Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

10.05.2017 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. В обгрунтування позову зазначив, що 19.11.2007 між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено договір № 11254182000 про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу. Відповідно до умов договору про надання споживчого кредиту Банк надав, а [PERSON] прийняв кредитні кошти в сумі 78 615,00 гривень. При цьому, позичальник [PERSON] передав в заставу автомобіль марки OPEL модель Astra OTGF69, 2007 року випуску, колір синій, кузов № [NUMBER], державний номер [NUMBER], на який позивач просить звернути стягнення шляхом передачі у власність ТОВ "Українська факторингова компанія" в рахунок погашення зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу № 11254182000 від 19.11.2007. Крім того, просить зобов'язати відповідача передати ТОВ "Українська факторингова команія" зазначений автомобіль. Заборгованість за вказаним договором про надання споживчого кредиту становить 34 431,97 грн. Також позивач зазначає, що 17.11.2016 між ТОВ "Українська факторингова компанія" та ПАТ "УкрСиббанк" укладено договір факторингу № 46, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу № 11254182000 від 19.11.2007 перейшло до ТОВ "Українська факторингова компанія". В судове засідання позивач ТОВ "Українська факторингова компанія" не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Представник відповідача [PERSON], який діє згідно довіреності від 04.08.2017, письмово клопотав про розгляд справи без участі відповідача та його представника; проти позову заперечив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Судом встановлено, що 19.11.2007 між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено договір № 11254182000 про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу. Відповідно до умов договору про надання споживчого кредиту Банк надав, а [PERSON] прийняв кредитні кошти в сумі 78 615,00 гривень. При цьому, позичальник [PERSON] передав в заставу автомобіль марки OPEL модель Astra OTGF69, 2007 року випуску, колір синій, кузов № [NUMBER], державний номер [NUMBER]. Заборгованість за договором № 11254182000 від 19.11.2007 про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу становить станом на 17.11.2016 - 34 431,97 грн. Боржник [PERSON] помер 19.09.2011, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.21). Автомобіль марки OPEL модель Astra OTGF69, 2007 року випуску, колір синій, кузов № [NUMBER], державний номер [NUMBER], станом на 14.03.2017 належить на праві власності [PERSON], згідно висновку Старокостянтинівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області від 15.03.2017 (а.с.22-23). 17.11.2016 між ТОВ "Українська факторингова компанія" та ПАТ "УкрСиббанк" укладено договір факторингу № 46, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу № 11254182000 від 19.11.2007 перейшло до ТОВ "Українська факторингова компанія". Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні за своїм змістом норми закріплені у Законі України від 02.10.1992 № 2654-ХІІ «Про заставу» (ст.ст. 19, 20) та Законі України від 18.11.2003 № 1255-ІV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (ст.ст. 21-24). Пунктом 6.4 Договору застави закріплено, що звернення стягнення на предмет застави за вибором заставодержателя може здійснюватись, зокрема, шляхом продажу предмета застави із укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються, крім іншого, заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні, та спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, яка передбачає, зокрема, продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Договором про надання споживчого кредиту транспортного засобу № 11254182000 від 19.11.2007 не передбачено можливості звернення стягнення на предмет застави шляхом переходу його у власність заставодержателя, при цьому окремий договір про можливість звернення стягнення на предмет застави шляхом переходу його у власність заставодержателя між сторонами не укладався. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачено лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Отже, законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені заставою шляхом звернення стягнення на предмет застави: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог заставодержателя. Відповідно до ст.328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оцінюючи в сукупності зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, щодо безпідставності заявленого позову, оскільки відсутні підстави для звернення стягнення на предмет застави шляхом переходу його у власність ТОВ "Українська факторингова компанія" . Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, понесені в даному випадку позивачем судові витрати по справі, позивачеві за рахунок відповідача, не відшкодовуються.

Outcome: dismissed