Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування, а саме: на земельну ділянку багаторічних насаджень площею 0.55 га та земельну ділянку пасовища площею 0.15 га, розташованих на території [PERSON] селищної ради Одеської області в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої 21 лютого 2008 року. Свої вимоги мотивує тим, що 21 лютого 2008 року померла [PERSON], якій за життя згідно сертифікату серії №0539636 від 28 січня 1998 року належало право на земельну частку (пай) розміром 7.31 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі з земель переданих у колективну власність колишнього ВАТ «Ударний» в смт Тарутине Тарутинського району Одеської області, які складались з ріллі, багаторічних насаджень та пасовищ, розташованих на території [PERSON] селищної ради Тарутинського району Одеської області. За життя померла [PERSON] на підставі зазначеного сертифікату отримала у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку площею 5.72 га ріллі, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ОД № 085537, виданим відділом земельних ресурсів [PERSON] районної державної адміністрації 12 серпня 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №28. Спадкоємцем майна за заповітом [PERSON] був [PERSON], котрий фактично прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. 15 липня 2008 року помер [PERSON]. 01 квітня 2009 року державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON], яка була спадкоємицею майна [PERSON]. [PERSON] зазначеного свідоцтва про право на спадщину, спадщина складалась з земельної ділянки належної померлій [PERSON] на праві приватної власності площею 5.72 га. Однак, 31 липня 2010 року [PERSON] померла, не оформивши належним чином спадщину, яка залишилась у вигляді земельної ділянки. Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 13 травня 2011 року було визнано за позивачкою [PERSON] право власності на земельну ділянку, а саме: на земельну ділянку №1006 площею 5.72 га, засвідчену державним актом на право приватної власності на землю серії ОД №085537, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №28. Однак, зазначила позивачка, на підставі протоколу № 2 загальних членів ВАТ " Ударний" " Про паювання земель переданих у колективну власність", [PERSON] належали земельні ділянки площею 0,55 га багаторічних насаджень та 0,15 га пасовищ з земель, переданих у колективну власність колишнього ВАТ "Ударний". За життя [PERSON] не встигла оформити документи, що підтверджують право власності на зазначені земельні ділянки. При зверненні до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказані земельні ділянки, позивачці було розясно , що їй необхідно надати правовстановлюючі документи на спадкове майно. Реалізуючи своє право спадкоємця вона звернулась до [PERSON] районної державної адміністрації Одеської області з заявою про надання згоди на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 0,55 га багаторічних насаджень та 0,15 га пасовищ, а всього 0,70га, проте також отримала відмову з рекомендацією звернутися за захистом порушеного права до суду, оскільки вона є спадкоємцем, а померлий не розпочав процедуру приватизації спірних земельних часток (паїв). Зазначене вище стало підставою для звернення позивачки до суду з зазначеним позовом. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с.66). Представник відповідача [PERSON] селищної ради Одеської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що з позовом згоден та просить розглянути справу за його відсутністю (а.с.39) . Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Одеської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що з позовом згоден та просить розглянути справу за його відсутністю (а.с.44) . Третя особа по справі [PERSON] у судове засідання не зявився, на адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.61,71). Третя особа по справі [PERSON] у судове засідання не зявилась, на адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.62,70). В подальшому, відповідно до п. 9 ч. 1 перехідних положень нового ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, згідно якого справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик третіх осіб [PERSON] та [PERSON] до суду в судове засідання, призначене на 01 березня 2018 року на 15 годину 00 хвилин (а.с. 74), однак останні в судове засідання на вказану в оголошенні дату не з'явились, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без їх участі до суду не надіслали, про причини неявки суд не повідомили. Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик сторона вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до п.2 Указу президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. [PERSON] Державного акту на право колективної власності на землю серії ОД-23 №25 ВАТ " Ударний", що розташований в смт. Тарутине Одеської області, на підставі рішення [PERSON] селищної ради народних депутатів від 05 вересня 1997 року № 3 передано землю у колективну власність розміром 2385,6 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 17-19). [PERSON] Протоколу № 2 загальних зборів членів ВАТ " Ударний" від 1998 року було вирішено провести паювання земель колективної власності з визначенням розміру і вартості земельної частки ( паю) без виділення земельної ділянки в натурі ( а.с.20). [PERSON] робочої комісії по визначенню розміру земельного паю від 15 січня 1998 року розмір земельного паю в умовних кадастрових гектарах склав 7,31( а.с.20). 04 лютого 2008 року [PERSON] районної державної адміністрацією Одеської області було винесено розпорядження №28/А-2008 (а.с.24), яким надано згоду на розробку технічної документації по виділенню в натурі (на місцевості) земельних ділянок (паїв) громадянам згідно з додатком та рекомендовано громадянам замовити розробку технічної документації по виготовленню державних актів на право власності на землю. Відповідно до списку громадян членів ВАТ " Ударний " Тарутинського району Одеської області, що є додатком до розпорядження голови райдержадміністрації від 04 лютого 2008 року №28/А-2008 [PERSON] ( № 19) отримала право на земельну частку( пай ) ( а.с. 22-23). [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії №0539636, виданого 28 січня 1998 року Трарутинською районною державною адміністрацією на підставі рішення [PERSON] районної державної адміністрації Одеської області від 12 січня 1998 року №03/98 належало право на земельну частку ( пай ) розміром 7,31 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі з земель, переданих у колективну власність колишнього ВАТ " Ударний" в смт Тарутине Тарутинського району Одеської області (а.с.16). На підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії №0539636 та розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації Одеської області від 29 березня 2004 року №107/А-2004 [PERSON] отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД №085537, згідно якого стала власником земельної ділянки площею 5.72 га , розташованої на території [PERSON] селищної ради Тарутинського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.53). 12 жовтня 2004 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений [PERSON], державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори Одеської області, яким заповідала земельну ділянку площею 5.72 га, розташовану на території [PERSON] селищної ради Тарутинського району Одеської області, яка належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №085537, виданого [PERSON] районною державною адміністрацією 12 серпня 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №28 [PERSON] (а.с.25). 21 лютого 2008 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №141827, виданим 26 лютого 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції Одеської області (а.с.10). Спадкоємцями майна померлої [PERSON] у вигляді житлового будинку за законом є : онук померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, що видане [PERSON] державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори Одеської області 19 грудня 2008 року та зареєстроване в реєстрі за №5619 (а.с.55); онука померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, що видане [PERSON] державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори Одеської області 19 грудня 2008 року та зареєстроване в реєстрі за №5617 (а.с.57). Спадкоємець майна померлої [PERSON] у вигляді земельної ділянки за заповітом [PERSON] 04 червня 2008 року звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] нотаріального округу Одеської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с.26), однак спадщину належним чином не оформив, так як помер 15 липня 2008 року,що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №154552, виданим 18 липня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції Одеської області (а.с.11). [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 01 квітня 2009 року державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори Одеської області, [PERSON] є спадкоємцем майна померлого [PERSON], яке складається з земельної ділянки належної на праві приватної власності площею 5.72 га, розташовано на території [PERSON] селищної ради Тарутинського району Одеської області, яка належала на підставі державного акта на право власноті на земельну ділянку серії ОД №085537 [PERSON], померлій 21 лютого 2008 року, спадкоємцем якої був [PERSON], котрий фактично прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с.27). 31 липня 2010 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №229647, виданим 03 серпня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тарутиського районного управління юстиції Одеської області (а.с.12). Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 13 травня 2011 року [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку, а саме: на земельну ділянку № 1006 площею 5,72 га, засвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії ОД № 085537 та зареєстровану в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі 12 серпня 2004року під № 28 (а.с.28). 23 серпня 2012 року на підставі рішення Тарутинського районного суду Одеської області [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯП №793510, згідно якого стала власником земельної ділянки площею 5.7170 га, що розташована за межами населеного пункту на території [PERSON] селищної ради Тарутинського району Одеської області (а.с.29). 19 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції за актовим записом №1498 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], внаслідок чого дружина та чоловік отримали прізвище «Узун», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №212076, виданим 19 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (а.с.8). Позивачка [PERSON] є внучатою племінницею [PERSON], що підтверджується : свідоцтвом про народження [PERSON] серії ІV-ЖД №464661, з якого вбачається, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9); свідоцтвом про народження [PERSON] серії ІV-УР №556417, з якого вбачається, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13); свідоцтвом про народження [PERSON], з якого вбачається, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.14); довідкою №89/02-66 від 19 грудня 2008 року про народження [PERSON], з якої вбачається, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.51); свідоцтвом про одруження серії ІІ-ЯК №0399592, з якого вбачається, що 08 вересня 1968 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після реєстрації якого дружина отримала прізвище «Горбатова» (а.с.52). [PERSON] ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи ( спадкодавця) до інших осіб( спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Аналізуючи вищезазначене судом встановлено, що померлій [PERSON] за життя належало право на земельну частку ( пай ) розміром 7,31 умовних кадастрових гектарів без визначення меж в натурі у землі яка перебуває у колективній власності ВАТ " Ударний". Крім того, встановлено, що померла частково оформила право власності на частину зазначеного майна, а саме на земельну ділянку площею 5.72 га розташовану на території [PERSON] селищної Ради Тарутинського району Одеської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ОД №085537. Тож, на частину права на земельну частку ( пай ) без визначення меж в натурі у вигляді багаторічних насадженнь площею 0,55 га та пасовища площею - 0,15 га, що належала померлій [PERSON] за життя та не заперечувалось відповідачами- остання не встигла виготовити правовстановлюючі документи. При зверненні до [PERSON] районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з земельної частки (паю) площею 0.55 га пашні та 0.15 га пасовища позивачці було розяснено, що для цього їй необхідно надати в нотаріальну контору документ, що підтверджує право власності спадкодавця на вказане майно, що підтверджується листом-розясненням №1473/02-14 від 21 грудня 2016 року (а.с.32). При зверненні до [PERSON] районної державної адміністрації Одеської області про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі позивачка отримала лист №У-3 від 13 січня 2017 року з зазначенням про те, що вона не є власником цих земельних ділянок та рекомендацію звернутись до суду ( а.с.33). Відповідно до приписів ст.1275 ЦК України у випадку прийняття спадщини слід враховувати, що не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням. Так, не можна прийняти лише якусь частину майна, що входить до складу спадщини, а від іншої частини відмовитися взагалі чи прийняти її під якоюсь умовою. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Так, враховуючи, що після смерті [PERSON], спадкоємцями її майна за законом є її онуки [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину у вигляді житлового будинку, прийняття спадщини за умовою чи застереженням не допускається, спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину, суд вважає необхідним відмовити позивачці у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed