Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Орган опіки та піклування Братської районної державної адміністрації Миколаївської області звернувся до суду з позовом до [PERSON], в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], а також просить стягнути з [PERSON], [INFO], проживаючої в [ADDRESS], аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] вихованням дітей не займається та безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов'язків, її донька [PERSON] з народження проживає у дідуся, [PERSON], який займається її вихованням, навчанням та матеріальним забезпеченням. [PERSON] проживає з відповідачкою та вітчимом, які не проявляють належної уваги та турботи за дитиною: не створено належних умов для розвитку дитини, дитина не забезпечена належним приладдям для навчання, відповідачка батьківські збори в школі не відвідує, не цікавиться навчанням сина, окрім того, зловживає алкогольними напоями. Належних умов для проживання дітей не створено: санітарний стан в будинку задовільний, безлад, дитячий одяг та постільна білизна брудна та зношені, продуктами харчування сім'я не забезпечена. З 25.03.2016 року неповнолітній [PERSON] влаштований до комунального закладу "Центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, як такого, що опинився у складних життєвих обставинах. В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав повністю. Представник третьої особи вважала позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Прокурор в судовому засіданні вважав за можливе задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суду не повідомив, а тому суд, за згоди представника позивача, на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити викладені в позові вимоги з наступних підстав. [PERSON] є матір'ю неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. [PERSON] проживає разом з дідусем, [PERSON], що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] від 01.03.2016 року, санітарний стан в будинку задовільний: в кімнатах брудно, посуд немитий, розкиданні речі та білизна; продукти харчування відсутні (за винятком солі та води). [PERSON] на час перевірки перебувала в стані алкогольного сп'яніння (а.с. 21). Наданими характеристиками з місяця проживання відносно відповідача, місця навчання неповнолітніх дітей та свідчень директора школи також підтверджується, що [PERSON] ніяким чином не піклується про своїх дітей, не проявляє інтересу до їх подальшої долі, не цікавиться успіхами дітей, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, матеріально не утримує (а.с. 15, 18, 19, 24). Відповідно до акту прийому дитини до КЗ ЦСПРД від 25 березня 2016 року, [PERSON] влаштований до комунального закладу "Центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, як такого, що опинився у складних життєвих обставинах (а.с. 20). Під час судового розгляду неповнолітня [PERSON] пояснила суду, що проживає разом з дідом. Декілька років жила разом з матір'ю, але повернулася до діда. Мати участі у виховання не приймає, постійно п'є. Дід забезпечує усім належним. Свідок [PERSON] пояснив суду, що відповідачка є його донькою, постійно зв'язувалася з поганою компанією і їй це подобається, до його порад вона не прислухається. Внучку виховує з раннього дитинства. Допитані під час судового розгляду свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] також пояснили суду, що мати дітей не піклуються про них, не займається їх вихованням, зловживає алкогольними напоями. Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155, 180 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 164 СК України, передбачено, що батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у судовому порядку, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дітей, або зловживають своїми батьківськими правами, завдають шкідливого впливу дітям своєю аморальною, антигромадською поведінкою. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, та є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому питання про застосування такого заходу впливу до батьків нерозривно пов'язане з питанням захисту прав та інтересів дитини. Пункт 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначає, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Під час розгляду справи судом встановлено, що мати неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню та розвитку дітей, які фактично на даний момент з нею не проживають, їх вихованням та навчанням займаються інші особи, отже, позбавлення батьківських прав відповідає інтересам дітей. Відповідно до ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі.

Outcome: approved