Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовною заявою (з урахуванням доповнення до позовної заяви) до керівника ЖЕК-54 у м. Харкові про скасування заборгованості за весь час, у якості морального відшкодування та визнати дії КП « Жилкомсервіс» неправомірними. В обгрунтування позовних вимог позивачі посилаються на порушення вимог чинного законодавства керівника ЖЕК-54 у м. Харкові не виконує покладені на нього ЗУ "Про житлово-комунальні послуги» обов'язки, не здійснює контролю щодо прибирання прибудинкової території двірником. Поведінка двірника під час виконання своїх обов'язків негативна, на зауваження реагує нецензурною лайкою, майстер ЖЕК - 54 не робить двірнику зауваження, а лише погрожує рахунками по заборгованості. Кальченко порушує громадський порядок. Крім того, співробітники КП « Жилкомсервісу» не вбирали сніг на прикінці березня та КП « Жилкомсервіс» є фіктивним підприємством, вважають що в діях останнього вбачається склад злочину передбаченого ст.ст. 222,189,190 364 КК України. КП «Жилкомсервіс» та КП « Благоустрій» є провокаторами. В обґрунтування позовних вимог позивачами до позовної заяви надали фотокартки та лист з назвою «вимога КП « Жилкомсервіса», яка не містить дати, підпису, печатки. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.02.2018 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у строк передбачений ухвалою суду від 09.02.2018 року відзив на позовну заяву не надав. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Відповідно до ч. 2 ст.274 ЦПК України встановлено, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надійшло. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов'язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно доприписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. З позовної заяви вбачається, що позивачі [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS], а [PERSON]мешкає за адресою: [ADDRESS] Документі які підтверджують право власності позивачами до суду не надано. Позивачі вказують, що в порушення вимог чинного законодавства керівника ЖЕК-54 у м. Харкові не виконує ЗУ "Про житлово-комунальні послуги», не здійснює контролю щодо прибирання прибудкової теріторії двірником. Поведінка двірника під час виконання своїх обов'язків негативна, на зауваження реагує нецензурною лайкою, майстер ЖЕК - 54 не робить двірнику зауваження, а лише погрожує рахунками по заборгованості. Кальченко порушує громадський порядок. В обґрунтування позовних вимог позивачами до позовної заяви надали фотокартки та лист з назвою «вимоги КП « Жилкомсервіса», яка не місить дати, підпису, печатки. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року N 1875-IV(Закон N 1875-IV). Суб'єктами Закону України "Про житлово-комунальні послуги" є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 20.12.2006 року № 1186, визначено виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади міста Харкова з управління будинком, спорудою або групою будинків - КП "Жилкомсервіс", з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій - житлово-експлуатаційні підприємства комунальної власності територіальної громади міста Харкова відповідно до рішення від 07.09.2005 року. 01 січня 2007 року набрав чинності публічний Договір про надання житлово-комунальних послуг між КП "Жилкомсервіс" та споживачами (власниками житлових і нежитлових приміщень), які знаходяться на балансі Територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2011 року № 893, визначено перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, мінімально необхідних для забезпечення санітарно-гігієнічних вимог проживання та перебування в приміщеннях, забезпечення технічних вимог до експлуатації будинку, підтримання несучої спроможності конструкцій та експлуатаційних характеристик внутрішньобудинкових мереж та встановлено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для будинків комунальної власності територіальної громади м. Харкова, що знаходяться в господарському віданні КП "Жилкомсервіс". Також, вказаним рішенням вилучено послугу "Вивезення побутових відходів" з тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та визначено її як окрему комунальну послугу. Згідно додатку № 1 до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2011 року № 893 на КП "Жилкомсервіс" покладено обов'язки з: прибирання прибудинкової території, технічне обслуговування ліфтів, обслуговування систем диспетчеризації, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем гарячого водопостачання, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем холодного водопостачання, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем водовідведення, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем централізованого опалення, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем зливної каналізації, обслуговування димових та вентиляційних каналів, технічне обслуговування та поточний ремонт мереж електропостачання та електрообладнання, освітлення місць загального користування, енергопостачання ліфтів. Також у п. 4 рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2011 року № 893 визначено, що КП "Жилкомсервіс" здійснюватиме: нарахування сум оплати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території у залежності від їх фактичного надання; перерахунок розміру плати у разі надання послуг не в повному об'ємі. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 10.05.2017 року № 283, внесено зміни до переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, мінімально необхідних для забезпечення санітрано-гігієнічних вимог проживання та перебування в приміщеннях, забезпечення технічних вимог до експлуатації будинку, підтримання несучої спроможності конструкції та експлуатаційних характеристик внутрішньобудинкових мереж і систем, визначеного рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2011 року № 893, а також скориговано тарифи та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова, встановлені рішенням Харківської міської ради від 20.12.2011 року № 893. Згідно додатку № 1 до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 10.05.2017 року № 283 на КП "Жилкомсервіс" покладено обов'язки з: прибирання прибудинкової території, технічне обслуговування ліфтів, обслуговування систем диспетчеризації, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем гарячого водопостачання, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем холодного водопостачання, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем водовідведення, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем централізованого опалення, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем зливної каналізації, обслуговування димових та вентиляційних каналів, технічне обслуговування та поточний ремонт мереж електропостачання та електрообладнання, технічне обслуговування та поточний ремонт мереж електропостачання та електрообладнання, освітлення місць загального користування, енергопостачання ліфтів. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач зобов'язаний забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів згідно встановлених нормативів і правил; забезпечити відповідну експлуатацію і утримування майна, яке знаходиться на його балансі. Позивачі пред'являють цивільний позов до керівника ЖЕК-54, але відповідно до ЗУ « Про житлові-комунальні послуги» та Рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 20.12.2006 року № 1186, визначено виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади міста Харкова з управління будинком, спорудою або групою будинків - КП "Жилкомсервіс", з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій - житлово-експлуатаційні підприємства комунальної власності територіальної громади міста Харкова відповідно до рішення від 07.09.2005 року. Отже, керівник ЖЕК-54 не є належним відповідачем. Клопотання позивачів відповідно до ст. 51 ЦПК України до суду не надійшло. Крім того, відповідно до ст. 18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статті 77 та 78 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими. За принциповими положеннями ст. ст. 12, 13 ЦПК України, які встановлюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, визначаючи коло доказів, які надаються суду, відповідно до положень ч. 1 ст.81 ЦПК України. Позивачі вказує, на неналежне виконання відповідачем своїх обов'язків з надання житлово-комунальних послуг, проте матеріали справи не містять доказів звернення позивачів до відповідної філії КП "Жилкомсервіс" з приводу складання Акту-претензії через ненадання або надання неналежної якості послуг. Позивачами не надано розрахунку КП «Жилкомсервіс» щодо заборгованості кожного позивача окремо, оскільки в своїх позовних вимогах позивачі просять суд усунути/скасувати заборгованість, яка виникла у останніх за весь час у якості морального відшкодування. Щодо відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Підставою для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування моральної шкоди, необхідна наявність протиправних дій з боку відповідача. Враховуючи те, що відповідач - керівник ЖЕК-54 не є належним відповідачем, та позивачами не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог щодо противоправних дій перелічених осіб у позовній заяві, на які посилаються позивачі в своєму позові, то вимога про скасування заборгованості, яка виникла у останніх за весь час у якості морального відшкодування задоволенню не підлягає, у зв'язку із необґрунтованістю позовних вимог.

Outcome: dismissed