Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Тернівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, третя особа: орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області, про визнання осіб такими, що втратили право на проживання та зняття їх з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно свідоцтва про право власності він є власником будинку № 39 по вул. Л. Українки в с. Терново (Петрушів) Тячівського району Закарпатської області. Однак, у вищезазначеному будинку є зареєстрованими [PERSON], [PERSON] та їх неповнолітні діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які з 2006 року у ньому фактично не проживають. Оскільки відповідачі з 2006 року в будинку № 39 по вул. Л. Українки в с. Терново (Петрушів) Тячівського району Закарпатської області не проживають, мають постійне місце проживання у своєму житловому будинку, добровільно з реєстрації не знімаються, просить суд визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняти з реєстрації [PERSON] та [PERSON]. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON], в тому числі і як законний представник [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що дійсно вони всі є зареєстрованим в будинку позивача, однак з 2007 року вона разом з всіма іншими відповідачами проживає [INFO] "А" по вул. Л. Українки в с. Терново Тячівського району Закарпатської області, однак в ньому не зареєстровані, оскільки він не прийнятий в експлуатацію. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належно повідомлений. Представник відповідача Тернівської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що дійсно відповідачі з 2006 року не проживають в будинку позивача, однак в ньому зареєстровані. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню у звязку з наступним. Згідно свідоцтва про право власності, [PERSON] є власником житлового будинку № 39 по вул. Л. Українки в с. Терново (Петрушів) Тячівського району Закарпатської області (а.с.3). Із довідки Тернівської сільської ради № 1813 від 30 вересня 2016 року вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є зареєстрованими в [INFO], однак проживають у власному будинку № 39 "А" по вул. Л. Українки в с. Терново Тячівського району Закарпатської області, який побудований у 2006 році (а.с.5). Згідно ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 p., Першого протоколу та протоколів N 2, N 4, N 7 та N 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316,317,319,321 ЦК). Згідно ст. 18 Закону України "Про охорону дитинства" держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Враховуючи те, що відповідачі у спірному будинку не проживають більше одного року, суд вважає, що відповідно до ст. 405 ЦК України вони втратили право користування будинком № 39 по вул. Л. Українки в с. Терново Тячівського району Закарпатської області. Не підлягають до задоволення вимоги позивача про зняття відповідачів з реєстрації місця проживання виходячи з наступного. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 вказаного Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 3 Закону "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Згідно зі ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що вимога позивача про зобов'язання зняття відповідачів з реєстрації місця проживання будинку № 39 по вул. Л. Українки в с. Терново Тячівського району Закарпатської області є передчасною. Що ж стосується питання розподілу судових витрат по справі, то це питання суд вирішує відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.72, 150 ЖК України, ст.ст.319, 321, 383, 405 ЦК України,

Outcome: partial