Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Державного підприємства "Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій", Житомирського державного технологічного університету і просить стягнути солідарно з відповідачів на її користь 3 042,29 грн. заборгованості по заробітній платі та 2 613,77 грн. середньомісячної заробітної плати станом на 10.03.2016 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 15.04.2008 року працювала на посаді прибиральниці, охоронника у Державному підприємстві "Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій" та 10.01.2015 року була звільнена з займаної посади за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. 15.09.2015 року Міністерством освіти і науки України прийнятий наказ №933 "Про реорганізацію Державного підприємства "Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій", відповідно до якого правонаступником Державного підприємства "Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій" є Житомирський державний технологічний університет.У порушення вимог трудового законодавства відповідачем не було виплачено при звільненні заборгованість по заробітній платі у сумі 3 042,29 грн. Крім того, у зв'язку зі затримкою розрахунку при звільненні з роботи з відповідача підлягає стягненню на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку. Після уточнення позовних вимог (а.с.59) просить стягнути середній заробіток за невиплату належних при звільненні сум за період з 10.01.2015 року по 07.09.2016 року у сумі 24 893,02 грн.. У судове засідання позивач після оголошеної перерви не з'явилася, згідно поданої заяви (а.с.56) просить закінчити розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. В частині позовних вимог до Житомирського державного технологічного університету відмовилася, а позовні вимоги до Державного підприємства "Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій" підтримала в повному обсязі. Представник відповідача - Житомирського державного технологічного університету у судове засідання не з'явилася, до суду подала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги не визнала та просить відмовити в частині позовних вимог до Житомирського державного технологічного університету, оскільки він не є правонаступником Державного підприємства Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій (а.с.57). Представник відповідача - Державного підприємства Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій у судове засідання не з'явився повторно. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно вимог ст.74 ЦПК України за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 43 Конституції України встановлено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до вимог ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як вбачається з копії трудової книжки [PERSON] 15.04.2008 року прийнята у Державне підприємство "Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій" на посаду сторожа відділу материально-господарського забезпечення та звільнена з роботи 10.01.2015 року за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України (а.с.4-5). Заборгованість Державного підприємства "Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій" перед позивачем по заробітній платі становить 3 042,29 грн., що підтверджується довідкою №3 від 10.12.2015 року (а.с.6). Оскільки в день звільнення позивача 10.01.2015 року відповідач не провів виплату всіх сум, що належали йому від підприємства, тому вимога про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 3 042,29 грн. підлягає задоволенню. Відповідно до чинного законодавства обов'язок доказування відсутності вини у затримці розрахунку покладений на роботодавця. Позивачем на підтвердження позовних вимог надано розрахунок середнього заробітку за час затримки, який не спростовано відповідачем, як не доведено ним і відсутність його вини у затримці розрахунку з позивачем. Таким чином, з урахуванням того, що період затримки розрахунку при звільненні становить 400 робочих днів (з 10.01.2015 року по 07.09.2016 року), відповідач зобов'язаний виплатити позивачеві середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 24 893,02 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved