Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~14 травня 2018 року позивач звернувся до Куликівського районного суду Чернігівської області з позовом, в якому, після уточнення позовних вимог, просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: с. Виблі, Куликівського району Чернігівської області, по вул. Шевченка, буд. 3, в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], яка померла 15 жовтня 2014 року, мотивуючи свої вимоги тим, що оскільки правовстановлюючі документи на будинок на спадкодавця не видавалися, він позбавлений можливості оформити спадщину на своє імя, а тому вимушений звернутись з позовом до суду. 18 травня 2018 року ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області дану справу, яка надійшла з Куликівського районного суду\~Чернігівської області\~за правилами\~ст.31\~ЦПК України,\~прийнято до свого провадження та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. \~ \~ \~ \~26 вересня 2018 року ухвалою суду замінено первісного відповідача - Куликівську селищну раду (с. Виблі) належним відповідачем - територіальною громадою с. Виблі в особі Куликівської селищної об'єднаної територіальної громади та залучено до участі у справі в якості співвідповідача - [PERSON], в зв"язку з чим підготовче засідання було відкладено. \~ \~ \~ \~16 жовтня 2018 року ухвалою суду прийнято до розгляду уточнення позовних вимог. \~ \~ \~ \~ В підготовче засідання сторони та представник третьої особи не зявилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, в яких зазначили: позивач - про підтримання позову, відповідачі - про визнання позову (а.с.78-80). Третя особа - Куликівська районна державна нотаріальна контора свою позицію щодо позову не висловила ( а.с.60). \~ \~ \~ \~Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Як слідує з положень\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що відповідачами позов визнається, про що надані письмові заяви, суд вважає можливим розглянути справу у підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з частиною третьою статті 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до копії технічного паспорту, домоволодіння № 3 по вул. Шевченка в с. Виблі, Куликівського району Чернігівської області було побудоване до 1991 року ( а.с. 9-14). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до інформації, яка міститься в заяві Куликівської селищної\~ради Куликівського району Чернігівсьої області від 18.07.2018 № 03-05/1494, господарство по вулиці Шевченка, будинок № 3, с.\~Виблі Куликівського району Чернігівської області відносилось до категорії „колгоспний двір, головою колгоспного двору станом на 01.07.1990 року та 15.04.1991 року була [PERSON], членом колгоспного двору був її син - [PERSON]. Вищезазначений житловий будинок згідно погосподарських книг був зареєстрований на [PERSON]. Згідно земельно-кадастрової книги сільської ради земельна ділянка за вказаною адресою площею 0,40 га надавалася [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства. Також з даної інформації вбачається, що правовстановлюючі документи на вказане домоволодіння та земельну ділянку не видавалися (а.с. 41-42). \~ \~ \~ \~Згідно ст.120 ЦК УРСР колгоспний двір це сімейно-трудове обєднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч.2 ст.123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР №885-ХІІ був введений в дію Закон України Про власність. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 (із подальшими змінами) «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] як колишні члени колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору, а значить, і на вказаний вище житловий будинок з господарськими будівлями, тобто по 1/2 частині кожен. Згідно записів у копії свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 241167, [PERSON] померла 15 жовтня 2014 року (а.с. 6). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON], до спадкового майна належить 1/2 частина вказаного вище житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд. На день смерті 15.10.2014\~року [PERSON]\~була зареєстрована\~та постійно\~проживала у\~[INFO],\~одна, про що свідчить інформація, надана Куликівською селищною\~радою Куликівського району Чернігівської області від 18.07.2018 № 03-05/1494 на а.с. 41-42. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном на користь онука [PERSON], про що свідчить заповіт, який 03 грудня 2002 року посвідчено секретарем Виблівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області ( а.с. 38 зворот.). Відповідно до копії спадкової справи № 30/2015 (а.с. 38-40), після померлої 15.10.2014 [PERSON] спадщину за заповітом прийняв онук [PERSON], позивач по справі. Таким чином, після смерті [PERSON], до позивача як спадкоємця за заповітом перейшло право власності на 1/2 частину вказаного вище домоволодіння, яка належала за життя спадкодавцю. Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. В звязку із відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документа на вказане вище домоволодіння позивачу було відмовлено у видачі після померлої 15.10.2014 [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: с. Виблі, Куликівського району Чернігівської області, по вул. Шевченка, буд. 3, про що свідчить повідомлення в.о. державного нотаріуса Куликівської районної державної нотаріальної контори від 21.04.2018 (а.с. 16). За таких обставин, суд приходить до висновку, що за позивачем [PERSON], як спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], можливо визнати право власності на ? частину спірного домоволодіння. \~ \~ \~ \~Отже позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Факт визнання відповідачами позову, судом, не може бути врахований при вирішенні даної справи, оскільки таке визнання суперечить вимогам закону, а згідно вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд має право ухвалити рішення про задоволення позову лише за наявності для того законних підстав. Відповідно до технічної документації на спірне домоволодіння складеної 21 лютого 2018 року, що має місце у справі, загальна площа приміщень в будинку складає 78,5 кв.м., а вартість домоволодіння, згідно висновку суб"єкта оціночної діяльності станом на 02.03.2018 - складає 68 461 грн. ( а.с.7,9-14).

Outcome: partial