Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" (надалі - ПАТ "УкрСиббанк") звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що між позивачем та [PERSON] було укладено Договір про надання кредиту №11152263000 від 08.05.2007 року, відповідно до якого останній було надано кредит на суму 28 300,00 доларів США, який вона зобов'язувалася повернути в строк до 07 травня 2014 року з відсотковою ставкою 13,0 відсотків річних. Однак, [PERSON] не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та відсотків, чим порушує взяті на себе зобов'язання. Просить стягнути із [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" заборгованість за договором про надання кредиту від 08.05.2007 року, що складає, станом на 12.11.2013 року, 17 325,46 доларів США з яких 11 695,40 доларів США - заборгованість по кредиту; 4 297,98 доларів США заборгованість по процентах за користування кредитом; 952,67 долари США пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 379,41 доларів США пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах за користування кредитом. [PERSON] звернулася в суд із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про визнання договору кредитування недійсним посилаючись на те, що Банк не має генеральної ліцензії та письмового дозволу Національного банку України на здійснення кредитних операцій в іноземній валюті. Крім того, при отриманні [PERSON] кредиту, Банк не повідомив їй усю необхідну та передбачену Законом України "Про захист прав споживачів" інформацію. Представник Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" в судовому засіданні первинний позов підтримав повністю та просить суд його задовольнити, зустрічного позову не визнав та просить суд відмовити в його задоволенні за безпідставністю. [PERSON] в судовому засіданні позов ПАТ "УкрСиббанк" не визнала, у задоволенні його просить відмовити. Свій позов підтримала та просить його задоволити, з підстав наведених у позовній заяві. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив: Відповідно до Договору про надання кредиту №11152263000 від 08.05.2007 року Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк") [PERSON] надано кредит в сумі 28 300,00 доларів США, який вона зобов'язувалася повернути згідно з графіком погашення кредиту, в строк до 07 травня 2007. Пунктом 1.3.1 Кредитного договору передбачено, що за використання кредитних коштів протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 13,0% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п.9.2 даного Договору. У випадку, якщо Банк не повідомив Позичальника про зміну процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченому п.9.2 даного Договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим Договором в попередньому місяці. Згідно із додатком №1 до Кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії Договору. Погашення нарахованих процентів, згідно з п.1.3.4. Кредитного договору, відбувається з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти. 09 лютого 2009 року між ПАТ "УкрСиббанк" та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №2 до Кредитного договору, відповідно до умов якої змінено строки сплати відсотків із 01 по 25 число кожного місяця, викладено п.1.2.2. Кредитного договору в новій редакції та змінено графік погашення кредиту. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно п.7.1 Договору, за порушення Позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов"язань, передбачених цим Договором, зокрема термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню в наступному порядку, а саме: - в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; - в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті; - пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Пунктом 4.11. Договору передбачено, що Позичальник зобов'язується належним чином виконувати свої зобов"язання за Договором. [PERSON] належним чином взяті на себе зобов"язання не виконано. У випадку порушення Позичальником вимог п.4.9 Договору, Банк має право вимагати від Позичальника дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій, в порядку, визначеному розділом 11 цього Договору. Згідно розділу 11 Договору, у випадку направлення Банком на адресу Позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення повернення кредиту і не усунення Позичальником порушень умов за Договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від Банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання Позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку, при цьому у випадку неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни позичальником адреси (без попереднього про це письмового повідомлення Банку) або у разі неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку з інших підстав протягом 40 календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) Банком, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 41 календарний день з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку. [PERSON] не здійснює платежів в рахунок погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованих процентах, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. 23.09.2013 року [PERSON] направлено вимогу про погашення заборгованості. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати роцентів. Таким чином, станом на 12.11.2013 року загальний розмір заборгованості [PERSON] за Договором про надання кредиту №11152263000 від 08.05.2007 року, становить 17 325,46 доларів США, з яких: - 11 695,40 доларів США - заборгованість по кредиту,; - 4 297,98 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом; - 952,67 долари США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; - 379,41 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах за користування кредитом. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позов ПАТ "Укрсиббанк" є підставним, а тому слід стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором про надання кредиту №11152263000 від 08.05.2007 року в розмірі 17 325,46 доларів США та еквівалентно згідно офіційного курсу НБУ станом на дату ухвалення судового рішення (1395,5672 грн. за 100 доларів США) 241 788 гривень 44 коп. При цьому, суд відкидає твердження відповідачки щодо помилок, допущених ПАТ "УкрСиббанк" при проведенні розрахунків сум заборгованості по основному боргу, відсотках та пені, оскільки такі твердження є голослівними та не підтверджені відповідними доказами. На запитання суду, чому [PERSON] не погоджується із проведеними розрахунками, і в чому такі розрахунки на її думку є невірними, відповідач у судовому засіданні пояснити не змогла. Щодо зустрічного позову [PERSON] до ПАТ "УкрСиббанк" про визнання договору кредитування недійсним суд вважає, що він не підлягає до задоволення з огляду на наступне. Згідно ст.ст.6, 627 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Положення частин першої, другої і третьої цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.2 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакцій станом на час підписання Договору), перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Згідно ч.ч.1, 6 ст.19 Закону України "Про захист прав споживачів", нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ст.203 ЦК України, 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Як встановлено, при укладенні спірного договору, [PERSON] погодила з банком розмір та порядок отримання кредитних коштів, графік погашення кредиту, строк повернення кредиту, відсоткову ставку за користування кредитними коштами. [PERSON] не представлено належних доказів на підтвердження вимог про здійснення ПАТ "УкрСиббанк" нечесної підприємницької практики. [PERSON] підписавши Договір, додатки до нього, а також в подальшому додаткові угоди, погодилась з усіма його умовами, у тому числі із розміром відсоткової ставки, графіком погашення платежів, строку виконання зобов"язання. Суд не приймає до уваги покликання [PERSON] на неправомірність надання банком кредиту в іноземній валюті за відсутності генеральної та індивідуальної ліцензії на валютні операції, з огляду на таке. 24.12.2001 року АКІБ "УкрСаббанк" отримало від НБУ банківську ліцензію №75 на право здійснювати банківські операції, визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та дозвіл №75-2 на право здійснення банківських операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 ЗУ "Про банки і банківську діяльність" згідно додатку до даного дозволу. Так, відповідно до ст.2, п.3 ч.1 ст.47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти - гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. На підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати такі банківські операції: розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Згідно ч.1 ст.49 Закону України "Про банки і банківську діяльність", як кредитні у цій статті розглядаються операції, зазначені у пункті 3 частини першої та у пунктах 3-7 частини другої статті 47 цього Закону. Відповідно до ч.1 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Згідно п."в", "г" ст.5 вказаного Декрету Кабінету Міністрів України індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Індивідуальної ліцензії потребують такі операції: надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі; використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави. Згідно п.1.5 положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 р. N 483 використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями). Щодо вимог пп. "в" п. 4 ст. 5 вказаного Декрету Кабінету Міністрів України, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на даний час законодавством не встановлено межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті Таким чином, АКІБ "УкрСиббанк", на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу НБУ, укладаючи кредитний договір з позивачем в іноземній валюті та нараховуючи платежі за цим договором, діяв в межах своїх повноважень та згідно вимог чинного законодавства, підстави для визнання оспорюваного договору недійсними з цих підстав також відсутні. Крім того, на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, слід стягнути із [PERSON] в користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved