Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

15 жовтня 2019 року позивач\~ [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , ПАТ «Дельта Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуди І.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 05 лютого 2008 року між ним та ТзОВ «Український промисловий банк» укладено кредитний договір №136-017ФК-08, за умовами якого банк надав йому кредитні кошти в розмірі 378\~750,00 грн., строком на 372 місяці. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було укладено Іпотечний договір №136-017/Zфкіп-08 від 05 лютого 2008 року, предметом якого стала трикімнатна квартира, загальною площею 65,0 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» на Національним банком України був укладений договір про передачу активів та кредитних зобов`язань, відповідно до п. 4.1 якого ТОВ «Укрпромбанк» передав АТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитними договором та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» отримало право вимоги за кредитним договором №136-017ФК-08 від 05 лютого 2008 року та Іпотечним договором №136-017/Zфкіп-08 від 05 лютого 2008 року. 15 листопада 2012 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда І.В. вчинила виконавчий напис №2823, яким запропонував у безспірному порядку звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Укрпромбанк» . 18 травня 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено Договір 514/К купівлі-продажу майнових прав, за яким продавець передає у власність покупцеві, а покупець приймає у власність майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та які включають право до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними Договорами та /або інших підставах, наведених у додатку №1 до цього Договору. Позивач вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки при його вчиненні порушено положення ст.ст. 87,88 ЗУ «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Вимоги стягувача є неправомірними, а заборгованість спірною з огляду на те, що ТОВ «Укрпромбанк», змінивши строк виконання зобов`язання вимогою до дострокове погашення заборгованості від 25 травня 2009 року, не мав права нараховувати та стягувати проценти за період з 01 липня 2010 року по 25 жовтня 2012 року в розмірі 109\~151,22 грн. Крім того, позивач зазначає, що ним здійснювалось часткове погашення заборгованості за кредитом на загальну суму 11\~315,00 грн. В порушення умов кредитного договору ПАТ «Дельта Банк» не зараховував його платежі в погашення простроченої заборгованості за процентами. На думку позивача, наведені ним факти свідчать про неправильність та спірність його заборгованості перед кредитором, а нотаріус при вчиненні виконавчого напису не з`ясувала чи дійсно існувала така заборгованість, її справжній розмір. Вважає, що виконавчий напис є безпідставним, оскільки нотаріус вчинив його без відповідних правових підстав, не переконався у безспірності грошової вимоги. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 15 листопада 2012 року, що зареєстрований в реєстрі за №2823 та вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В., згідно з яким звернено стягнення на квартиру [ADDRESS] , та належить [PERSON] . Ухвалою судді від 31 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. У встановлений судом строк від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає про визнання позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] погоджується з доводами позивача про неправильність та спірність кредитної заборгованості, а також вказує на той факт, що розмір заборгованості за кредитним договором [PERSON] був предметом розгляду в суді. Постановою Волинського апеляційного суду від 11 жовтня 2019 року у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за комісією. На його думку, вищезазначене рішення суду має преюдиційне значення, а вимоги, які зазначені у виконавчому написі, спірними. Просить вимоги позову задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в заяві від 27 січня 2020 року просить розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав суду заяву від 28 січня 2020 року про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не з`явився хоча належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда І.В. в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до\~\~п.1 ч. 3\~ст. 223 ЦПК України,якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що 05 лютого 2008 року між ТзОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №136-017/ФК-08, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 378750 гривень з розрахунку 12,70 % річних за весь час користування кредитом на строк з 05 лютого 2008 року і до 28 січня 2039 року (а.с. 11-14). 30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ "Дельта Банк" та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, ПАТ "Дельта Банк" набув права вимоги по кредитному договору № 136-017/ФК-08 від 05.02.2008 року, укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] . 15 листопада 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2823, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] За рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна, переданого в іпотеку, запропоновано задовольнити вимоги стягувача ПАТ «Дельта Банк» в сумі розміром 476\~488, 55 грн, з яких: сума заборгованості за кредитом 363\~851,08 грн; сума заборгованості за відсотками 109\~151,22 грн; сума заборгованості за комісією 3486,25 грн. Строк, за який провадиться стягнення: з 01 липня 2010 року по 25 жовтня 2012 року (а.с.10). Постановою старшого державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Арсенюк О.В. від 12 березня 2013 року відкрито виконавче провадження № 36456369 по примусовому виконанню виконавчого напису № 2823, вчиненого 15 листопада 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В., про звернення стягнення на нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] , на підставі договору про надання кредиту гр. [PERSON] по кредитному договору № 136-017/ФКВ-08 від 05 лютого 2008 року (а.с.17). Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно зі ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Як вбачається з копії оспорюваного виконавчого напису, у ньому зазначено відомості про боржника [PERSON] , а також, що стягнення заборгованості проводиться за період з 01 липня 2010 року по 25 жовтня 2012 року. Сума заборгованості включає: заборгованість за кредитом 363 851,08 грн.; заборгованість за відсотками 109 151,22 грн.; заборгованість за комісією 3486,25 грн., а також витрати за вчинення виконавчого напису, що становить 4\~764,89 грн. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Згідно п.п.283,284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України№20/5 від 03 березня 2004 року для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено: відомості про найменування і адресу стягувана та боржника; дата та місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком. Таким чином, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». З оспорюваного виконавчого напису не вбачається, що при його вчиненні нотаріус отримувала від заявника первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, квитанції про сплату передбачених кредитним договором платежів тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позичальника перед банком, а також сума процентів, зазначена у написі, є безспірними. Розрахунок боргу, наданий банком щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах, є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум і слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача, який не згоден з таким розрахунком. Відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі №6-887цс 17 від 05 липня 2017 року з урахуванням приписів статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Постановою Волинського апеляційного суду від 11 жовтня 2019 року в справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором встановлено, що умови кредитного договору №136-017ФК-08 від 05 лютого 2008 року про стягнення з позичальника комісії за управління кредитом є нікчемними, що виключає їх застосування при стягненні з [PERSON] на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованості за кредитним договором. За результатами розгляду вказаної справи суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за комісіями в сумі 971 грн 66 коп. Відповідачем ПАТ «Дельта Банк» не спростовано доводів позивача про те, що ним здійснювалось часткове погашення заборгованості за кредитом, зокрема, 15 вересня 2011 року сплачено 1030,00 грн., 25 жовтня 2011 року 1000 грн., 30 грудня 2011 року 400,00 грн., 31 січня 2012 року 600,00 грн., 29 лютого 2012 року 1005,00 грн., 30 березня 2012 року 1030,00 грн., 28 квітня 2012 року 1050,00 грн., 31 травня 2012 року 1030,00 грн, 02 липня 2012 року 1040,00 грн., 30 липня 2012 року 1050,00 грн., 29 серпня 2012 року 1050,00 грн, 28 вересня 2012 року 1030,00 грн. і що такі кошти зараховувались відповідно до кредитного договору в погашення простроченої заборгованості за процентами. На підтвердження здійснення вищезазначених платежів позивачем надано копії відповідних квитанцій (а.с.20-25). Отже, нотаріус при вчиненні такого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. З врахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що у нотаріуса були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису, а відтак оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає до виконанню. Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок, тобто по 384,20 грн з кожного.

Outcome: approved