Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом і вказав, що 01 березня 2018 року з метою реалізації свого права на безоплатне отримання земельної ділянки відповідно до норм Земельного кодексу України він звернувся з відповідною заявою до відповідача щодо безоплатного надання у власність земельної ділянки а надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] . Позивач вказує, що 03 березня 2018 року він отримав від відповідача відповідь, якою було відмовлено у наданні йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] , у зв`язку з наявним зареєстрованим правом власності на комплекс будівель та споруд, що розташовані на ній, за іншою юридичною особою. Згідно довідки № 409 від 10 листопада 2017 року, що видана КП «Криничанське БТІ», вищевказаний комплекс будівель та споруд зареєстрований за Дніпропетровським обласним комунальним підприємством «Дніпрооблагрохім» / ЄДРПОУ 31549836 / на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконкомом Щорської селищної ради 30 серпня 2007 року. Позивач зазначає, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридична особа Дніпропетровське обласне комунальне підприємство «Дніпрооблагрохім» / ЄДРПОУ 31549836, розташоване на пр-кті. Героїв, 81 у м. Дніпро / припинила свою діяльність, оскільки його визнано банкрутом у 2010 році. Позивач зазначає, що комплекс будівель і споруд, який розташований за вищезазначеною земельною ділянкою практично знищений, будівлі розібрані на цеглу, метал вирізаний на брухт, що підтверджується Актом результату загального огляду будівель від 03 листопада 2017 року № 01, відповідно до якого стіни, колони, підлога, покрівля, вікна, двері - відсутні. Таким чином відсутні як юридична особа, яку ліквідовано, так і нерухоме майно, яке розташоване на земельній ділянці. Дані обставини на думку позивача порушують його право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Тому позивач звернувся до суду з проханням припинити право власності Дніпропетровського обласного комунального підприємства "Дніпрооблагрохім" / ЄДРПОУ 31549836 / на комплекс будівель і споруд, який розташований по [ADDRESS] , визнанати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 28 серпня 2007 року, а саме комплекс будівель та споруд, що який розташований по [ADDRESS] , що видане Щорською селищною радою Дніпропетровської області комунальному підприємству "Дніпрооблагрохім"/ ЄДРПОУ 31549836 / на підставі рішення сесії Щорської селищної ради № 03-ХІІІ/V від 22 серпня 2007 року, визнати недійсним Державний акт на право постійного користування землею серії [NUMBER] , виданого відповідно до рішення Щорської селищної ради народних депутатів від 09 жовтня 1995 року № 10. Представник відповідача позовні вимоги визнав і проти задоволення позову не заперечив. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача задоволеними бути не можуть з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 01 березня 2018 року з метою реалізації свого права на безоплатне отримання земельної ділянки відповідно до норм Земельного кодексу України [PERSON] звернувся з відповідною заявою до Божедарівської селищної ради щодо безоплатного надання у власність земельної ділянки а надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] . 03 березня 2018 року відповідачу було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] , у зв`язку з наявним зареєстрованим правом власності на комплекс будівель та споруд, що розташовані на ній, за іншою юридичною особою. За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 329 ЦК України визначає, що юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане у її власність. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , виданого на підставі рішення виконкому Щорської селищної ради № 59 від 29 серпня 2007 року Дніпропетровському обласному комунальному підприємству «Дніпрооблагрохім» на праві комунальної власності належить комплекс будівель та споруд, який розташований по [ADDRESS] , про що довідкою КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації № 409 від 10 листопада 2017 року було повідомлено позивачу. Тобто згадане майно передано відповідачем у власність Дніпропетровському обласному комунальному підприємству «Дніпрооблагрохім» саме на підставі зазначеного рішення виконкому селищної ради, яке до цього часу перебуває в законній силі і позивач не ставить вимог про визнання його не чинним. А свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] є документом, посвідчуючим, а не встановлюючим право на майно і само по собі визнання недійсним вказаного свідоцтва не означає припинення майнового права при наявності відповідного рішення про визнання цього права. Підставами припинення права власності є юридичні факти (певні обставини), з якими закон пов`язує ліквідацію права власності вза\-галі або перехід його до іншої особи. При цьому одні й ті ж самі юридичні факти можуть одночасно бути підставами припинення права власності у однієї особи й підставами виникнення права влас\-ності у іншої. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності може бути припинено у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридична особа Дніпропетровське обласне комунальне підприємство «Дніпрооблагрохім» / ЄДРПОУ 31549836, розташоване на пр-кті. Героїв, 81 у м. Дніпро / припинила свою діяльність, оскільки його визнано банкрутом у 2010 році. Стаття 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначає, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури допускається продаж майна банкрута в порядку, передбаченому цим Законом, і з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута. Однак позивачем належних доказів подальшої долі майна Дніпропетровського обласного комунального підприємства «Дніпрооблагрохім» не надано та не надано доказів наявності чи відсутності у вказаного майна нового власника. Наведені обставини свідчать про недоведеність позивачем позовних вимог в частині припинення права власності Дніпропетровського обласного комунального підприємства "Дніпрооблагрохім" / ЄДРПОУ 31549836 / на комплекс будівель і споруд, який розташований по [ADDRESS] , визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28 серпня 2007 року, а саме комплекс будівель та споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що видане Щорською селищною радою Дніпропетровської області комунальному підприємству "Дніпрооблагрохім"/ ЄДРПОУ 31549836 / на підставі рішення сесії Щорської селищної ради № 03-ХІІІ/V від 22 серпня 2007 року Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини. У відповідності до частини 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Способи захисту прав на земельні ділянки визначені статтею 152 ЗК України. За приписами наведеної норми держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до статті 191 ЦК України підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю. Права на земельну ділянку та інші об`єкти нерухомого майна, які входять до складу єдиного майнового комплексу підприємства, підлягають державній реєстрації в органах, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Згідно з частиною 1 статті 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановленого строку. Статтею 131 Земельного кодексу визначено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до ЦK України з урахуванням вимог цього Кодексу. Оспорюваний позивачем Державний акт на право постійного користування землею серії [NUMBER] , виданий на підставі рішення Щорської селищної ради народних депутатів від 09 жовтня 1995 року № 10, яке є чинним і в порядку ст. 152 ЗК України позивачем не оспорюється, а такого способу захисту права на земельну ділянку як визнання недійсним Державного акту на право користування землею, законодавством не передбачено, що позбавляє суд можливості задоволення позову в частині вимог про визнання недійсним Державного акту на право постійного користування землею серії [NUMBER] , виданого відповідно до рішення Щорської селищної ради народних депутатів від 09 жовтня 1995 року № 10. А відмова в задоволенні позову покладає на позивача обов`язок по сплаті судових витрат, як те передбачено ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed