Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

04 грудня 2019 року до суду звернувся позивач через свого представника із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 09 квітня 2012 року між [PERSON] та ПАТ «Актабанк» укладено кредитний договір. 23 березня 2018 року між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір №2 про відступлення прав вимоги зокрема і за договором відповідача. З моменту отримання права вимоги позивач не нараховував жодних штрафних санкцій, проте заборгованість відповідачем не погашена та становить 14260 грн., з яких 2204 грн. за основним боргом, 1 грн. - за процентами, 12055 грн. комісія. Оскільки, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за вказаним вище кредитним договором, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 лютого 2021 року головуючим суддею у цій справі визначений суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Цитульський В.І. на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду від 16.02.2021 №86. Ухвалою судді від 06 квітня 2021 року справу прийнято до провадження та постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у підготовче судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився. Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання, правом на подання відзиву не скористався, клопотань про відкладення справи розглядом до суду не надходило, суд, спираючись на норми ст. 247, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив заочне рішення. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. Судом встановлено, що 09 квітня 2012 року між ПАТ "АКТАБАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір №0860757501/Т/972120, за яким Кредитор зобов`язується на умовах, визначених цим Договором та строк, визначений п.2.1.3 Договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.2.1 Договору (кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитору кредит у встановлений п.2.1.3 термін та сплатити проценти за використання кредиту (плата), а також виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені цим Договором. Згідно вказаного Кредитного договору сума кредиту - 15000, 00 грн., кредит надається строком до 08 квітня 2013 року. Банк свої обов`язки за договорами виконав, що підтверджується заявою про видачу готівки № 139585 від 09 квітня 2012 року на суму 15000,00 грн.(а.с.15) 23.03.2018 між ПАТ "АКТАБАНК" та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено ДОГОВІР №2 ПРО ВІДСТУПЛЕННЯ ПРАВ ВИМОГИ, у відповідності до умов якого, ПАТ "АКТАБАНК" відступає шляхом продажу ТОВ "ФК "ЄАПБ" належні Банку, а ТОВ"ФК"ЄАПБ" набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту овердрафту)), договорами поруки та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору.(а.с.24-25) Згідно витягу з Додатку №1 до Договору №2 реєстру боржників [PERSON] значиться в цьому реєстрі боржників за вказаним вище кредитним договором. (а.с. 26) В порушення Умов кредитного договору відповідач в повній мірі не сплачувала грошові кошти в рахунок погашення кредиту та процентів. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на момент отримання права вимоги до відповідача складає: 2204 грн. за основним боргом, 1 грн. - за процентами, 12055 грн. комісія, а всього 14260 грн. В матеріалах справи наявне повідомлення позивача №002403718-1 від 27.03.2018 року, яким відповідача було повідомлено про те, що право вимоги за зазначеним кредитним договором перейшло до ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" із зазначенням суми заборгованості та розрахункових рахунків на погашення заборгованості.(а.с.21) Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, в тому числі, й передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. За приписами ч. 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 624 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Разом з тим, стягнення із відповідача заборгованості по комісії за кредитним договором не підлягає задоволенню з огляду на таке. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) зробив висновок, що: «надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконання прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. У відповідності до частин першої-третьої 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Положення спірного кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій у вигляді винагороди за додатковий моніторинг погашення кредиту та за резервування ресурсів є нікчемними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», частиною четвертою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, які були чинними на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок. Умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів» (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року». На підставі вище викладеного, враховуючи позицію Верховного суду, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідач на користь позивача 297,04 грн. витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved