Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

В червні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідачів - Роздільнянської міської ради, Роздільнянської районної спілки споживчих товариств , [PERSON], [PERSON] про визнання за нею права власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS], мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона за власні кошти завершила будівництво квартири , здала її в експлуатацію, а тому придбала на неї право власності. Відповідач - Роздільнянська райспоживспілка позов визнали, про що надали суду заяву та просили слухання по справі провести без участі їх представника. Відповідач - Роздільнянська міська рада надали суду заяву про слухання справи без участі їх представника. Відповідачі - [PERSON], [PERSON] також повністю визнали позовні вимоги [PERSON], про що надали відповідні письмові заяви, а також просили провести слухання по справі без їх участі. В позовній заяві [PERSON] вказувала , що вона працювала тривалий час в Роздільнянській райспоживспілці, де отримала ордер на трикімнатну квартиру [ADDRESS]. До складу сім»ї її входили доньки - [PERSON], [PERSON] Однак дана квартира знаходилась в недобудованому будинку і вона надала свою згоду на закінчення будівництва квартири власними силами. Після закінчення будівництва рішенням органу приватизації - Роздільнянської міської радою за нею визнано право власності по праву приватизації на вищевказану квартиру. Однак в подальшому рішенням судів різних інстанцій свідоцтво про право власності на квартиру було скасовано , так як будинок по [ADDRESS], де розташована квартира, не зданий в експлуатацію. Після скасування правовстановлюючих документів на будинок , вона здала квартиру в експлуатацію, отримавши декларацію про відповідність даного об»єкту нерухомості будівельним нормам та стандартам. Тому просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] , як на новостворений об»єкт. Вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, давши оцінку заявленим позовним вимогам, суд вважає, що позов [PERSON] належить задовольнити виходячи з наступного. [PERSON] працювала в Роздільнянській райспоживспілці та перебувала в даній організації на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов. В 1998 році рішенням спільного засідання правління Роздільнянської райспоживспілки та профсоюзного комітету , викладеним в протоколі від 10 лютого 1998 року , [PERSON] ( на той час [PERSON] ) було передано квартиру №2 в 20-ти квартирному житловому будинку по [ADDRESS] загальною площею 40,38 кв.м, до складу членів її сім"ї входили і діти. Згідно ст.50 ЖК України жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним щодо умов даного населеного пункту і відповідати встановленим санітарним та технічним нормам. [PERSON] погодилася отримати за ордером квартиру в недобудованому будинку і надала свою згоду на закінчення будівництва квартири власними силами. Рішенням виконкому Роздільнянської міської ради від 11 липня 2006 року на підставі п.10 ч.6 ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні " було надано дозвіл [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на приватизацію квартири [ADDRESS]. На підставі даного рішення виконкомом Роздільнянської міської ради 14 вересня 2006 року було видано свідоцтво про право власності по праву приватизації на спірну квартиру на ім"я [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках по 1/3 частині. На теперішній час дане рішення виконкому Роздільнянської міської ради рішенням Роздільнянського районного суду скасовано та визнано недійсним свідоцтво про право власності по праву приватизації цієї квартири. Як вказано в судовому рішенні, приватизація квартири була незаконною, так як будинок, в якому знаходиться наша квартира не належить до державного житлового фонду, а тому на зазначений будинок не поширюється дія Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду». Дійсно, з моменту початку будівництва і по теперішній час будинок по [ADDRESS] знаходиться на балансі товариства Роздільнянська районна спілка споживчих товариств як незавершений будівництвом об"єкт. Дані обставини по справі підтверджуються - державним актом на право постійного користування земельною ділянкою, виданим Роздільнянській райспоживспілці під забудову в м.Роздільна Одеської області : - довідкою Роздільнянського райспоживспілки, про те , що даний будинок знаходиться на балансі підприємства і будівництво даного об"єкту велось виключно за грошові кошти товариства; - протоколом спільного засідання правління Роздільнянської райспоживспілки та профсоюзного комітету від 10 лютого 1998 року щодо розподілу квартир в порядку поліпшення житлових умов в будинку по [ADDRESS] Одеської області. Судом встановлено, що підприємство Роздільнянська райспоживспілка включена до державного реєстру підприємств та організацій України як підприємство колективної форми власності , тобто не є державним підприємством. Відповідно до Статуту засновниками товариства є Роздільнянське міське споживче товариство та робкооп «Лиманський ", які створили товариство на добровільних засадах та членстві. Крім цього судом було встановлено, що будинок по [ADDRESS] не зданий в експлуатацію. Передана рішенням виконкому Роздільнянської міської ради квартира [ADDRESS] не була придатною для проживання, а приміщення можна визнати жилим тільки після прийняття будинку в експлуатацію відповідно до вимог ст.1-6 Житлового кодексу України Тому набуття права власності на дану квартиру , не може вважатись законним, так як свідоцтво про право власності , було видано передчасно. Судові рішення, якими скасовано правовстановлюючі документи на квартиру, набрали законної сили. Після цього [PERSON] , маючи намір отримати нові правовстановлюючі документи на квартиру відповідно до діючого законодавства, закінчила будівництво своєї квартири власними силами, в квартирі підключені всі комунікації. Законом України встановлено від 17 лютого 2011 року «Про регулювання містобудівної діяльності», встановлено що прийняття в експлуатацію зведених до 31 грудня 2009 року індивідуальних ( садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, які збудування без дозволу на виконання будівельних робіт, здійснюється інспекціями державного архітектурно - будівельного контролю за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж. Відповідно до ст.383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт квартири і зміни в квартирі , наданій йому для використання як єдиного цілого , - за умови, що ці зміни не призведуть до порушення прав власників інших квартир. Дані обставини підтверджуються декларацією про готовність об»єкта до експлуатації, зареєстрованою інспекцією ДАБК в Одеській області 20.11.2013 року, таким чином належна [PERSON] квартира зданав експлуатацію і не є об»єктом незавершеного будівництва. Згідно технічного паспорту, виготовленого бюро технічної інвентаризації станом на листопад 2013 року, за вказаною адресою розташована трикімнатна квартира житловою площею 42,30 кв.м. Згідно довідки Роздільнянської райспоживспілки балансова вартість квартири - 14880 грн. Отримавши дані документи, [PERSON] звернулась в Державну реєстраційну службу з завою про реєстрацію вказаної квартири на її ім»я на підставі наявних у неї документів. Однак згідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно від 25.02.2014 року їй було відмовлено в реєстрації квартири так як подані документи не дають можливості встановити відповідність заявлених прав документам та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до ст.392 ЦПК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності , якщо це право не визнається іншою особою. Наданими [PERSON] документами підтверджується належність будинку Роздільнянській райспоживспілці, а готовність даної квартири для проживання - декларацією про здачу об»єкта в експлуатацію . Тому суд вважає, що позов [PERSON] належить задовольнити та визнати за позивачкою право власності на квартиру [ADDRESS]. На підставі ст. 331, 332, 382, 383, 392 ЦК України, ст.50 Житлового кодексу УРСР,

Outcome: approved