Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Згідно уточненого позову (а.с.51-54) Позивачка звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецавтогруп», [PERSON] про скасування реєстрації та зобовязання державної реєстрації автомобіля. В позові вона указала, що перебуваючи з 2003 року у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [PERSON] у грудні 2013 року було придбано автомобіль марки "КIА МАGЕNТІS", 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], № шасі Y6LGE22238L005155 (KNЕGЕ222385223452), який був зареєстрований на ім'я позивачки, про що видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САТ 461876. Сторони проживали разом [INFO]. Фактично шлюбні стосунки тривали до 22.09.2014 року. 22.09.2014 року відповідач забрав автомобіль і відмовився його повернути. У зв'язку з неповерненням автомобіля позивачка 25.09.2014 року звернулася до органів ДАІ за допомогою щодо встановлення його місця знаходження, але дізналася що 18.09.2014 року автомобіль було перереєстровано за новим власником [PERSON], [INFO], що також підтверджується довідкою з центру № 2 надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Запоріжжя [PERSON] України в Запорізькій області від 19.03.2015 р. № 1/17-354 На початку жовтня 2014 року позивачка звернулася до Шевченківського РВ ЗМУ ГУ МВС України в Запорізькій області з відповідною заявою щодо самоправства колишнього чоловіка щодо відчуження автомобіля, що в подальшому було внесено відповідні відомості до ЄРДР та зареєстровано кримінальне провадження за ст. 356 КК України. В подальшому це кримінальне провадження було закрито і відкрито Шевченківським РВ ЗМУ Г МВС України в Запорізькій області нове за ч. 3 ст. 358 КК України № 12015080080001219 за заявою позивачки від 25.03.2015 року. Після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, стало відомо, що 17.09.2014 року між ТОВ «СПЕЦАВТОГРУП» та позивачкою було укладено договір комісії на підставі якого ТОВ «СПЕЦАВТОГРУП» як комісіонер вчинив відчуження автомобіля на підставі довідки-рахунку серії ВІА №845845 від 17.09.2014 року [PERSON]. На підставі зазначеної довідки - рахунку, автомобіль був зареєстрований 18.09.2014 року за [PERSON] та видано свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу. Однак, позивачка з ТОВ «СПЕЦАВТОГРУП» ніякого договору комісії не укладала, підписів у договорі комісії та будь-яких інших документах не здійснювала, і навіть не мала наміру його відчужувати, вказаний договір комісії було укладено поза волею позивачки та бажанням. В рамках досудового розслідування кримінального провадження № 12015080080001219 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України слідчим Шевченківського РВ ЗМУ ГУ МВС України в Запорізькій області призначено судову почеркознавчу експертизу. На вирішення якої поставлено питання, чи підписувався договір комісії від 17.09.2014 року [PERSON] чи підпис вчинено іншою особою. За результатами проведеного дослідження складено висновок експерта НДЕКЦ № 213 від 14.05.2015р. та встановлено, що в графі «Комітент», в розділі «6. Юридичні реквізити сторін» договору комісії ВІА № 845845 від 17.09.2014 року виконаний не [PERSON], а іншою особою. Таким чином, належний позивачці автомобіль був проданий особою, яка не мала права його відчужувати, і вибув з володіння [PERSON] поза її волею, свідчить про некчемність правочину - договору комісії та довідки - рахунку ВІА № 845845 від 17.09.2014. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали заявлений позов, просять його задовольнити з підстав указаних в позові. Відповідач ТОВ «Спецавтогруп» про розгляд справи повідомлений, заяви про розгляд справи у їх відсутності, або заперечень не надали, поважних причин неявки до судового засідання не підтвердили . Відповідач [PERSON] про слухання справи повідомлена, надала суду заяву в якій просить розглянути позов без їх участі. Вислухавши учасників процесу, дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Перебуваючи з 2003 року у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [PERSON] у грудні 2013 року було придбано автомобіль марки "КIА МАGЕNТІS", 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], № шасі Y6LGE22238L005155 (KNЕGЕ222385223452), який був зареєстрований на ім'я позивачки , про що видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САТ 461876 (а.с.7). Після припинення шлюбних відносин, відповідач забрав автомобіль і відмовився його повернути. 18.09.2014 року автомобіль було перереєстровано за новим власником [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою з центру № 2 надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Запоріжжя [PERSON] України в Запорізькій області від 19.03.2015 р. № 1/17-354 (а.с.11) На початку жовтня 2014 року позивачка звернулася до Шевченківського РВ ЗМУ ГУ МВС України в Запорізькій області з відповідною заявою щодо самоправства колишнього чоловіка щодо відчуження автомобіля, що в подальшому було внесено відповідні відомості до ЄРДР та зареєстровано кримінальне провадження за ст. 356 КК України. В подальшому це кримінальне провадження було закрито і відкрито Шевченківським РВ ЗМУ ГУ МВС України в Запорізькій області нове за ч. 3 ст. 358 КК України № 12015080080001219 за заявою позивачки від 25.03.2015 року (а.с.11). Після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, стало відомо, що 17.09.2014 року між ТОВ «СПЕЦАВТОГРУП» та позивачкою було укладено договір комісії на підставі якого ТОВ «СПЕЦАВТОГРУП» як комісіонер вчинив відчуження автомобіля на підставі довідки-рахунку серії ВІА №845845 від 17.09.2014 року [PERSON]. (а.с.5-6) На підставі зазначеної довідки - рахунку, автомобіль був зареєстрований 18.09.2014 року за [PERSON] та видано свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу. Однак, позивачка з ТОВ «СПЕЦАВТОГРУП» ніякого договору комісії не укладала, підписів у договорі комісії та будь-яких інших документах не здійснювала, і навіть не мала наміру його відчужувати, вказаний договір комісії було укладено поза волею позивачки та бажанням. В рамках досудового розслідування кримінального провадження № 12015080080001219 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України слідчим Шевченківського РВ ЗМУ ГУ МВС України в Запорізькій області призначено судову почеркознавчу експертизу. На вирішення якої поставлено питання, чи підписувався договір комісії від 17.09.2014 року [PERSON] чи підпис вчинено іншою особою. За результатами проведеного дослідження складено висновок експерта НДЕКЦ № 213 від 14.05.2015р. та встановлено, що в графі «Комітент», в розділі «6. Юридичні реквізити сторін» договору комісії ВІА № 845845 від 17.09.2014 року виконаний не [PERSON], а іншою особою.(а.с.66-72) Таким чином, належний позивачці автомобіль був проданий особою, яка не мала права його відчужувати, і вибув з володіння [PERSON] поза її волею, свідчить про некчемність правочину - договору комісії та довідки - рахунку ВІА № 845845 від 17.09.2014. Згідно із частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", зазначено, що кожна фізична або юридична особа мас право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як роз'яснено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги до правочинів. Зокрема, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. У відповідності до п. 5 Постанови Пленуму ВСУ № №9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Відповідності до п. 5 Постанови Пленуму ВСУ № №9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Згідно ч. 1 з ст. 236 ЦК України, Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до п. 12, 14 Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), довідка-рахунок підтверджує реалізацію транспортного засобу, тобто перехід права власності на транспортний засіб від продавця до покупця є оформленням договірних відносин купівлі-продажу транспортного засобу. Враховуючи, що встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами -зокрема даними висновку почеркознавчої експертизи, що я [PERSON] договір комісії, на підставі якого була видана довідка-рахунок на спірний транспортний засіб, не підписувала, тобто не мала волевиявлення на укладення такого договору, то вважаю вимоги позову в частині визнання недійсним цього договору та довідки рахунку - обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до абзацу 4, 5 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух», державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України. Для автоматизованого обліку транспортних засобів, що використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, та відомостей про їх власників ведеться Єдиний державний реєстр, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України. Відповідно до п.1 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. У відповідності до п. 40 цього Порядку, зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в сервісному центрі МВС на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду. У разі встановлення факту знищення, фальсифікації або підроблення ідентифікаційних номерів складових частин транспортних засобів, виявлення транспортних засобів, зареєстрованих (перереєстрованих), знятих з обліку в уповноважених органах МВС, у тому числі тимчасово, за фіктивними чи підробленими документами або таких, що розшукуються правоохоронними органами України у зв'язку з незаконним заволодінням, уповноважені особи сервісних центрів МВС оформляють в установленому порядку необхідні документи, скасовують державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку транспортних засобів і передають усі відповідні документи та за наявності транспортні засоби до відповідного органу та за наявності транспортні засоби до відповідного органу досудового розслідування Таким чином, на підставі системного аналізу зазначених норм можливо дійти до такого правового висновку. Якщо транспортний засіб знімається з обліку і при цьому виявляється, що він був зареєстрований в підрозділі ДАІ за фіктивними чи підробленими документами, зокрема є висновок експерта про те, що договір мною не підписувався, працівники підрозділу ДАІ відповідно до абз. 3 п.40 порядку оформляють у встановленому порядку необхідні документи, скасовують державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку транспортного засобу. Відповідно до розділу 2 наказу № 1646 від 29.12.2015 року, до основних функцій територіальний сервісний центр МВС належить комплекс заходів, пов'язаних з проведенням державної реєстрації (перереєстрації) та зняттям з обліку призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортних засобів усіх типів. Окрім того, оскільки автомобіль марки "КIА МАGЕNТІS", 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], № шасі Y6LGE22238L005155 (KNЕGЕ222385223452), був зареєстрований за новим власником в підрозділі ДАІ за фіктивними чи підробленими документами, тобто було проведено без додержання вимог законодавства, суд вважає за необхідне зареєструвати автомобіль за законим власником [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved