Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", надалі позивач, звернулося в суд з позовом до [PERSON] в якому просить в рахунок виконання основного зобовязання боржника, щодо сплати заборгованості у розмірі 1 328 728,12грн., звернути стягнення за рахунок реалізації застави та продажу від імені АТ «Дельта Банк» транспортного засобу марки Lexus, модель LX 470, рік випуску 2006, державний номерний знак [NUMBER], № кузова JTJHT00W764013096, шляхом продажу предмета застави, з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі продажу, встановивши початкову ціну заставленого майна згідно експертного висновку суб'єкта оціночної діяльності, з наданням ПАТ "Дельта Банк" усіх повноважень необхідних для продажу автомобіля та зняття його з обліку у відповідних органах. В судове засідання представник позивача не зявився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в попередніх судових засіданнях позов визнав та не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши норми чинного законодавства, прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. 28 березня 2006 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» укладено Кредитний договір № 10302085000 (первісний номер кредитного договору 219М), умови якого було змінено - 02 лютого 2009 року, шляхом укладення Додаткової угоди за №1, згідно якої сторони домовились, що для ідентифікації Кредитного договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладанні, а саме № 10302085000, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме №10302085001. З метою забезпечення повного виконання зобов'язань за Кредитним договором, 28 березня 2006 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено Договір застави транспортного засобу відповідно до якого [PERSON] передав в заставу автомобіль: марки LEXUS, модель LX 470, рік випуску 2006, № кузова JTJHT00W764013096, державний реєстраційний номер [NUMBER], тип ТЗ легковий універсал-В. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно вимог ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За нормами ст. 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. Отже, до нового кредитора ПАТ «Дельта банк» перейшли всі права первісного кредитора АКІБ "УкрСиббанк" за вказаним Кредитним договором в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Станом на день звернення до суду у боржника [PERSON], у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання по кредитному договору, утворилась заборгованість перед ПАТ «Дельта Банк» у розмірі 1 328 728,12грн. Право застави у АКІБ «УкрСиббанк» виникло 28 березня 2006року, тобто з моменту укладення договору застави, а постанови про накладення арешту відділами ДВС Тернопільського міського управління юстиції винесені 19 липня 2010 року, 25 січня 2011 року, 28 квітня 2011 року, 13 січня 2012 року, 30 березня 2012 року, 01 жовтня 2012 року, ухвали Тернопільського міськрайонного суду винесені 28 грудня 2005 року, 07 травня 2007 року, заборона проведення реєстраційних операцій Управлінням по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України винесена 01 червня 2010 року, Постанова Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції про оголошення в розшук рухомого майна винесена 08 листопада 2011 року. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 25 грудня 2014 року по цивільній справі № 607/16632/14-ц, знято арешт, заборону відчуження та виключено з розшуку автомобіль марки LEXUS, модель LX 470, рік випуску 2006, № кузова JTJHT00W764013096, державний реєстраційний номер [NUMBER], тип ТЗ легковий універсал- В, які були накладені: постановою Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження (ВП №20322562 від 19.07.2010р.); постановою Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження (ВП №23889919 від 25.01.2011р.); постановою Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження (BП №26178655 від 28.04.2011р.); постановою Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження (ВП №30633634 від 13.01.2012р.); постановою Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження (ВП №292710000 від 30.03.2012р.); постановою Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження (ВП №34510612 від 01.10.2012p.); постановою Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції від 08.11.2011 року. Відповідно до вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Банк свої зобов'язання по кредитному договору № 10302085000 (первісний номер кредитного договору 219М) від 28.03.2006 року виконав у повній мірі. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів с примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договором застави передбачено, що у випадку порушення заставодавцем/позичальником зобов'язань за кредитним договором, або за договором застави, заставодавець зобов'язаний передати предмет застави заставодержателю в заклад. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу», в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реєстрації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Згідно із ст. 12 цього ж Закону, реєстрація обтяження майна надає цьому обтяженню чинності у відносинах з третіми особами. У відповідності до приписів ст.ст. 3, 11, 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Відповідно до обтяження в обтяжувача і боржника виникають права та обов'язки, встановлені законом та/або договором. Обтяження рухомого майна реєструється в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. До Державного реєстру вносяться відомості про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. У відповідності до ст. 589 ЦК України, ст. 20 Закону України "Про заставу", у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 589 ЦК України за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Оскільки позичальник належним чином не виконав зобов'язання за кредитним договором, у банку виникло право в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на передане в заставу майно та задовольнити свої вимоги за рахунок вказаного майна. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Згідно ст. 24 Закону звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Згідно вимог ч. 2 ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зокрема зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Згідно з ч. 1 ст. 590 Цивільного кодексу України - звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 591 Цивільного кодексу України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки у [PERSON] наявна заборгованість перед ПАТ "Дельта Банк" в сумі 1 328 728,12грн., банк має право в рахунок погашення вказаної заборгованості звернути стягнення на заставлене майно, передане в заставу боржником згідно договору застави транспортного засобу № 21-074/2 від 28.03.2006 року. За таких обставин, враховуючи непогашення суми заборгованості по кредитному договору [PERSON], а також з огляду на те, що законом та умовами договору передбачено обов'язок відповідача передати предмет застави в заклад заставодержателя, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на заставне майно підлягає до задоволення. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України, судовий збір із відповідача слід стягнути в дохід Держави.

Outcome: approved