Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням наступних уточнень (заява про зменшення розміру позовних вимог, вхідний від 09.12.2020) просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) на свою користь заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 3153,91 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 22.09.2008 між позивачем та відповідачем укладено Кредитний договір б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в розмірі, строки та в порядку, встановленими Кредитним договором, яким в тому числі передбачено право банку проводити зміни Тарифів, а також умов обслуговування рахунків. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з нього заборгованість в розмірі 3153,91 грн., з яких: 2320,03 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 833,88 грн. - заборгованість по процентам, нарахованим на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03.05.2019 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання 13.09.2021 не з`явився, в позовній заяві, а також клопотанні просив суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач у судове засіданні 13.09.201 не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. В попередніх судових засіданнях, до уточнення позивачем позовних вимог, зазначив, що визнає заборгованість за тілом кредиту. Вимоги первинного позову в частині стягнення з нього пені та штрафу не визнав, просив застосувати позовну давність. В п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Враховуючи, що відповідач тривалий час станом розгляду справи не цікавився, в судове засідання не з`являвся, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Позивачем відповідно до заяви відповідача від 22.09.2008, останньому було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У вказаній заяві відповідач також підтвердив, що ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконав, у зв`язку з чим позивачем йому нараховано в тому числі наступну заборгованість: заборгованість за простроченим тілом кредиту - 2320,03 грн.; заборгованість по процентам, нарахованим на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України - 833,88 грн. Кредитна картка відповідачу була надана на строк до 03.2020, до суду з даним позовом позивач звернувся 02.05.2019. Відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 2320,03 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи наведене, а також визнання відповідачем цієї частини позовних вимог, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредитом в розмірі 2320,03 грн. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за процентами, нарахованим на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, в розмірі 833,88 грн. Враховуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Доводи відповідача, згідно яких він через травму хребту тривалий час перебував у лікарні, на які відповідач посилався в обґрунтування заперечень проти стягнення неустойки, судом не можуть бути визнані підставою для відмови в позові, оскільки обов`язок відповідача повернути тіло кредиту та сплатити проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, прямо передбачений нормами законодавства України. Вимоги про стягнення неустойки суд, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, в даній цивільній справі не розглядає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved