Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

20.10.2017 року адвокат Полігас В.М. в інтересах [PERSON] звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області із цим позовом до Жмеринської районної державної адміністрації, із участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області, про визнання права на земельну частку (пай) (а.с.2-6). У позовній заяві представник позивача виклав наступну позицію. Позивач [PERSON] з 20.07.1984 року до 04.03.1999 року працював головним енергетиком Браїлівського бурякорадгоспу Браїлівського цукрокомбінату, який згідно наказу №12 від 04.03.1999 року перейменовано у СВАТ "Браїлівське" з 26.09.1996 року; СВАТ "Браїлівське" перейменовано в ПАТ "Браїлівське" з 22.03.2011 року. Земля, яка підлягала приватизації, до розпаювання перебувала у постійному користування Браїлівського бурякорадгоспу на підставі державних актів на право постійного користування землею, правонаступником якого є СВАТ "Браїлівське", згідно наказу Фонду державного майна від 27.08.1996 року №65-АТ, наразі ПАТ "Браїлівське". Пояснив, що порядок приватизації земель СВАТ "Браїлівське" з визначенням кожному земельної частки (паю) здійснювався у встановленому законодавством порядку, була створена комісія по розпаюванню земель для формування списку, який затверджено протоколом зборів працівників СВАТ "Браїлівське" і пенсіонерів з їх числа від 25.02.2004 року. Таким чином, список членів, яким надано дозвіл на розробку проекту приватизації земель, затверджено Жмеринською райдержадміністрацією 10.11.2008 року розпорядженням №754, після чого 18.04.2011 року було проведено підсумкові збори власників земельних часток (паїв), в результаті яких кожному громадянину була виділена конкретна земельна ділянка з розробленим проектом землеустрою, після чого цей протокол зборів був затверджений розпорядженням голови Жмеринської районної державної адміністрації 11.05.2011 року. При проведенні процедури роздержавлення земель загальними зборами працівників і пенсіонерів СВАТ "Браїлівське" позивача [PERSON] з невідомих причин не було внесено до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай). Зазначив, що з листа виданого начальником Відділу у Жмеринському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області згідно уточненого розрахунку грошової оцінки та розміру земельної частки (паю) в кадастрових гектарах по Людавській сільській раді та Браїлівської селищній раді розмір земельної частки (паю), кадастрових га 3,66,87 та вартість станом на 01.01.2017 року з коефіцієнтами індексації 1,756; 4,796; 1,0 становить 97375,25 гривень, відповідно до форми 6-зем по Браїлівській селищній раді станом на 01.01.2016 року становлять: запаси землі - 999,15 га з них 87,12 га (рілля), землі резервного фонду - 35,49 га з них 23,39 га (рілля). Зауважив, що позивач раніше не знав, що має право на земельну частку (пай), але у травні 2017 року, перебуваючи у Браїлівській селищній раді дізнався, що згідно Розпорядження Жмеринської РДА від 10.06.2011 року №277 та проекту роздержавлення, приватизації земель сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства "Браїлівське" на території Браїлівської селищної ради та Людавської сільської ради були затверджені списки громадян, яким передаються у власність земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) та видаються державні акти на право власності на земельні ділянки. Вважає, що пропущений позивачем строк позовної давності для звернення до суду з поважних причин, оскільки останній дізнався про порушення своїх прав лише у травні 2017 року перебуваючи у Браїлівській селищній раді, де йому було роз'яснено, що всі працівники СВАТ "Браїлівське" мають право на земельну частку (пай) із земель, що перебували у постійному користуванні СВАТ "Браїлівське". Таким чином, при зверненні до Жмеринської РДА щодо включення позивача у список громадян, які мають право на земельну частку (пай) із земель, що перебувають у постійному користуванні СВАТ "Браїлівське", йому надали письмову відмову та порадили звернутись до суду. На підставі викладеного просив поновити йому пропущений строк позовної давності для звернення до суду у зв'язку з його пропуском з поважних причин та визнати за ним право на земельну частку (пай) в розмірі 3,6687 кадастрових гектарах, виділивши її із земель запасу Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 24.10.2017 року відкрито провадження в даній справі, призначено її до судового розгляду 05.12.2017 року із викликом сторін та третьої особи (а.с.20). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 05.12.2017 року розгляд справи було відкладено на 16.01.2018 року, оскільки представник відповідача Жмеринської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, клопотань про розгляд справи у його відсутність та заяви про визнання чи заперечення позову не представив. Сторони та третя особа, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися (а.с.32,33), подавши попередньо до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, в яких представник позивача адвокат Полігас В.М. підтримав заявлені вимоги (27, 34), представник відповідача [PERSON] визнав заявлені вимоги (а.с.35), а представник третьої особи вказав про вирішення даного позову на розсуд суду (а.с.28). Відповідно до п.9 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017 р.) справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши представлені письмові докази, встановлено наступні фактичні обставини, та докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Позивач [PERSON] є громадянином України, що встановлено на підставі копії паспорта [NUMBER] (а.с.7). Відповідно копії трудової книжки від 17.03.1976 року (а.с.8-10) [PERSON], [INFO], з 20.07.1984 року до 04.08.1999 рік працював головним енергетиком Браїлівського бурякородгоспу Браїлівського цукрокомбінату, однак згідно наказу №112 був звільнений за власним бажанням. З копії довідки ПАТ "Браїлівське" від 12.02.2016 року вих.№50 (а.с.11) [PERSON] працював головним енергетиком Браїлівського бурякорадгоспу Браїлівського цукрокомбінату; з 20.07.1984 року Наказ №116 від 20.07.1984 року до 04.03.1999 року Наказ №12 від 04.03.1999 року; Браїлівський бурякородгосп Браїлівського цукрокомбінату перейменовано у СВАТ "Браїлівське" з 26.09.1996 року Наказ №44 від 27.09.1996 року; СВАТ "Браїлівське" перейменовано в ПАТ "Браїлівське" з 22.03.2011 року. Згідно листа Відділу у Жмеринському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 29.06.2017 року (а.с.13) згідно уточненого розрахунку грошової оцінки та розміру земельної частки (паю) в кадастрових гектарах по Людавській сільській раді та Браїлівської селищній раді розмір земельної частки (паю), кадастрових га 3,66,87 та вартість станом на 01.01.2017 року з коефіцієнтами індексації 1,756; 4,796; 1,0 становить 97375,25 гривень, відповідно до форми 6-зем по Браїлівській селищній раді станом на 01.01.2016 року становлять: запаси землі - 999,15 га з них 87,12 га (рілля), землі резервного фонду - 35,49 га з них 23,39 га (рілля). Згідно розпорядження Жмеринської райдержадміністрації №277 від 10.06.2011 року (а.с.14) та проекту роздержавлення, приватизації земель сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства "Браїлівське" на території Браїлівської селищної ради та Людавської сільської ради були затверджені списки громадян, яким передаються у власність земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) та видаються державні акти на право власності на земельні ділянки. Згідно листа Жмеринської райдержадміністрації від 30.08.2017 року №01-3-233-2 (а.с.15) встановлено, що відповідно до розпорядження голови райдержадміністрації №277 від 10.06.2011 року були затверджені списки громадян, які мають право на земельну частку (пай) на території Браїлівської селищної та Людавської сільської рад. Вказані докази суд приймає до уваги та не вбачає підстав для їх відхилення, так як вони зібрані та представлені суду із дотриманням вимог закону. Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Статтею 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Відповідно до п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільсько- господарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно ч.1,5 ст.25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). У відповідності до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню в межах заявлених вимог, так як він належно обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, безумовно визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Про застосування щодо спірних правовідносин наслідків пропущення строку позовної давності ніким із сторін не заявлено, тому судом дане питання не підлягає до вирішення. Таким чином, в судовому засіданні встановлені достатні підстави визнання за позивачем [PERSON] права на земельну частку (пай) в розмірі 3,6687 кадастрових гектарах, виділивши її із земель запасу Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області. Згідно вимог ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved