Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави та вилучення автомобіля, свідоцтва про його реєстрацію і ключів, в обґрунтування якого вказав, що відповідно до укладеного договору №HMІВАN12770297 від 16.07.2008 року [PERSON] 16.07.2008 року отримав кредит у розмірі 19507,92 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 15.07.2015 року. ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язання за вказаним кредитним договором перед відповідачем виконав в повному обсязі, а саме надав йому кредитні кошти. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитно-заставним договором відповідач надав в заставу автомобіль марки «CHERY», модель: T11 TIGGO, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить йому на праві власності. Однак, відповідач порушив умови договору щодо погашення кредиту, внаслідок чого станом на 16.02.2015 року його заборгованість становить 18406,25 (доларів США), яка складається з 10045,64 (доларів США) - заборгованість за кредитом; 1835,27 (доларів США) - заборгованість по процентам за користування кредитом; 467,88 (доларів США) - заборгованість по комісії за користування кредитом; 5171,83 (доларів США) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 9,60 (доларів США) - штраф (фіксована частина); 876,03 (доларів США) - штраф (процентна складова). Крім того, в порушення умов договору відповідач не виконує зобов'язання за договором застави, тобто предмет застави - автомобіль в заклад банку не передав. Тому позивач просить позов задоволити і в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором вилучити у відповідача: предмет застави - автомобіль «CHERY», рік випуску: 2008, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]; комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, а також звернути стягнення на предмет застави, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу вказаного автомобіля будь-яким способом з іншою особою-покупцем з наданням повноважень на отримання дублікату Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по Свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу або його дублікату для його подальшої реалізації, та з наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобілю з обліку в органах ДАІ України. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо зазначені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності представника позивача та відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 16.07.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір №HMІВАN12770297 про надання кредиту, згідно якого [PERSON] отримав кредит в сумі 19507,92 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості та кінцевим терміном його погашення 15.07.2015 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитно-заставним договором відповідно до п.п.2.2., 17.9 [PERSON] надав в заставу ПАТ КБ «Приватбанк» автомобіль марки «CHERY», модель: T11 TIGGO, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить йому на праві власності. [PERSON] належним чином зобов'язання, згідно договору не виконував, внаслідок чого станом на 16.02.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 18406,25 (доларів США), яка складається з 10045,64 (доларів США) - заборгованість за кредитом; 1835,27 (доларів США) - заборгованість по процентам за користування кредитом; 467,88 (доларів США) - заборгованість по комісії за користування кредитом; 5171,83 (доларів США) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 9,60 (доларів США) - штраф (фіксована частина); 876,03 (доларів США) - штраф (процентна складова), що за курсом 26,04 відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.02.2015 року складає 479298,79 грн.. Вказані обставини підтверджуються: кредитно-заставним договором №HMІВАN12770297 від 16.07.2008 року; розрахунком заборгованості; заявою [PERSON] про продаж іноземної валюти; платіжним дорученням про перерахування коштів; свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу марки «CHERY», модель: T11 TIGGO, рік випуску 2008, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно із ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Частинами 1 та 6 статті 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Пунктом 13.1 Кредитно-заставного договору передбачено, що після настання події дефолту та спливу строку, встановленого у статті 12.2.5 Договору для добровільного погашення забезпечених вимог, Предмет застави може бути використаний для задоволення з його вартості всіх забезпечених вимог у їх максимальному розмірі, що визначається на дату фактичного задоволення таких вимог. Відповідно до ст.25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Частинами 2 та 3 ст.28 вказаного Закону передбачено, якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими ст.8 цього Закону. Якщо божник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст.44 Закону України "Про заставу" заклад - застава рухомого майна, при якій майно, що складає предмет застави, передається заставодавцем у володіння заставодержателя. За угодою заставодержателя із заставодавцем предмет застави може бути залишено у заставодавця під замком та печаткою заставодержателя (тверда застава). Згідно пунктів 11.2.1 та 11.2.2 кредитно-заставного договору, укладеного між сторонами, в разі настанні події дефолту (поняття якої містять положення п.11.1. договору) банк надає позичальнику письмове повідомлення про зазначену подію та реєструє в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави. Позичальник зобов'язаний усунути подію дефолту негайно або передати предмет застави у володіння банку протягом 30 днів з моменту реєстрації відомостей про звернення стягнення на предмет застави. Якщо протягом строку, вказаного у статті 11.2.5., Позичальник не усунув Подію Дефолту, він повинен негайно повернути суму Кредиту в повному обсязі, виплатити винагороди, проценти за користування Кредитом, виконати усі інші грошові зобов'язання за Договором у повному обсязі, або негайно передати предмет застави у володіння банку за актом прийому-передачі, а Банк має право, за своїм вибором, здійснити одну або декілька дій, визначених у статті 12 Договору щодо звернення стягнення на предмет застави. Позивачем 29.01.2015 року відповідачу було направлено повідомлення від 21.01.2015 року за № 30.1.0.0/2-211 про наявну заборгованість та повідомлено, що у разі несплати простроченої заборгованості у термін не пізніше 30 календарних днів, на підставі ст.1050 ЦК України та умов договору, вимагають повернути суму кредиту в повному обсязі, нараховані проценти, комісії та штрафні санкції, а також попередили про намір звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу або будь-яким іншим чином, передбаченим договором або законом. З копії витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 46246091 вбачається, що позивачем 02.02.2015 року зареєстровано звернення стягнення на заставлене майно, таким чином позивачем дотримано положення Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень". Згідно п. 12.2.2 договору позичальник зобов'язаний усунути подію дефолту негайно або передати Предмет застави у володіння банку за актом приймання-передачі за адресою, що вказана у ст.17.13 договору протягом 30 днів з моменту реєстрації відомостей про звернення стягнення на предмет застави у Державному реєстрі. Беручи до уваги зазначене та виходячи з того, що договором застави від 16.07.2008 року №HMІВАN12770297 сторонами було погоджено, що у випадку порушення заставодавцем зобов"язань за кредитним договором, останній зобовязується передати в заклад заставодержателю предмет застави, вимоги ПАТ „КБ „ПриватБанк" про передачу в заклад шляхом вилучення у відповідача належного йому майна разом з приналежностями, що є предметом застави, ґрунтуються на законі та договорі і є такими, що підлягають задоволенню. Згідно з кредитно-заставним договором, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та кредитно-заставним договором, шляхом безпосереднього продажу предмета застави третій особі. Пунктом 13.5 договору також визначено, що положення договору не обмежують право банку використовувати для реалізації прав банку чи примусового виконання обов'язків позичальника за цим договором будь-який інший порядок і засоби захисту прав, що прямо не передбачені в цьому договорі, але дозволені чинним законодавством. З позовних вимог слідує, що обраний позивачем спосіб звернення стягнення на предмет обтяження не суперечить вимогам статті 26 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" від 18.11.2003 року. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання, а кредитний договір відповідно до ст.629 ЦК України є обов»язковим для виконання сторонами. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Позичальником [PERSON] неналежним чином не виконувалися зобов'язання по кредитному договору щодо сплати кредиту у встановленому порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача щодо стягнення судових витрат в розмірі 3654,00грн.

Outcome: approved