Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

03 липня 2019 року заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 звернувся до Березанського районного суду Миколаївської області з зазначеним позовом, у якому просив : - визнати незаконним та скасувати рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області (далі - Коблівська сільська рада) № 10 від 26 грудня 2012 року в частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0767 га (пасовища) для ведення садівництва із земель, не наданих у власність та постійне користування, в межах території с.Коблеве Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області; - визнати незаконним та скасувати рішення Коблівської сільської ради від 16 грудня 2014 року №31 в частині затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,625га з кадастровим номером 4820982200:12:042:0199 з ведення садівництва на комерційне призначення для будівництва об`єктів інфраструктури та закладів громадського харчування; - визнати недійсним та скасувати виданий [PERSON] державний акт від 29 грудня 2012 серії ЯК №789574 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4820982200:12:042:0199 площею 0.0767 га в с.Коблеве в межах території Коблівської сільської ради; - зобов"язати [PERSON] повернути Коблівській об"єднаній територіальній громаді в особі Коблівської сільської ради вказану земельну ділянку, нормативною оцінкою 435642,87 грн.; - стягнути з відповідачів на користь прокуратури Миколаївської області сплачений судовий збір. Заявлені вимоги обгрунтовані тим, що надана відповідачу [PERSON] земельна ділянка розташована у прибережній захисній захисної смузі Чорного моря на відстані 467-593 метри від урізу води, а тому, відповідно до ст.ст.85,88 Водного кодексу України, ст.ст.59, 84 Земельного кодексу України, може перебувати виключно у державній та комунальній власності і надаватися лише в користування та для спеціально визначених цілей, до яких не відноситься ведення садівництва. Тому прокурор вважає, що оскаржувані рішення Коблівської сільської ради суперечать законодавству та порушують інтереси держави, що, згідно зі ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", є підставою для визнання їх недійсними у судовому порядку, що, у свою чергу, відповідно до ч.1 ст.21, ст.393 ЦК України призводить до недійсності державного акта на право власності на спірну земельну ділянку, яке є похідним документом і лише посвідчує виникнення права власності. Оскільки вибуття земельної ділянки відбулось без волі власника - територіальної громади с.Коблеве, правонаступником якої є Коблівська об"єднана територіальна громада, земельна ділянка підлягає поверненню належному власнику. 10 липня 2019 року судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; того ж дня постановлено ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку із забороною відділу з питань державної реєстрації Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо цієї земельної ділянки, заборони Управлінню державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва об"єктів нерухомості на вказаній земельній ділянці, заборони [PERSON] вчиняти із вказаною земельною ділянкою дії, пов"язані із зміною її цільового призначення, укладати договори, вчиняти інші правочини щодо неї, а також проводити на ній будь-які будівельні роботи. Прокурор заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, про що надав відповідну заяву, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області та відповідач [PERSON] у підготовчі та судові засідання не з`явилися та не повідомили про причини своєї неявки, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи та про застосування заходів забезпечення позову; відзивів до суду не надали. Зі згоди прокурора суд постановив ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. З матеріалів справи встановлено, що рішенням Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №10 від 26 грудня 2012 року затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам України для ведення садівництва із земель, не наданих у власність та постійне користування, в межах території населеного пункту с.Коблеве Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області (п.1), та пунктом 4 вказаного рішення надано, зокрема, відповідачу [PERSON] у власність земельну ділянку загальною площею 0,0767 га (пасовища) для ведення садівництва в с.Коблеве (а.с.14). Пунктом 2 рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 16 грудня 2014 року №31 затверджено проекти із землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок, у тому числі [PERSON] - земельної ділянки площею 0,0767 га (пасовища), кадастровий номер 4820982200:12:042:0199, на будівництво і обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування (а.с.15). На підставі вказаного рішення [PERSON] отримано державний акт від 29 грудня 2012 року серії ЯК №789574 на право власності на зазначену земельну ділянку, що підтверджено копією державного акта, поземельної книги та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.24, 27-28, 35-38). Земельна ділянка, надана [PERSON] у власність, розташована на відстані 467-593 метри від урізу води Чорного моря, що вбачається з повідомлення Відділу у Березанському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (а.с.34) та витягу з Публічної кадастрової карти України (а.с.32). Згідно з ч.1 ст.122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Згідно з ч.7 ст.118 ЗК України, невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, є підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. За положеннями ст.60 Земельного кодексу України та ст. 88 Водного кодексу України (у редакції, що діяла станом на 26 грудня 2012 року) вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних обєктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води. З урахуванням зазначених нормативних розмірів, наявні підстави вважати, що спірна земельна ділянка розташована в межах прибережної захисної смуги. Землі, зайняті прибережними захисними смугами, віднесено до земель водного фонду (ст.58 ЗК України). За змістом ст.59 ЗК України, землі прибережних захисних смуг можуть надаватися у приватну власність лише в користування та для спеціально визначених цілей. Як передбачено ч.4 ст.59 ЗК України (в редакції, що діяла на час прийняття оскаржуваних рішень), земельні ділянки прибережних захисних смуг можуть передаватися громадянам та юридичним особам на умовах оренди для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо. Передача земельних ділянок прибережних захисних смуг у приватну власність для потреб, не зазначених у ч.4 ст.59 ЗК України, законодавством України не передбачено. Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності (ч.1 ст.61 ЗК). Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом (ч.5 ст.88 Водного кодексу України). Відповдіно до ч.1 ст.90 Водного кодексу України, прибережна захисна смуга уздовж морів, морських заток і лиманів входить у зону санітарної охорони моря і може використовуватися лише для будівництва військових та інших оборонних об`єктів, об`єктів, що виробляють енергію за рахунок використання енергії вітру, сонця і хвиль, об`єктів постачання, розподілу, передачі (транспортування) енергії, а також санаторіїв, дитячих оздоровчих таборів та інших лікувально-оздоровчих закладів з обов`язковим централізованим водопостачанням і каналізацією, гідротехнічних, гідрометричних та лінійних споруд. Додатком N 13 до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.06.96 р. N 173, заборонено садівництво у межах прибережних захисних смуг. Таким чином, Коблівською сільською радою всупереч зазначеним нормам законодавства передано у приватну власність земельну ділянку, що знаходиться у межах прибережної захисної смуги, для потреб, не передбачених законом. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (п.10 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"). Таким чином, рішення Коблівської сільської ради №10 від 26 грудня 2012 року в частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність [PERSON] спірної земельної ділянки для ведення садівництва підлягає визнанню незаконними та скасуванню як таке, що суперечить законодавству України. Відповідно, на підставі викладеного вище є незаконним та підлягає скасуванню рішення Коблівської сільської ради № 31 від 16 грудня 2014 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення спірної земельної ділянки, власником якої є [PERSON] . Одночасно із скасуванням незаконних рішень Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області про передачу земельної ділянки у власність відповідача [PERSON] підлягає визнанню недійсним і документ, який посвідчує право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку та є похідним від зазначених рішень і лише посвідчує виникнення права власності. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та надання їх у користування. Такі землі можуть змінювати володільця лише у випадках, прямо передбачених у ЗК України та ВК України. Тому зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням, зокрема, статті 59, підпункту «ґ» частини третьої статті 83, підпункту «г» частини третьої, підпункту «д» частини четвертої статті 84, частини третьої статті 93 ЗК України, статті 85, частини п`ятої статті 88 ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина друга статті 152 ЗК України). Залежно від обставин справи вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку суд може кваліфікувати як негаторний позов. Такий позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки. Власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку. Отже, заявлений прокурором спосіб захисту відповідає положенням статті 391 Цивільного кодексу України та частини другої статті 52 Земельного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Частиною 1 ст.319 та частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При ухваленні цього рішення суд враховує, що відповідачем [PERSON] право власності набувалось внаслідок прийняття органом місцевого самоврядування протизаконних рішень, тобто було порушено суспільний інтерес щодо правильного застосування законодавства, порядок позбавлення права власності на незаконно набуте майно передбачений законодавством, та вважає, що у даному випадку наявна справедлива рівновага між інтересами суспільства та правами власника. При подачі позовної заяви та заяви про забезпечення позову прокуратурою Миколаївської області сплачено судовий збір в розмірі 13258,14 грн. Тому на підставі ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів судовий збір на користь прокуратури Миколаївської області у сумі 6629,07 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved