Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

В березні 2013 року вищезазначені Позивачі звернулися до суду з позовом до Науково-виробничої корпорації "Агро-Центр" (далі Відповідач) про визнання недійсними договорів оренди землі. Вказали, що 01.01.2012 року кожен з них уклав із Відповідачем договір оренди належних їм земельних ділянок, що розташовані на території Бурківецької сільської ради Тетіївського району Київської області. На думку позивачів договори було укладено з порушенням ст.15 Закону України "Про оренду землі". Так, оспорюванні договори не містять інформацію про умови передачі в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, що відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" є істотною умовою, відсутність якої є підставою для визнання договорів недійсними відповідно до закону. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені в позові обставини. Пояснили суду, що на момент підписання договорів оренди землі ніякої рукописної дописки істотної умови змісту "без передачі в заставу та до статутного фонду" в тексті договорів не було, її можливе внесення до умов договору із ними ніхто не обговорював та не узгоджував, вважають що дописки у договорі оренди зроблені пізніше. Крім того Позивачі та їх представник не зазначили, яким чином порушувалось право орендодавця при формальному дефекту змісту договору оренди земельної ділянки, визнали, що при виконанні договору оренди Відповідач своєчасно сплачував орендну плату та виконував інші умови договору. Решта заявників в судове засідання не з'явилися до суду надали заяви про розгляд справи без їх присутності, просили справу розглядати за участю їх представника. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог не визнав, посилаючись на обставини, викладені в письмовому запереченні та просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Вказав, що в примірниках договорів оренди землі укладені Позивачами з Відповідачем зазначена істотна умова про умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки була дописана рукописним текстом в момент укладання договору, по скільки така умова була відсутня в бланках договору оренди землі. Працівник Відповідача внаслідок великого навантаження помилково не вписав дану умову в примірник позивачів, який мав залишити собі і в подальшому дописати. Крім того вважає, що дописка в договір внесена в інтересах Позивачів, а тому договори, укладені із Позивачами відповідають Закону України "Про оренду землі " та не порушують права Позивачів, як власників земельних ділянок. Крім того на його думку Позивачі та їх представник не довели в судовому засіданні, які права, що передбачені договором оренди при виконанні при виконанні порушив Відповідач. Представник третьої особи відділу Держземагенства в Тетіївському районі Київської області Безугла І.С. в судовому засіданні позовних вимог не визнала,посилаючись на обґрунтування, зазначені у письмовому запереченні ( т.2 а.с.17-21). Пояснила суду, що в примірниках договорів, укладених між Позивачами та Відповідачем наданих на реєстрацію в Управління Держкомзему у Тетіївському районі зазначена істотна умова про передачу у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки була дописана рукописним текстом. В зв'язку з великим навантаженням при реєстрації договорів у 2012 році, можливо були допущені помилки. Вважає, що дописана істотна умова в договори оренди, не порушувала права Позивачів, а навпаки захищала їх від дій орендаря. Представник третьої особи реєстраційної служби Тетіївського районного управління юстиції в судове засідання 08.04.2014 року не прибула, про день слухання справи повідомлялася належним чином 07.04.2014 року. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачів та їх представника, представників відповідача та третьої особи та дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, виходячи із наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що 01.01.2012 року між Позивачами та Відповідачем було укладено договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які знаходяться на території Бурківецької сільської ради Тетіївського району Київської області та належать Позивачам на підставі державних актів на право власності на землю. Указані договори зареєстровані в Управлінні Держкомзему у Тетіївському районі Київської області, у відповідному реєстрі земель вчинено записи 26.12.2012 року. Відповідно до актів прийому передачі земельних ділянок від 01.01.2012 року Позивачі передали належні їм земельні ділянки Відповідачу в оренду. Також судом установлено, що в примірниках договорів оренди землі, що залишилися у Позивачів у пункті 19 не вказано умови про передачу в заставу та до статутного фонду, що є істотною умовою договору оренди землі відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України " Про оренду землі ". Разом з тим, у примірниках даних договорів, що залишилися у Відповідача та Управлінні Держземагенства у Тетіївському районі Київської області в п.19 містять рукописний запис істотної умови договору наступного змісту: "без передачі в заставу та до статутного фонду". Із пояснень Позивачів та їх представника встановлено, що після укладання договору оренди, Відповідачем умови договору не порушувались, орендна плата виплачувалась своєчасно відповідно умов договору, вони не можуть обґрунтувати, як на їх право стосунки з Відповідачем вплинула відсутність в договорі істотної обставини про умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Установлені обставини підтверджуються: показами Позивачів і частково їх представником, показами представників Відповідача та третьої особи, копіями договорів оренди землі наданих представником Позивача, представниками Відповідача та третьої особи, актами прийому передачі земельної ділянки (а.с. 18-89, 136-219), довідкою Відповідача про виплату Позивачам орендної плати за 2012-2014 роки (а.с.220). Аналізуючи установлені та перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає, що в задоволенні позовних вимого необхідно відмовити, виходячи із наступного. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення , невизнання або оспорювання. Згідно зі п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Частиною 3 ст. 792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є об'єкт ( місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу,строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Із примірників договорів оренди землі, які є у позивачів, вбачається, що в них відсутнє положення, що визначає умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Виходячи із вищевказаних норм права суд вважає, що на протязі двох років з 01.01.2012 року Сторони добросовісно виконували умови договору оренди землі. Зауважень та претензій до Відповідача, щодо відсутності в договорі оренди однієї із істотних умов договору зазначену в ч.1 ст.15 ЗУ "Про оренду землі" не заявляли. Ніяких змін у договірних стосунках між сторонами до часу звернення Позивачів до суду не відбулося. На думку суду Позивачі не довели в судовому засіданні, що відсутністю в договорі оренди істотної умови, а саме передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки були порушені, не визнані або оспорені їх права. Позивачі та їх представник в судовому засіданні посилаючись на ч.1 ст.15 Закону України "Про оренду землі" вказали, що не зазначена в договорі оренди землі вище названа істотна умова формально є підставою для визнання такого договору судом не дійсним. Разом з тим Позивачі в судовому засіданні відповідно до п.3 ст.10 ЦПК України не довели обставини, що безперечно підтверджують факт порушення їх цивільного права при укладанні такого договору, не вказали, в чому таке порушення проявилось, як воно впливає на виконання укладеного Позивачами договору оренди землі та чи буде порушене право Позивачів відновлене в саме той спосіб, який вони вибрали. Позивачі та їх представник в судовому засіданні показали, що при виконанні договору оренди Відповідач своєчасно сплачував орендну плату та виконував інші умови договору, Позивачі подружжя [PERSON] та [PERSON], що необхідність визнання договорів оренди землі не дійсними визвано бажанням господарювати самостійно, решта Позивачів бажають передати земельну ділянку іншому орендарю. На думку суду установлені судом причини звернення Позивачів до суду не пов'язані з відсутністю в договорі оренди зазначеною істотної умови,оскільки їх цивільне право не порушується. При таких обставинах суд вважає, що відсутність в договорах оренди землі істотної умови про передачу земельних ділянок в заставу та до статутного фонду не порушувало цивільне право Позивачів і приймаючи до уваги, що під час судового розгляду не встановлено таких обставин і таких доказів не надали Позивачі, то в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed