Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства "Альфа Банк", треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спорту на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] та Тячівський районний відділ державної виконавчої служби, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивує тим, що 06 серпня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, яким пропоновано стягнути з [PERSON] на користь ПАТ "Альфа Банк" заборгованість в сумі 25 355,27 доларів США. Виконавчий напис вважає незаконним, оскільки не визнає заборгованість перед кредитором в сумі 25 355,27 доларів США, оскільки вважає, що на зазначені суми поширюється позовна давність. Зазначає, що між ним та відповідачем існує спір про розмір заборгованості по кредитному договору від 08 листопада 2007 року № 313/2007, і рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 21 травня 2015 року з нього на користь відповідача стягнуто заборгованість в сумі 594 638 грн. 36 коп., однак дане рішення ним оскаржене в апеляційному порядку, і справа на даний час не розглянута. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 06 серпня 2016 року № 15236, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], про стягнення з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства "Альфа Банк" заборгованість в сумі 25 355 доларів США 27 центів та вирішити питання про судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача публічного акціонерного товариства "Альфа Банк" в судове засідання не з'явився, однак через канцелярію суду подав заперечення проти позову, в якому просив в задоволенні позову відмовити. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належно повідомлений. Представник третьої особи Тячівського районного відділу державної виконавчої служби в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку. Із виконавчого напису, вчиненого 06 серпня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за № 15236 вбачається, що пропоновано стягнути з [PERSON] в користь публічного акціонерного товариства "Альфа Банк" заборгованість, що виникла внаслідок невиконання (неналежного виконання) боржником умов кредитного договору № 313/2007 від 08 листопада 2007 року, укладеного між [PERSON] та публічний акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", за період з 07 листопада 2014 року по 01 червня 2016 року, в сумі 25 355 доларів 27 центів, а саме 17 657 доларів 77 центів США по тілу кредиту та 7 697 доларів 50 центів США по відсотках, а також витрати пов'язані з вчиненням виконавчого напису, без зазначення суми. Із кредитного договору № 313/2007 від 08 листопада 2007 року, укладеного між [PERSON] та публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" вбачається, що [PERSON] отримав кредит в розмірі 70 000 доларів США, строком до 07 листопада 2014 року. Згідно постанови Тячівського районного відділу державної виконавчої служби від 20 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого напису, вчиненого 06 серпня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за № 15236. Відповідно до вимог ст.87 Закону України "Про нотаріат" та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з вимогами ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями-не більше одного року. Проте, в судовому засіданні встановлено, що сума заборгованості, яка зазначена у виконавчому написі, вчиненому 06 серпня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за № 15236 не є безспірною, оскільки позивачем, як зазначено у позовній заяві, не визнається розмір боргу поза строками позовної давності. Та обставина, що виконавчий напис видавався в час, коли в суді вже знаходилась справа за позовом публічного акціонерного товариства "Альфа Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 313/2007 від 08 листопада 2007 року (справа № 307/1279/15-ц) свідчить про відсутність безспірності суми заборгованості. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій в постановах по справах № 6-141цс14 та № 6-27цс15, які є обовязковими для врахування відповідно до ч.2 ст.214, 360-7 ЦПК України. Відповідно до п.2.1 Глави 16 вищевказаного Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Відповідно до п.3.1 Глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно із п.3.2 Глави 16 Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Пунктом 3.5 Порядку передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Відповідно до п.1 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджую безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Таким чином суд приходить до висновку, що чинним законодавством передбачено звернення стягнення на предмет застави в досудовому порядку, проте, виключно у випадку безспірності існуючої заборгованості по основному зобовязанню, що в судовому засіданні не було доведено, а доводи позивача не було спростовано. Враховуючи вищевикладене та дослідивши зібрані матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач відповідно до ст. 60 ЦПК України надав суду безперечні докази в обґрунтування своїх позовних вимог, у звязку з чим позов підлягає задоволенню. Тячівським районним судом Закарпатської області 09 листопада 2016 року по даній справі винесено ухвалу про забезпечення позову. Відповідно до ч.6 ст.154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Що ж стосується питання розподілу судових витрат по справі, то це питання суд вирішує відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved