Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.04.2014 року між ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат" і фізичною особою - [PERSON] було укладено договір позики № Ф-4/14. На виконання п. 1.1., 3.1. та 4.1. вказаного договору позикодавець (ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат") надав позичальнику ([PERSON]) безвідсоткову позику, а позичальник зобов'язався прийняти та повернути позику у строк до 05.03.2015 року (п. 5.1. договору). Факт отримання відповідачем позики у розмірі 32433,00 грн. підтверджується видатковим касовим ордером №426 від 14.04.2014 року. У відповідності до п. 6.3. договору: "В разі звільнення Позичальника з ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат" до закінчення строку зазначеного в п.5.1. даного Договору, він зобов'язується та гарантує провести в день звільнення повернення позики у повному обсязі, якщо інше не обумовлене письмовою домовленістю Сторін." 12.09.2014 року відповідач звільнилася з ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат", що підтверджується наказом № 2057-к від 12.09.2014 року, але повного розрахунку у відповідності до умов договору позики не здійснила. Жодних домовленостей щодо іншого, ніж вказаний у договорі, строку погашення позики між сторонами не було. Станом на 12.09.2014 року відповідач [PERSON], [INFO], зобов'язана була повернути ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат" грошові кошти на загальну суму 32433,00 грн. Свого обов'язку з повернення отриманих грошових коштів у повному обсязі не виконала. 09.10.2014 року відповідачу було направлено вимогу про сплату боргу у розмірі 24182,00 грн. за вих. № юр-225 від 06.10.2014 року. Згідно п. 7.2. договору проценти за користування чужими грошовими коштами встановлено у розмірі 30% (тридцять процентів) річних. За весь час прострочення виконання зобов'язання з повернення позики відповідач зобов'язаний сплатити 30% річних та інфляційні нарахування. Сума позовних вимог розрахована наступним чином. Сума позовних вимог складається із основного боргу за договором позики, суми відсотків, нарахованих згідно ст. 625 ЦКУ, інфляційних нарахувань та пені (24 182,00 грн. + 3 457,67 грн. + 2 929,84 грн. + 2 991,54 грн. = 33 561,05 грн.). Розрахунок суми основного боргу: відповідачем отримано коштів 14.04.2014 р. - 32433,00 грн. Відповідачем сплачено коштів: 27.06.2014 року - 4596,00 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером № 7219 від 27.06.2014 року; 30.07.2014 року - 1799,00 грн., прибутковим касовим ордером № 8853 від 30.07.2014 року; 29.08.2014 року - 1856,00 грн., прибутковим касовим ордером № 10326 від 29.08.2014 року. Залишок заборгованості складає: 32433,00 грн. - 4596,00 грн. - 1 799,00 грн. - 1856,00 грн. = 24182,00 грн. Отже, сума основного боргу за договором позики складає 24182,00 грн. Розмір відсотків згідно ст. 625 ЦК України є добутком суми заборгованості за договором, 30% - 365 (кількість днів у році), кількості днів прострочення платежу. Загальний розмір відсотків складає суму відсотків за кожним простроченим платежем та становить 3457,67 грн. Інфляційні нарахування обчислено наступним чином, сума заборгованості помножена на індекс інфляції та віднято суму заборгованості. Загальна сума інфляційних нарахувань обчислена як сума інфляційних нарахувань за кожним простроченим платежем та становить 2929,84 грн. Пеня обчислена наступним чином: сума заборгованості помножена на розмір подвійної облікову ставку НБУ, яка діяла у період заборгованості: 365 (кількість днів у році) та помножена на кількість днів прострочення платежу. Загальна сума пені обчислена як сума пені за кожним простроченим платежем і становить 2991,54 грн. Сума пені нараховувалась в межах 180-денного строку з дати виникнення зобов'язання по сплаті коштів. На підставі ст.ст. 526, 530, 536, 610-612, 617, 624, 625 Цивільного Кодексу України, просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу за договором позики № Ф-4/14 від 08.04.2014 року у розмірі 24182,00 грн. (двадцять чотири тисячі сто вісімдесят дві гривні 00 коп.); стягнути з відповідача на користь позивача суму річних за безпідставне користування чужими грошовими коштами у розмірі 3457,67 грн. (три тисячі чотириста п'ятдесят сім гривень 67 копійок); стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні нарахування у розмірі 2929,84 грн. (дві тисячі дев'ятсот двадцять дев'ять гривень 84 копійки); стягнути з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 2991,54 грн. (дві тисячі дев'ятсот дев'яносто одна гривня 54 копійки); стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 335,61 грн. (триста тридцять п'ять гривень 61 копійка). Представник позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надав на адресу суду заяву згідно якої підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить суд розглядати справу без його участі та не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилася та про причини неявки суд не повідомила, хоча про час і місце була належним чином повідомлена, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень, а тому відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). 08.04.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики № Ф-4/14. На виконання п. 1.1., 3.1. та 4.1. вказаного договору позивач надав відповідачу безвідсоткову позику, а згідно до п. 5.1. договору позичальник зобов'язався прийняти та повернути позику у строк до 05.03.2015 року. Факт отримання відповідачем позики у розмірі 32433,00 грн. підтверджується видатковим касовим ордером №426 від 14.04.2014 року. Судом встановлено, що відповідачем частково виконано умови договору позики та 27.06.2014 року сплачено кошти на загальну суму 8251,00 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером № 7219 від 27.06.2014 року на суму 4596,00 грн., прибутковим касовим ордером № 8853 від 30.07.2014 року на суму 1799,00 грн., прибутковим касовим ордером № 10326 від 29.08.2014 року на суму 1856,00 грн. Отже, сума основного боргу за договором позики складає 24182,00 грн. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно до п. 6.3. договору позики № Ф-4/14 в разі звільнення Позичальника з ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат" до закінчення строку зазначеного в п.5.1. даного Договору, він зобов'язується та гарантує провести в день звільнення повернення позики у повному обсязі, якщо інше не обумовлене письмовою домовленістю Сторін. 12.09.2014 року відповідач звільнилася з ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат", що підтверджується наказом № 2057-к від 12.09.2014 року, але у порушення умов п. 6.3. договору позики № Ф-4/14, повного розрахунку не здійснила. 09.10.2014 року відповідачу було направлено вимогу про сплату боргу у розмірі 24182,00 грн. за вих. № юр-225 від 06.10.2014 року. Судом встановлено, що відповідач не у повному обсязі виконала умови договору позики № Ф-4/14 та станом на 12.09.2014 року, з урахуванням сплачених коштів, відповідач зобов'язана була повернути відповідачу грошові кошти на загальну суму 24182,00 грн. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання. Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п. 7.2. договору позики № Ф-4/14, проценти за користування чужими грошовими коштами встановлено у розмірі 30% (тридцять відсотків) річних. Таким чином, судом встановлено, що відповідач, у порушення умов договору позики № Ф-4/14 від 08.04.2014 року не у повному обсязі повернула позивачеві грошові кошти, а тому відповідно до ст.ст. 526, 625, 629, 611, 1046, 1049 ЦК України, відповідач зобов'язана повернути позивачеві суму боргу у розмірі 33561,05 грн., що складається з суми основного боргу за договором позики - 24 182,00 грн., суми відсотків, нарахованих згідно ст. 625 ЦК України та п. 7.2. Договору - 3457,67 грн., інфляційних нарахувань - 2929,84 грн. та пені розміром 2991,54 грн., а тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений позивачем судовий збір у розмірі 335 гривень 61 копійка, оскільки він документально підтверджений квитанцією від 22.01.2015 року № N41/72. На підставі ст. ст. 526, 611, 625, 629, 1046, 1049 ЦК України, 10,11, 60, 88, 169, 212-125 ЦПК України,

Outcome: approved