Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Мелєзгінов Юрій Валерійович, який діє в інтересах АФ ТОВ «Воля» в особі директора Кучера Володимира Васильовича звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим та визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки укладеною, в якій вказав, що 15 лютого 2010 року між головою АФ ТОВ «Воля» в особі директора Кучера В.В. та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки площею 2.30 га кадастровий номер 3521186000:02:000:1305, що розташована на території Таужненської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області терміном на 10 років, договір зареєстрований у Гайворонському відділі КРФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.02.2010р. за №041036700040. На виконання п.3.1.договору оренди, 14.01.2020р. позивач направив на адресу відповідача лист-повідомлення з проектом додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки від 15.02.2010р., що підтверджується описом поштового відправлення від 14.01.2020р. Відповідач по справі жодним чином не відреагував на вищевказаний лист та не заперечив про укладення додаткової угоди але всіляко ухиляється від укладення правочину. Позивач вважає, що дії відповідача є незаконними, порушують його переважне право щодо користування орендованою земельною ділянкою, порушують його права та законні інтереси спрямовані на зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі з наступних підстав. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа - повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист - повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем істотні умови договору і за відсутності заперечень приймає рішення про поновлення договору оренди землі. Просить визнати поновленим договір оренди землі від 15.02.2010р. укладений між АФ ТОВ «ВОЛЯ» та [PERSON] , зареєстрований у Гайворонському відділі КРФ при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.02.2010р. за №041036700040 на тих самих умовах та на той самий час; визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 15.02.2010р. укладеного між АФ ТОВ «ВОЛЯ» та [PERSON] , зареєстрований у Гайворонському відділі КРФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.02.2010р. за №041036700040, щодо земельної ділянки загальною площею 2.30 га, кадастровий номер 3521186000:02:000:1305, яка знаходиться на території Таужненської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області. Стягнути з відповідача судові витрати. Провадження в даній справі відкрито ухвалою суду від 27 травня 2020р., визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 22 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник адвокат Мелєзгінов Ю.В. в судове засідання не з?явився, надав суду клопотання про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Додатково звертає увагу суду на те, що у відмові відповідач стверджує та не заперечує той факт, що він отримав пропозицію та проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі. Позивач виконав усі вимоги ст.33 ЗУ «Про оренду землі», щодо процедури поновлення договору оренди та жодних заперечень від відповідача не отримував. Розрахунок судових витрат надали у встановлений законом строк. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просить розглядати справу у його відсутності, просить суд у задоволенні позову відмовити. Разом з тим, відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому вказав, що до витоку строку дії спірного договору оренди він звертався до позивача, попередивши останнього, що продовжувати дію договору на майбутнє не збирається, а тому просив повернути йому земельну ділянку площею 2,30 га, кадастровий номер 3521186000:02:000:1305 після витоку строку її оренди, тобто після 15.02.2020р. Відповідач проти не заперечив та просив підійти з даним питанням пізніше. Згодом весною, позивач поставив його перед фактом, пояснивши, що земельну ділянку він уже обробив, а тому не може йому повернути до збирання на ним урожаю. Згодом на адресу відповідача надійшла пропозиція від АФ ТОВ «Воля» в якій фірма запропонувала продовжити дію договору оренди на новий термін. До даної пропозиції був докладений проект додаткової угоди до договору оренди землі від 15.02.2010р. З даною пропозицією відповідач не погодився, про що повідомив позивача. Вважає його позовні вимоги незаконними, а позов таким, що не підлягає задоволенню. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи зі слідуючого. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №455066, є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,30 га, яка розташована на території Таужненської сільської ради Гайворонського району кадастровий номер 3521186000:02:000:1305 (а.с.13). 15 лютого 2010 року між [PERSON] та АФ ТОВ «ВОЛЯ» було укладено договір оренди землі, який зареєстровано в Гайворонському відділі КРФ ДП «Центр державного земельного кадастру Держкомзему України» 15 лютого 2010 року за № 041036700040, за умовами якого, [PERSON] передав позивачу в оренду земельну ділянку загальною площею 2,30 га., на строк 10 років (а/с 9-11). Відповідно до акту прийому - передачі договору оренди земельної ділянки № 1305 [PERSON] передав в оренду земельну ділянку загальною площею 2,30 га, в тому числі ріллі 2,30 га, орендарю для ведення товарного господарського виробництва (а/с 12). 14 лютого 2020 року позивачем було направлено на адресу відповідача [PERSON] лист - повідомлення у якому зазначено про поновлення договору оренди земельної ділянки від 15.02.2010р. шляхом укладення додаткової угоди (а/с 16-19). Відповідно до довідки №10 від 17.03.2020р. Таужненської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області про те, що в обробітку АФ ТОВ «ВОЛЯ» знаходиться земельна ділянка з кадастровим №3521186000:02:000:1305 станом на 17.03.2020р. (а/с 20). Як зазначає відповідач 30 липня 2020 року на адресу АФ ТОВ «ВОЛЯ» було надіслано заяву в якій зазначено, що він не має наміру продовжувати договір оренди земельної ділянки, який закінчився 15 лютого 2020року (а/с 96). Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог статті 89 ЦПК України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, а відповідно до ч.1 ст. 78 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Пунктом другим частини першої ст. 3 ЦК України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Згідно з п.10 ч.2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Статтею 93 Земельного кодексу України встановлено, що право оренди земельної ділянки - засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Згідно з ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають в державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу. Частиною 1 ст.627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Ч.1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до положень ст. 770 Цивільного кодексу України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору оренди. Згідно з частиною першою статті 19 Закону строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Відповідно до п. 3.1. договору оренди земельної ділянки, договір укладено на 10 років та орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше як за місяць до закінченя строку договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Таким чином, строк дії Договору закінчується 15.02.2020 р. За загальним правилом наслідками закінчення строку дії договору оренди землі, згідно ст. 31 Закону України "Про оренду землі", є припинення договору оренди землі. Одночасно, нормами ст. 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. У справі, яка розглядається, матеріально - правовою підставою позову є частини 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі". В силу наведених вище положень частин 1-3 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" Після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору. Отже, у процедурі поновлення договору оренди землі на орендаря, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк (поновлення договору), покладається обов`язок завчасно повідомити орендодавця листом-повідомленням, до якого додати проект відповідної додаткової угоди. Згідно з частиною 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Таким чином, законодавцем у ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" визначено алгоритм дій, який зобов`язує орендодавця після отримання листа-повідомлення орендаря: 1) розглянути лист-повідомлення на відповідність вимогам закону; 2) узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору; 3) за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності); 4) укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендареві направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Як вбачається із матеріалів справи, позивач з урахуванням пункту 3.1 договору оренди земельної ділянки,14 січня 2020 року направив на адресу відповідача лист - повідомлення з проектом додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки від 15 лютого 2010 року, що підтверджується описом до поштового відправлення від 14 січня 2020 року. Який в свою чергу отримано відповідачем про що він зазначає у своєму відзиві на позовну заяву. Тобто, позивач виконав усі зобов?язання щодо поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк на тих самих умовах . Натомість, відповідач по справі не надав належного та допустимого доказу, який би міг встановити направлення позивачу заперечення щодо поновлення договору оренди земельної ділянки. Суд не бере до уваги заяву відповідача, наданої до відзиву, в якій йдеться про те, що відповідач повідомив позивача про намір не продовжувати орендні відносини, оскільки на даній заяві відсутня відмітка про отримання такої заяви позивачем від відповідача по справі. Також відповідач не довів того факту, що ним було направлено на адресу позивача вказану заяву про не продовження договору оренди в термін передбачений ч.5 ст.33 ст. 33 Закону України "Про оренду землі". Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права. У справі "Стрейтч проти Сполученого Королівства", суд дійшов висновку, що заявника слід вважати особою, яка мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження строку оренди, і - в цілях статті 1 Першого протоколу - таке законне сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих йому муніципалітетом Дорчестера за орендним договором (пункт 35). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено вимогу про стягнення судових витрат з відповідача. Як вбачається з наданої позивачем квитанції №69 від 18.03.2020 (а.с. 8), останній за подання даного позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 1682 грн., виходячи з розміру, встановленого підпунктом 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", що підлягає відшкодуванню відповідачем. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору судом не встановлено. На підставі поданих по справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними.

Outcome: approved