Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат (далі ПАТ ІнГЗК) про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 24.01.1984 року він працював на підприємстві відповідача: - з 24.01.1984 року до 31.05.1984 року учнем помічника машиніста локомотива (тепловозу); - з 01.06.1984 року до 31.03.1988 року - помічником машиніста локомотива (тепловозу); - з 01.04.1988 року до 31.05.1992 року - помічником машиніста тепловозу з вивозу гірничої маси з кар»єру; - з 01.06.1992 року до 16.02.1993 pоку - помічником машиніста локомотива (тепловозу) у кар»єрі; - з 17.02.1993 року до 31.10.1999 pоку - помічником машиніста локомотива (електровоза) у кар»єрі; - з 01.11.1999 року по 05.08.2015 року - машиністом електровоза у кар»єрі. За висновком МСЕК від 01.07.2015 року йому встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 35 відсотків первинно на термін з 15.06.2015 року до 01.07.2016 року, в тому числі у зв'язку з такими профзахворюваннями, як: - 25 % - вібраційна хвороба першої-другої ст. від дії загальних вібрацій, церебрально-периферичний ангіодистонічний синдром у сполученні з полірадикулопатією попереково-крижовою (L5-S1) та шийною (С5-С7), переважно зліва, з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, больовим і м'язово-тонічним синдромами, остеоартрозом колінних суглобів (ПФ першого ст.) і двостороннім плечолопатковим періартрозом (ПФС першого ст.), періартрозом ліктьових суглобів, порушенням трофіки кистей. - 10% - хронічний (пиловий )бронхіт. Легенева недостатність першого ст. Пунктом 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 29.04.2015 року встановлені причини його профзахворювання: -загальна вібрація: 106 дБ при ГДР 101 дБ; 111дБ при ГДР 107 дБ; 61-62 дБ при ГДР 59 дБ; -концентрація пилу з вмістом кремнію діоксиду від 10 до 70 %: 2,25-5,6 мг/куб.м при ГДК 2.0 мг/куб.м. Постановами Фонду соцстрахування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань України у м. Кривому Розі від 17.07.2015 року за № 0407/22928/22928.1/2 позивачу призначені одноразова допомога в сумі 7247,10 гри та за № 0407/22928/22928.1/3 щомісячні виплати на відшкодування втраченого заробітку в розмірі по 1439,97 грн. Завдану йому відповідачем моральну шкоду він оцінює грошовою сумою в розмірі 40000 грн, виходячи з такого: У зв'язку з такими профзахворюваннями протягом тривалого часу він відчуває постійні болі у хребті, переважно в шийному та попереково-крижовому відділі хребта з іррадіацією в ліву ногу по попередній поверхні з іррадіацією в ліву ногу, оніміння п»ятого пальця лівої стопи, болів тягнучого характеру в шийному відділі хребта, що віддають у лівий плечовий суглоб, оніміння пальців лівої кисті, періодичних судом в м»язах ніг, побіління кінцівок фаланг пальців кистей при переохолодженні, підвищення артеріального тиску, задишку при фізичному навантаженні. Також не може переносити навіть порівняно легкі речі, піднімати вантажі, є дуже скрутним підйом по сходинках будинків, пересування по поверхні під нахилом, не може виконувати роботу, пов'язану з нахилами тулуба, оскільки нахили тулуба викликають гострий фізичний біль, не може тривалий час знаходитися в одній позі, змушений звертатися до сторонньої допомоги, що його значно пригнічує. Протягом тривалого часу страждає від приступів кашлю. Не може вести активний спосіб життя, користуватися громадським транспортом, виконувати роботу по господарству, постійно відчуває дискомфорт, змушений постійно звертатися до лікувальних установ Позивач у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та викладені в позові обставини в повному обсязі. Пояснив, що він працював на ПАТ ІнГЗК з 1984 року та отримав професійне захворювання. Первинно 01.07.2015 року йому встановлено професійне захворювання з 15.06.2015 року до 01.07.2016 року, ступінь втрати професійної працездатності становить - 35 відсотків. У звязку з наявним захворюванням йому завдана і моральна шкода, що полягає у фізичному болю, внаслідок отриманого професійного захворювання - він не може виконувати роботу вдома, змушений постійно приймати ліки, користуватися інгалятором, ускладнено спілкування з людьми. Все це призвело до зміни його життєвого укладу, через що він морально страждає. Завдану йому моральну шкоду у зв'язку з професійним захворюванням він оцінює в розмірі 40000 грн. Зазначив, що його ознайомили зі шкідливими умовами виробництва, але він не знав, що наслідки будуть такі значні. Просить його позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, підтвердив обставини, викладені у позові. Суду пояснив, що позивач переніс тяжкі моральні страждання внаслідок отримання професійного захворювання. Позивачу повідомили про шкідливі умови праці, однак розмір шкідливих концентратів перевищував гранично допустимий. Внаслідок професійного захворювання позивач зазнав моральних страждань. Просить позов задовольнити та стягнути моральну шкоду, заподіяну ушкодженням здоров"я. Представник відповідача [PERSON] надав письмовий відзив на позов та пояснив, що в період роботи позивач мав право на пільгову пенсію, протягом всього часу роботи на підприємстві мав змогу отримувати путівки до санаторно-курортних закладів та інші пільги. Таким чином, позивач під час роботи не лише знав про шкідливі умови, але і свідомо продовжував працювати в таких умовах тривалий час, отримуючи за це відповідні пільги і компенсації та більшу оплату праці, мав можливість змінити місце роботи та запобігти розвитку професійного захворювання, але ставив за пріоритет матеріальну сторону життя, а не власне здоров"я. Крім того, оформивши пенсію за вислугу років з 30.11.2007 року, позивач продовжував працювати на підприємстві, що свідчить про його ставлення до власного здоров»я. Зазначає, що факт виявлення у працівника професійного захворювання не може бути безумовним підтвердженням заподіяння йому моральної шкоди з боку підприємства. Крім того, позивачем не обґрунтовано розмір моральної шкоди. До того ж, позивач є застрахованою особою, а ст. 42 Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування" встановлено перелік щомісячних страхових виплат та інших витрат на відшкодування шкоди, що здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків. Зазначив, що при влаштуванні на роботу позивач був попереджений про шкідливі та небезпечні умови праці, наслідком яких може стати професійне захворювання. Останній свідомо обрав собі таку роботу, завідомо знаючи про важкі умови праці і шкідливі виробничі фактори, які можуть негативно вплинути на його здоровя. Позивач міг звільнитися, перевестися на іншу спеціальність, однак продовжував працювати на підприємстві. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог до ПАТ ІнГЗК про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 24.01.1984 року [PERSON] прийнятий учнем помічника машиніста локомотива (тепловозу) в залізничний цех ІнГЗК; 01.06.1984 року переведений в залізничному цеху помічника машиніста локомотива (тепловозу); 01.04.1988 року переведений помічником машиніста тепловозу з вивозу гірничої маси з кар»єру; 01.06.1992 року переведений в залізничному цеху помічником машиніста локомотива (тепловозу) у кар»єрі, зайнятий повний робочий день; 17.02.1993 року переведений в залізничному цеху помічником машиніста локомотива (електровозу) у кар»єрі, зайнятий повний робочий день; 01.11.1999 року переведений в залізничному цеху помічником машиніста електровозу у кар»єрі; 05.08.2015 року звільнений за власним бажанням у зв»язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України (а.с. 6-7). Відповідно до висновку санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 24.02.2015 року [PERSON] з 01.06.1984 року по 17.02.1993 року помічником машиніста локомотива (тепловоза) в кар»єрі залізничного цеху, з 17.02.1993 року по 01.11.1999 року помічником машиніста електровозу в кар»єрі залізничного цеху та з 01.11.1999 року по час складення характеристики машиністом електровозу в кар"єрі залізничного цеху працював у шкідливих умовах праці, підпадав під вплив загальної вібрації, пилу, шкідливих речовин, важкості праці (а.с. 25-29). Медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання Українського Науково-дослідного інституту промислової медицини від 07.04.2015 року встановлено професійні захворювання [PERSON]: 1) вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії загальних вібрацій, церебрально-периферичний ангіодистонічний синдром у сполученні з полірадикулопатією попереково-крижовою (L5-S1) та шийною (С5-С7), переважно зліва, з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, больовим і м'язово-тонічним синдромами, остеоартрозом колінних суглобів (ПФ першого ст.) і двостороннім плечолопатковим періартрозом (ПФС першого ст.), періартрозом ліктьових суглобів, порушенням трофіки кистей; 2) хронічний (пиловий )бронхіт. Легенева недостатність першого ступеню (а. с. 22-24). Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 29.04.2015 року проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання [PERSON]: 1) вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії загальних вібрацій, церебрально-периферичний ангіодистонічний синдром у сполученні з полірадикулопатією попереково-крижовою (L5-S1) та шийною (С5-С7), переважно зліва, з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, больовим і м'язово-тонічним синдромами, остеоартрозом колінних суглобів (ПФ першого ст.) і двостороннім плечолопатковим періартрозом (ПФС першого ст.), періартрозом ліктьових суглобів, порушенням трофіки кистей; 2) хронічний (пиловий) бронхіт. Легенева недостатність першого ст. Зазначений діагноз встановлений Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини. Захворювання виявлено під час медичного огляду в відокремленому відділенні № 4 лікувально-діагностичного центру ТОВ "МЕДИКОМ". Пунктом 16 Акту встановлено, що професійне захворювання виникло у позивача за таких обставин: працюючи з 21.03.2000 року по час розслідування машиністом електровозу в кар"єрі залізничного цеху ПАТ "ІнГЗК", підпадав під дію загальної вібрації, а з 01.11.1999 року підпадав і під дії виробничого пилу, показники яких перевищували нормативні через недосконалість робочого місця; працюючи з 01.04.1988 року по 01.06.1992 року помічником машиніста локомотива (тепловозу) при вивезенні гірничої маси з кар»єру залізничного цеху ПАТ «ІнГЗК» та з 01.06.1992 року по 17.02.1993 року помічником машиніста локомотива (тепловозу) в кар»єрі, зайнятий повний робочий день залізничного цеху ПАТ «ІнГЗК» також підпадав під дію виробничого пилу, де показники перевищували нормативні; працюючи з 17.02.1993 року по 01.11.1999 року помічником машиніста локомотива (електровозу) в кар»єрі, зайнятий повний робочий день, залізничного цеху ПАТ «ІнГЗК» також підпадав під дію виробничого пилу, де показники перевищували нормативні. Причиною професійного захворювання визнано: -загальна вібрація: 106 дБ при ГДР 101 дБ; 111дБ при ГДР 107 дБ; 61-62 дБ при ГДР 59 дБ; -концентрація пилу з вмістом кремнію діоксиду від 10 до 70 %: 2,25-5,6 мг/куб.м при ГДК 2.0 мг/куб.м. Згідно з п. 12 Акту встановлено, що позивач відпрацював в умовах впливу шкідливих факторів - вібрація - 15 років 1 місяць; в умовах впливу шкідливих факторів - пил 26 років (а. с. 8-13). Сторонами не оспорюється та визнається той факт, що Публічне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" та Інгулецького гірничо-збагачувального комбінату. При огляді МСЕК 01.07.2015 року [PERSON] первинно встановлено 35 % втрати професійної працездатності з 15.06.2015 року по 01.07.2016 року: 25 % вібраційна хвороба, 10 % - хронічний бронхіт. Група інвалідності не визначена (а. с. 14). Відповідно до постанови відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області № 0407/22928/22928.1/2 від 17.07.2015 року [PERSON] призначена одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 7247,10 грн (а. с. 15). Відповідно до постанови відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області № 0407/22928/22928.1/3 від 17.07.2015 року [PERSON] призначено щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, в розмірі 2699,94 грн на період з 15.06.2015 року до 30.06.2016 року включно. Зобов"язано провести донарахування щомісячних виплат за червень 2015 року в розмірі 1439,97 грн (а.с. 16). З 16.04.2014 року до 07.04.2014 року, з 23.06.2014 року по 11.07.2014 року, з 22.12.2014 року по 14.01.2015 року, з 16.07.2015 року по 30.07.2015 року [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КЗ «Криворізька міська лікарня № 17» ДОР (а. с. 17, 18, 19, 21). З 04.07.2015 року по 15.07.2015 року [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні КЗ «Криворізька міська лікарня № 17» ДОР (а. с. 20). Викладеним обставинам відповідають правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання. Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Суд вважає доведеним спричинення позивачу моральної шкоди, провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв'язок між винними діями відповідача вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України Про охорону праці, визначені Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 29.04.2015 року, та настанням у позивача негативних наслідків - стійкої втрати професійної працездатності: первинно 35 відсотків, з яких - 25% по вібраційній хворобі, 10 % по хронічному бронхіту з 15.06.2015 року по 01.07.2016 року. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку: потужність зовнішньої роботи, маса піднімання та переміщення вантажу, концентрація пилу в повітрі робочої зони, шкідливих речовин, перевищували гранично допустимі показники, і причиною цього була саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання, і які не оспорило підприємство - відповідач. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 року встановлено, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Встановлено, що внаслідок професійного захворювання позивачу заподіяні моральні і фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації його фізичних можливостей, погіршилися відносини з оточуючими людьми, змінився його звичний спосіб життя, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, що призводить до порушення його звичайного способу життя та вимагає від нього додаткових зусиль для його організації. Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди суд враховує конкретні обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, вину підприємства в заподіянні шкоди, суттєвість вимушених змін в житті. Відповідно до наданих виписних епікризів позивач в результаті отримання професійних захворювань неодноразово в зв'язку з погіршенням стану здоровя знаходився на стаціонарному лікуванні в медичних закладах. Суд також враховує, що згідно з актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 29.04.2015 року встановлено, що причиною профзахворювань є тривалий стаж роботи в шкідливих умовах праці. Визначаючи розмір відшкодування [PERSON] моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини по справі, ступінь втрати професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням первинно 35 відсотків, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідків, що настали. Також суд враховує вину підприємства - відповідача в отриманні позивачем професійного захворювання. З урахуванням вищевказаного суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума 18000 грн без урахування податку з доходу громадян, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, що він зазнає у звязку з погіршенням здоров"я. На підставі вищевикладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню - стягненню з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 18000 гривень без врахування податку з доходів фізичних осіб. У задоволенні іншої частини позову щодо стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди - позивачу необхідно відмовити. Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір в доход держави. На підставі ст.ст. 8, 22, 58 Конституції України, ст.ст. 5, 23, 1166, 1167, 1168 ЦК України, ст.ст. 153, 173, 237-1 КзПП України, ст.9 Закону України Про охорону праці, та

Outcome: partial