Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Відповідач у справі [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Стверджуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, зокрема, залишає їх без належного батьківського догляду, що загрожує їх здоров`ю та життю, Мурованокуриловецька районна державна адміністрація, як орган опіки і піклування, в особі Служби у справах дітей 24 липня 2019 року звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її малолітніх дітей. Ухвалою суду від 01 серпня 2019 року відкрито провадження у справі і призначено підготовче провадження (а.с. 50). Ухвалою суду від 03 вересня 2019 року (а.с. 69) підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача - начальник Служби у справах дітей Мурованокуриловецької РДА Остапович Ігор Миколайович (а.с. 5) у судовому засіданні позовні вимоги підтримав і суду пояснив: 08 липня 2019 року до Служби надійшло повідомлення від районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді про те, що малолітня дитина [PERSON] постраждала від жорсткого поводження, зокрема, щодо неї, можливо, було вчинено насилля сексуального характеру. В даний час продовжується досудове розслідування за фактом розбещення малолітньої особи. Перевіркою служби у справах дітей Мурованокуриловецької райдержадміністрації, проведеної спільно з працівниками поліції встановлено, що матір, [PERSON] разом із співмешканцем знаходились вдома з малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] Малолітній син [PERSON] , знаходився у бабусі в с. Золотогірка Мурованокуриловецького району. В будинку антисанітарні умови проживання, всі особи проживають в одній кімнаті, де розміщено лише два ліжка. На підставі розпорядження голови Мурованокуриловецької РДА малолітні діти були негайно вилучені із сім`ї [PERSON] і влаштовані до Мурованокуриловецької лікарні. Сім`я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом, сама вона, а також батько дитини [PERSON] були раніше засуджені за торгівлю дитиною ( [PERSON] ). Відповідач ігнорує зауваження та вказівки щодо покращення умов проживання дітей та здійснення належного за ними догляду, виховання і утримання, ігнорує свої обов`язки матері. Органом опіки і піклування прийнято рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її малолітніх дітей. Вважає, що у найкращих інтересах дітей та для забезпечення їх права зростати у безпечному і стабільному середовищі буде позбавлення їх матері батьківських прав. Відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила: Вона є інвалідом дитинства і перебуває на обліку у лікаря-психіатра. Має трьох малолітніх дітей від двох чоловік, батьківство щодо [PERSON] не встановлено, оскільки на момент її народження її біологічний батько [PERSON] був у місцях позбавлення волі. Вона отримує пенсію з інвалідності і на ці кошти утримує дітей. Крім того, вона отримувала соціальну допомогу, яку періодично, в тому числі і в даний час, зупиняють. У с. Житники з дозволу сільського голови та спадкоємців вона із дітьми зайняла чужий житловий будинок, поступово наповнювала його меблями, посудом і т.п. У тому будинку вона проживала влітку цього року. В даний час вона проживає зі своїм співмешканцем у його батьків в Чернівецькій області. Діти навчаються у інтернатах: [PERSON] в с. Котюжани Мурованокуриловецького району, оскільки має психічне захворювання, а [PERSON] та [PERSON] - у м . Нова Ушиця , бо мають порушення мовлення та слуху. Вона дітей регулярно провідує, а також цікавиться ними в телефонному режимі, купує необхідний одяг та взуття, подарунки, солодощі. На вихідні та канікули забирає дітей додому, іноді влаштовує їм розваги у вигляді виїзду до річки із шашликами, чи у вигляді виїзду у парк атракціонів. Просить не позбавляти її батьківських прав, бо вона любить дітей і займається їх вихованням, хоча іноді й дозволяє собі залишити їх на кілька днів під опіку бабусі. Представник опікунської ради при виконавчому комітеті Петриманської сільської ради - сільський голова Дудак Катерина Петрівна пояснила: [PERSON] у 2013 році після подій з продажем дитини приїхала жити в с. Золотогірка до сім`ї своєї матері. Через певний час вона перейшла жити окремо від матері в тому ж селі, але не справлялася належним чином з трьома дітьми, а тому їй запропонували перейти в будинок у с. Житники. Тут вона була під постійним наглядом соціальних служб та сільської ради. Вважає, що [PERSON] в силу стану свого психічного здоров`я, зокрема, в міру розуміння своїх обов`язків та правил поведінки, достатньо добре займається вихованням дітей, вона до них гарно і тепло відноситься, купує їм іграшки, солодощі, варить їсти, купує необхідні одяг та взуття, пере його. Хоча діти з різних причин навчаються в інтернатах, [PERSON] їх провідує, цікавиться ними, забирає на канікули. Висловила думку, що відповідачу слід надати можливість виправитися, а дітям - зростати з матір`ю. Представник Комісії з питань захисту прав дитини при Мурованокуриловецькій районній державній адміністрації- юрисконсульт відділу соціальної роботи Мурованокуриловецького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Панчішен Інна Олександрівна (а.с. 56) пояснила, що 08 липня цього року до Центру звернулася фізична особа з повідомленням про можливе вчинення сексуального насилля щодо малолітньої [PERSON] . Про подію були повідомлені сільська рада за місцем проживання дитини та Служба у справах дітей Мурованокуриловецької РДА, було обстежено умови проживання дитини та її брата і сестри. Встановлено, що [PERSON] не забезпечує дітям безпечні та стабільні умови проживання, не займається їх вихованням і утриманням, що раніше вона уже була під соціальним супроводом, але не зробила належних висновків щодо своєї поведінки, а тому Комісія з питань захисту прав дитини при Мурованокуриловецькій РДА прийняла рішення про доцільність позбавлення її батьківських прав щодо всіх дітей. В підготовчому судовому засіданні було ухвалено, з врахуванням положень статті 12 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року та положень частин 1 і 2 статті 171 СК України, про доцільність заслуховування в судовому засіданні пояснень дітей відповідача, які досягли десятирічного віку: [PERSON] та [PERSON] . Навчальні заклади, в яких виховуються діти, забезпечили участь дітей в розгляді справи, а також своїх представників. Судом перед учасниками справи було ініційовано питання про заслуховування пояснень представників навчальних закладів та ухвалено про доцільність отримання таких пояснень. Так, представник Новоущицької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Хмельницької області [PERSON] - соціальний педагог - пояснила: У їх навчальному закладі утримуються діти з тяжкими порушеннями мовлення та з порушеннями слуху. Третій рік із дошкільної групи у їх школі-інтернат навчається [PERSON] , а з листопада 2018 року - [PERSON]. Мати дітей приймає участь в освітньому процесі, цікавиться здоров`ям та навчанням дітей, постійно спілкується з ними та з педагогами, провідує і забезпечує дітей необхідним одягом, взуттям, предметами гігієни, шкільним приладдям, забирає дітей на вихідні та канікули. Мати до закладу приїздить завжди чисто одягнена, належного зовнішнього вигляду. Представник Котюжанівського навчально-реабілітаційного центру - практикуючий психолог [PERSON] пояснила, що з 2013 року у їх НРЦ навчається [PERSON] , а також до листопада 2018 року навчалася [PERSON], але у зв`язку з переїздом на проживання у Новоушицький район та у зв`язку з медичними показаннями [PERSON] перевела дівчинку до школи-інтернат в м. Нова Ушиця. Крім того, у їх навчальному закладі навчалися брати [PERSON] , а тому вона достатньо добре знає цю родину. Висловила думку, що, з огляду на наявність в останньої психічного захворювання, вона достатньо добре виконує свої батьківські обов`язки, зокрема, регулярно цікавиться сином, забирає його на канікули, забезпечує необхідним одягом та взуттям на період, коли дитина не в НРЦ. Діти в судовому засіданні розповіли, що люблять свою маму, що вона купує їм необхідні речі, іграшки, подарунки, готує їх улюблену їжу, влаштовує святкування днів народжень і т.п. В присутності учасників судового розгляду прояв любові до мами демонстрували обніманням та пригорненням до неї. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши всі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного: Статтею 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Свідоцтвами про народження (а.с. 7, 8, 9) та повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 59-60, 61-62, 63-64) стверджується, що матір`ю малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є відповідач у справі - [PERSON] . Зібраними позивачем і дослідженими судом доказами, а також заслуханими в судовому засіданні поясненнями учасників справи встановлено, що [PERSON] разом з дітьми зареєстрована в с. Золотогірка Петриманської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, до липня цього року проживала в с. Житники Петриманської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, а в даний час проживає в [ADDRESS] . Ці обставини доведені актами перевірки умов проживання від 08.07.2019 (а.с. 19, 20, 21), актами перевірки матеріально-побутових від 26 січня 2018 року, 12 липня 2019 року (а.с. 22, 23) та довідками Петриманської сільської ради № 315 та № 314 від 17.07.2019 (а.с. 36-37) і Братанівської сільської ради № 343 від 17.04.2019 (а.с. 79). Актами перевірки умов проживання від 08.07.2019 (а.с. 19, 20, 21), актами перевірки матеріально-побутових від 26 січня 2018 року, 12 липня 2019 року (а.с. 22, 23), крім іншого, встановлено, що в будинку у с. Житники брудно, постільна білизна не випрана, речі розкидані, на столі залишки їжі, діти не забезпечені окремими ліжками і т.п. Однак, станом на сьогодні, відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 17 вересня 2019 року (а.с. 78), [PERSON] проживає без реєстрації у будинку [PERSON] із [PERSON] в с. Братанівка, користується будинком господаря, який знаходиться в належному санітарному стані та достатньо обмебльований, а також приймає участь в утриманні земельної ділянки площею 0,50 га та господарства: свиней, корови, коней, птиці. Іншою підставою для відібрання від [PERSON] дітей позивач називає невиконання нею своїх обов`язків щодо піклування про безпечні умови життя дітей. Так, розпорядженням голови Мурованокуриловецької районної державної адміністрації № 162 від 12 липня 2019 року (а.с. 16), прийнятого на підставі клопотання Служби у справах дітей (а.с. 15), малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] негайно відібрано у матері та тимчасово влаштовано до КНП «Мурованокуриловецька ЛПЛ» (а.с. 16). Підставами для такої реакції держави стало повідомлення до районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді встановленої фізичної особи, зареєстроване за № 01-09/180 08 липня 2019 року (а.с. 14) про дитину [PERSON] , яка, можливо, постраждала від сексуального насилля, довідка № 506 Мурованокуриловецької ЛКК від 09.07.2019 (а.с. 46) про огляд малолітньої [PERSON] лікарем-гінекологом та про виявлення травматичного пошкодження зовнішніх статевих органів, інформація начальника Мурованокуриловецького ВП № 2431/224/01-2019 від 12.07.2019 (а.с. 44) про відкриття кримінального провадження № 12019020230000132 за ч. 2 ст. 156 КК України по факту можливого насильства щодо малолітнього [PERSON] . В той же час, станом на день розгляду справи сторони не надали суду доказів про достовірне встановлення факту насилля та про винні дії чи бездіяльність відповідача [PERSON] , що призвели до можливості настання такого факту. Доводи сторони позивача, що [PERSON] тривалий час не виконує своїх обов`язків щодо належного утримання та виховання дітей, ґрунтуються на: -довідці директора Мурованокуриловецького районного центру соціальних служб для сім`ї та молоді № 01-09/187 від 16.07.2019 (а.с. 41) про те, що сім`я [PERSON] з 24 вересня 2013 року знаходиться на обліку в Центрі, а з 21 січня до 25 червня 2014 року знаходилася під соціальним супроводом через залишення матір`ю дитини на виховання бабусі, -довідці Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області № 2552/224/03-2019 від 24.07.2019 (а.с. 58) про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, а також -інформації начальника Мурованокуриловецького РС філії ДП «Центр пробації» у Вінницькій області № 42/13-431 від 16.07.2019 (а.с. 45) про те, що [PERSON] з 21 листопада 2012 року до 15 грудня 2015 року перебувала на обліку у зв`язку із засудженням до покарання з випробуванням за торгівлю дитиною. Суд не погоджується із таким обґрунтуванням позивача, оскільки події, що потягли за собою кримінальну відповідальність, мали місце понад сім років тому і на той час не було встановлено достатніх підстав для вирішення питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її тоді ще двох дітей, в т.ч. і щодо дитини щодо якої було вчинено злочин; представлена довідка про притягнення до адміністративної відповідальності не є належним доказом винної поведінки особи, оскільки таким доказом може бути лише постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, яка набрала чинності; а перебування сім`ї на обліку у будь-яких соціальних служб не є безумовним свідченням умисного ухилення матері від виконання своїх батьківських обов`язків. Так, судом встановлено і доведено, що відповідач [PERSON] є інвалідом третьої групи з дитинства у зв`язку із психічним захворюванням (а.с. 42, 43). Стан її здоров`я та соціальної самосвідомості обмежені, відповідно до медичних документів (а.с. 42) поведінка її самої потребує догляду та лікування. За таких обставин розуміння відповідачем необхідних елементів виховання дітей також є обмеженими і потребує контролю, в тому числі й з боку таких органів як Служба у справах дітей, Центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, інших за участі психологів. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Як випливає із вимог Конвенції «Про права дитини» та Закону України «Про охорону дитинства», дитинство перебуває в Україні під особливою охороною. У п. 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (рішення Європейського Суду у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" від 24 лютого 1995 року, п. 86). У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" зазначається "що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини." Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Mamchur v. Ukraine, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). У даній справі позивач намагається довести, що відповідач свідомо тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а тому на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України має бути позбавлена батьківських прав. Однак, надані позивачем докази є недолугими порівняно з доказами, які на спростування позову надала відповідач, а також спростували в судовому засіданні представник органу опіки і піклування при Петриманській сільській раді і представники навчальних закладів, в яких навчаються та утримуються (повністю чи частково) малолітні діти відповідача. Так, соціальний педагог Новоушицької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату [PERSON] та практичний психолог Котюжанівського НРЦ [PERSON] в судовому засіданні ствердили, що мати [PERSON] в міру свого психічного розвитку, матеріального статку та фізичних можливостей достатньо часу і уваги приділяє вихованню дітей, їх розвитку, цікавиться їх навчанням, успіхами і здоров`ям, забезпечує необхідними одягом, взуттям, навчальним приладдям. Сільський голова Дудак Катерина Петрівна як член опікунської ради також ствердила перед судом, що [PERSON] в міру свого психічного розвитку належно виконує батьківські обов`язки, за виключенням випадків, коли у неї бувають загострення психічного здоров`я і тоді вона не зовсім правильно розуміє свої обов`язки перед дітьми. Зокрема, під наглядом посадових осіб сільської ради [PERSON] прибирає в будинку, пере свої та дитячі речі, постільну білизну, купує продукти харчування, готує їсти, слідкує за дітьми. За таких обставин суд не може сприймати ці докази як такі, що доводять обставини, на які посилається позивач як на підставу позову, оскільки вони швидше свідчать про бажання будь-яким способом виконати завдання щодо позбавленню батьківських прав та виправдати таке втручання у життя відповідача та її малолітніх дітей як рішення про негайне відібрання малолітніх дітей (а.с. 16), але ніяким чином не сприяють захисту прав дітей. Запрошена судом до участі у справі практичний психолог [PERSON] за результатами заслуховування пояснень відповідача та дітей зробила в судовому засіданні висновок, що діти [PERSON] більше, а [PERSON] менше, але соціально прив`язанні до матері, потребують спілкування з нею, їм комфортно, коли мати є поруч. Але [PERSON] сама потребує стороннього коригування своїх стосунків з дітьми, оскільки вона не адаптована до правильного розуміння своєї участі у їх вихованні; вважає за необхідне організувати спеціальне навчання для матері за участі психолога. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 цієї частини статті визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до правових висновків, які містяться у постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 липня 2019 року у справі № 361/1484/16-ц, тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України) і допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Позивач не довів суду винної поведінки матері у вихованні дітей чи її умисне свідоме нехтування своїми обов`язками щодо виховання дітей. Натомість іншими усними і письмовими доказами, зокрема, поясненнями дітей, їх вчителів, представника органу опіку і піклування за місцем реєстрації відповідача і дітей, актами про відвідування матір`ю дітей від 22 липня (а.с. 40) та 03 вересня 2019 року (а.с. 76), у справі доведено відверте, щире намагання матері приймати активну участь у вихованні дітей та спілкуванні з ними. Крім іншого, суд не погоджується із висновком № 01-31/1647 від 26 липня 2019 року (а.с. 57) органу опіки та піклування Мурованокуриловецької РДА про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її трьох малолітніх дітей. Така позиція суду ґрунтується на положеннях ч. 6 ст. 19 СК України та на тому, що він є недостатньо мотивованим і зробленим на тих доказах і відомостях, які вище судом піддано критиці, визнано недостатніми або неналежними; цей висновок не містить доводів про те, що таке їх рішення захистить інтереси дітей і служитиме інтересам дітей. Так, органом опіки та піклування не вирішувалися питання про наслідки позбавлення відповідача батьківських прав, зокрема, про можливість проживання дітей, в разі задоволення позову, з матір`ю, про забезпечення дітей житлом, про передачу дітей іншому з батьків чи іншим родичам, чи під опіку відповідним органам, про утримання дітей і тому подібне. Згідно ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-1У «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права. Слід зауважити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Хант проти України" від 7 грудня 2006 року, зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Докази, які надані позивачем, свідчать про наявність складних життєвих обставин у сім`ї відповідача, проте стверджувати на підставі даних доказів, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків є безпідставним. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. З огляду на наведені обставини, враховуючи, відсутність доказів про уникнення матір`ю від виконання своїх батьківських обов`язків щодо вихованні дітей, враховуючи охоронювані Конституцією України інтереси дитини та її права на проживання, утримання і вихованні в сім`ї, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, який у цій справі не буде відповідати інтересам дітей. Від так відсутні правові підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed