТОВ «Аграрний дім ім Горького» до 2% від нормативної оцінки земельної ділянки, а з вересня 2008 року і по цей час ТОВ «Аграрний дім ім Горького» здійснює виплату орендної плати за користування земельною ділянкою за ставкою 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки виходячи із приписів Указу Президента України « Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» від 02.02.2002 року № 92/2002. Таким чином, зміна розміру орендної плати за вказаними договорами оренди земельної ділянки відбувалася у бік її збільшення два рази, останній - у 2008 році, і на цей час, період отримання мною орендної плати незмінному рівні у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки становить шість років. 06.05.2015 року позивач направив на адресу відповідача пропозицію про зміну розміру орендної плати за вищевказаними договорами оренди земельних ділянок, встановивши її у розмірі 8,5% від нормативної грошової оцінки землі, а також про внесення до договорів умови про те, що перерахунок обсягів натуральної та відробіткової форм плати за оренду земельних ділянок у грошову проводиться виходячи з фактичної собівартості видів продукції (робіт, послуг), вирощених орендарем та наданих для розрахунку орендодавцеві, яка (фактична собівартість) склалася в орендаря за минулий рік, та запропонував внести відповідні зміни до договору оренди земельної ділянки № 924 від 05.09.2006 року, зареєстрованого Сахновщинським РВ ХРФ Центр ДЗК у Харківській області, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.08.2008 року №040870200250 та договору оренди земельної ділянки № 923 від 06.09.2006 року, зареєстрованого Сахновщинським РВ ХРФ Центр ДЗК у Харківській області, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.08.2008 року №040870200034. Однак, на вказану пропозицію ТОВ «Аграрний дім ім Горького» не надало відповіді. [PERSON] є учасником господарсько-правових відносин по використанню ТОВ «Аграрний дім ім Горького» належної позивачу земельної ділянки, і відповідно до п. п.4.5.1, 4.5 вказаних договорів, є всі підстави для зміни розміру орендної плати внаслідок зміни умов господарювання, спричинених інфляційними процесами. Крім того, у договорах оренди земельних ділянок не визначена ціна сільськогосподарської продукції, якою здійснюється розрахунок між сторонами договору при сплаті орендної плати у натуральній (відробітковій) формі, і орендар встановлює ціну такої продукції (робіт, послуг) у односторонньому порядку без узгодження її вартості зі сторони позивача, як орендодавця, що впливає на кількість отримуваної сільгосппродукції в залежності від розміру її ціни по відношенню до загального грошового виразу орендної плати виходячи зі співвідношення процентної ставки орендної плати до нормативної грошової оцінки землі, що є порушенням моїх прав як сторони договору. Згідно наказу ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» від 18.11.2011 року за № 174-аг, виданого на підставі розпорядження ТОВ «Кернел-Трейд» від 17.11.2011 року встановлено, що нарахування та виплата орендної плати за 2011 рік проводиться у розмірах, що передбачені у договорах оренди та додаткових умовах до них. Орендодавці, які не підписали додаткову угоду, орендна плата нараховується у розмірі, що відповідає рівню 2010 року, а орендодавцям, які підписали додаткову угоду з продовженням терміну дії та зміною розміру орендної плати, видача зерна проводиться у межах нарахованої орендної плати згідно підписаної угоди з врахуванням сум отриманої орендної плати за 2011 рік. Інші орендодавці земель сільськогосподарського призначення отримують від ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» орендну плату у розмірі 5% від грошової нормативної оцінки землі з 2011 року. При цьому, земельні ділянки цих орендодавців, як і тієї що належить позивачу знаходяться у абсолютно рівнозначних умовах. Отже, позивач просить стягнути з відповідача упущену вигаду за період часу з 2012 по 2014 роки у розмірі 17464,58 грн. Фактично моментом укладення договорів - є момент підписання спірних договорів, а саме 05.09.2006 рік та 06.09.2006 рік і їх строк дії відповідно закінчується 05.06.2006 року та 06.09.2016 року і з цієї дати вказані договори оренди земельних ділянок припиняють свою дію . Враховуючи викладене, позивач просив суд внести зміни до договорів оренди земельних ділянок, а також визначити строк дії спірних договорів та стягнути з відповідача збитки у вигляді упущеної вигоди. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали свої позовні вимоги, просили задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що позивні вимоги є безпідставними та не відповідають приписам чинного законодавства. Суд, заслухавши думку учасників справи, оцінивши докази, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 6,79 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Шевченківської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, згідно Державного акту право власності на землю [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 189 від 23.05.2001 року та земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 7,2336 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Шевченківської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, згідно свідоцтва про право спадщини №1880 від 19.12.2013 року (спадщина від [PERSON]), рішення про державну реєстрацію права власності індексний № 9232087 від 19.12.2013 року. 05.09.2006 року та 06.09.2006 року між [PERSON] та ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» укладено договори оренди земельних ділянок, зареєстрованих Сахновщинським РВ ХРФ Центр ДЗК у Харківській області, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис №040870200250 від 29.08.2008 року та №040870200034 від 15.08.2008 року. Земельні ділянки були передані в користування ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» згідно акту прийому-передачі земельної ділянки. Щодо вимог позивача про внесення змін до договорів оренди земельної ділянки № 924 від 05.09.2006 року та № 923 від 06.09.2006 року, то в цій частині суд відмовляє у задоволенні позивних вимог, враховуючи наступне. Відповідно до ст. ст. 13, 15 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Істотною умовою договору оренди землі є в тому числі орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За змістом статей 759 та 762 Цивільного кодексу України законом можуть бути передбачені особливості укладання та виконання договору найму (оренди), і договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Так, п.4.4 договору оренди земельної ділянки передбачено, що у разі необхідності, за домовленістю сторін, розмір, порядок, строки та умови сплати орендної плати можуть змінюватись, що встановлюється додатковою угодою. Пунктом 4.5 договору оренди передбачено, що розмір орендної плати переглядається у разі: - зміни умов господарювання, передбачених договором; - зміни умов господарювання, спричинених інфляційними процесами; - погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; - невиконання або неналежного виконання орендодавцем обов'язків, які викладені у пункті 1.5 цього договору; - збільшення розмірів ставки земельного податку; - в інших випадках передбачених законом. З позовної заяви вбачається, що вимоги про внесення змін до договору оренди землі, переданої в оренду ТОВ «Аграрний дім ім. Горького», пов'язані зі зміною умов господарювання, спричинених інфляційними процесами. Статтею 30 Закону України "Про оренду землі" визначено, що зміна умов договору оренди здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розглядається у судовому порядку. За загальними правилами, передбаченими ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. За правилами ч. 4 ст. 652 ЦК України зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. Тож зміна умов договору у судовому порядку є винятковим випадком, можливим лише у разі наявності одночасно всіх умов, передбачених ч.2 ст 652 ЦК України: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Вимогу позивача про внесення судом змін до п. 4.2, вказавши їх у запропонованій позивачем редакції, не можна вважати таким способом судового захисту, який ґрунтується на вимогах закону і передбачений умовами договорів оренди земельних ділянок. Що ж стуснуться позивних вимог позивача щодо визначення строку дії договорів оренди земельних ділянок, то суд приходить до висновку про відмову у задоволення позовних вимог у цій частині. Частиною першою ст.15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі". За змістом статей 18, 20 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Відповідно до пункту 11.1 спірних договорів оренди земельних ділянок договір набуває чинності після державної реєстрації цього договору у встановленому чинним законодавством порядку. Згідно ст 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про оренду землі» укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» дійшли згоди щодо істотних умов договорів оренди земельних ділянок, скріпивши 05.09.2005 року та 06.09.2006 року договори своїми підписами, що і є моментом укладення договорів. За таких обставин, договір оренди земельної ділянки припиняє свою дію після закінчення 10-річного строку, який розпочинається з моменту його укладення , а не з моменту державної реєстрації, оскільки державна реєстрація вказує на чинність договорів (набрання юридичної сили) і не може змінювати момент їх укладення. Згідно ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому суд приходить до висновку про відмову задоволення позовних вимог в частині визначення строку дії договору, оскільки договори оренди земельних ділянок припиняють свою дію 05.09.2016 року та 06.09.2016 року. Отже, на момент розгляду справи у суді договір є чинним, і в даному випадку позивачем не правильно обраний спосіб захисту порушених прав, оскільки порушення його прав ще не настало. Суд також роз'яснює, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства позивач не позбавлений можливості у подальшому звернутися з цією позовною вимогою у разі порушення, як на його думку, прав. Щодо відшкодування позивачу упущеної вигоди по несплаті орендної плати у розмірі 2% від грошової нормативної оцінки землі з 2012 по 2014 роки, яка є різницею між вартістю орендної плати у розмірі 5 % від грошової нормативної оцінки землі, яку ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» сплачував іншим орендодавцям, і вартістю орендної плати у розмірі 3 % від грошової нормативної оцінки, яку позивач отримував незмінною з 2008 року, внаслідок чого має право на їх відшкодування, то відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Необхідною умовою доведення наявності упущеної вигоди є встановлення, насамперед, самих збитків та причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника й збитками потерпілої сторони. При цьому потрібно довести, що протиправна дія або бездіяльність особи, яка порушила право, є причиною, а збитки, що виникли у потерпілої особи, - слідством такої протиправної поведінки. Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані. Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положення ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю- це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Отже, укладаючи договори оренди земельних ділянок від 05.09.2006 року та 06.09.2006 року сторони досягли згоди, зокрема, і щодо розміру орендної плати. Пред'явлена позивачем вимога про стягнення упущеної вигоди є необґрунтованою, безпідставною, з посиланням на те, що орендарем укладені додаткові угоди з іншими орендодавцями, відповідно до яких орендна плата становить 5 %, а отже, [PERSON] завдано збитків, та тому підлягає застосуванню ст. 22 ЦК України є помилковим. Оскільки в даному випадку виникають вже інші правовідносини сторін договору оренди земельної ділянки, оскільки підписано додаткові угоди, які змінюють попередній обсяг прав і обов'язків по відношенню один до одного сторін договору оренди земельної ділянки. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed