Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 14.12.2020 року було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Розгляд справи відбувся 21.01.2021 року без учасників справи. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач [PERSON] звернулася до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву № б/н від 02.09.2011 року. Вважають, що своїм підписом в заяві відповідач [PERSON] підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Зазначають, що при укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи банку», які згідно до заяви отримані відповідачкою для ознайомлення в письмовій формі. Вказують, що відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок (що підтверджується випискою по рахунку, яка додається до позову) та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено в довідці про отримані картки). Зазначають, що у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 5300,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Таким чином, зазначають, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме згідно п.2.1.1.12.3. Вказують, що відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Але відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за грошовими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. Вказують, що в редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 року згідно з п.2.1.1.2.12, сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які встановлюються за домовленістю строрін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86, 4 % для картки "Універсальна", 84,0 % - для картки "Універсальна голд". Зазначають, що у зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідачка станом на 28.10.2020 року має заборгованість 12048 грн. 95 коп., яка складається із 9101 грн. 29 коп. - заборгованості за тілом кредита, в т. ч. 0,00 грн. - заборгованості за поточним тілом кредита, 9101 грн. 29 коп. - заборгованості за простроченим тілом кредита; 0, 00 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками; 2947 грн. 66 коп.. - заборгованості за простроченими відсотками; 00 грн. 00 коп. - заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 00 грн. 00 коп.- нарахованої пені; 00 грн. 00 коп. - нарахованої комісії. Просять задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача в їх користь дані суми та судовий збір в розмірі 2102,00 грн. Представник позивача у судове засідання не прибув. Разом із позовною заявою представником позивача Ляр Д.Ю. було подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не прибула, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відзив на позовну заяву чи клопотань про відкладення розгляду справи не подано. Також відповідачкою не було подано на адресу суду клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з викликом учасників справи. У зв`язку із наведеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, як це передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що 02.09.2011 року відповідачка як клієнт банку підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій зазначено, що позичальник згідний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між нею і банком договір про надання банківських послуг. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім заборгованості за кредитом, стягнути заборгованість за простроченими відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги прострочених відсотків, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 02.09.2011 року, посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг як невід`ємні частини спірного договору. Суд бере до уваги, що у анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді прострочених відсотків. В анкеті-заяві процентна ставка не зазначена. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, враховуючи відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір та порядок нарахування відсотків, Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, на які посилається позивач, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Суд приходить до висновку, що умови кредитування, визначені в Умовах та правилах надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, та в Тарифах банку, на які посилається позивач, не містять підпису відповідачки [PERSON] , а тому їх не можна розцінювати та вважати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 02.09.2011 року шляхом підписання заяви. Від так, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді прострочених відсотків, оскільки відсутній обов`язок відповідачки по їх сплаті позивачу у заяві. Вимог про стягнення інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства позивач не пред`явив. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року, яка прийнята у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Необхідно звернути увагу, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Оскільки судом не встановлено належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме Умови та правила надання банківських послуг", витяг з яких доданий до позовної заяви, є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та брав на себе зобов`язання зі сплати прострочених відсотків в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту, тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення із відповідача в користь позивача заборгованості за простроченими відсоткамизадоволенню не підлягають. Разом з тим, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Зокрема, згідно розрахунку заборгованості, розмір фактично отриманих коштів, які не були повернуті позивачу відповідачем, станом на дату звернення до суду з позовною заявою становить 9101 грн. 29 коп. заборгованості за простроченим тілом кредита, що є коштами, які були надані позивачем у розпорядження відповідача та ним використані без їх повернення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню 9101 грн. 29 коп. заборгованості за кредитним договором № б/н від 02.09.2011 року. Крім цього, суд враховує, що позивач при поданні до суду позовної заяви майнового характеру сплатив 2102,00 грн. судового збору, що вбачається з платіжного доручення в матеріалах справи, а тому суд приходить до висновку, що із відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 1587 грн. 85 коп. (75, 54 % від 2102,00 грн.).

Outcome: approved