Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] третя особа: [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Свої вимоги позивач [PERSON] мотивує наступним, що з 18.08.2012 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який було розірвано, відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 березня 2013 року, протягом подружнього життя було зроблено ремонт в квартирі в якій проживали позивач із відповідачем, у зв'язку з чим [PERSON] просить суд стягнути із [PERSON] грошову компенсацію за зроблений ремонт квартири у розмірі 127 226,57 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги та обставини що, були викладені позовній заяві та наполягала на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не з"явився без поважних причин, доказів поважності неявки в судове засідання не надав. Третя особа в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Суд заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи дійшов наступного: 18.08.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. 06 березня 2013 року відповідно рішення Дніпровського районного суду м. Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Сторонами під час шлюбу був зроблений ремонт у квартирі за адресою [ADDRESS], що належить [PERSON] В судовому засіданні встановлено щодо ремонтної вартості квартири [ADDRESS]., зазначивши, що вартість ремонтних робіт становить 131,226,54грн., однак згідно товарних чеків сума ремонтних робіт становить 58747,90грн., але в обґрунтування своєї позиції щодо визначення вартості ремонтних робіт доказів не надала. За вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна , що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України також зазначено, що майно , яке є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Виходячи з вимог ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Ст.386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Виходячи з вимог ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ч.3 ст.70 СК України передбачено також, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Як вбачається з матеріалів справи, що предметом поділу є майно на загальну суму 58747,90 грн., тобто з врахуванням рівності часток на кожного з членів подружжя припадає майна на загальну суму в розмірі 29373,95 грн. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про поділ майна подружжя підлягає частковому задоволенні, а саме в сумі 29373,95 грн.

Outcome: partial