Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

У серпні 2015 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ „Надра" звернулась з позовом до [PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 21 серпня 2007 року Банк та [PERSON] уклали кредитний договір № 90/МК/АП/27/2007-840, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в доларах США з метою придбання автотранспортного засобу на загальну суму 24 тисячі 393 доларів США із розрахунку 12,90 відсотків на рік строком з 21.08.2007 року по 20.08.2014 року, а відповідач отримав ці грошові кошти та зобов"язався повернути їх зі сплатою відсотків за користування Кредитом у строки, передбачені цим договором. Вказала, що з метою забезпечення виконання укладеного договору, цього ж числа було укладено договір поруки з [PERSON], згідно з яким останній зобов"язався перед Банком, як кредитором, відповідати за зобов"язанням позичальника в повному обсязі в солідарному порядку. Зазначила, що внаслідок невиконання умов кредитного договору позичальником [PERSON] утворилась заборгованість, яка станом на 16.07.2015 року, становить 32 419,99 доларів США та 278 300,17 грн. Тому, посилаючись на наведені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь ПАТ КБ „Надра" 32 419,99 доларів США та 278 300,17 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Менського районного суду від 15 вересня 2015 року позов було задоволено частково і стягнуто з [PERSON] в користь ПАТ КБ „Надра" заборгованість за кредитним договором в сумі 490 354 грн. 65 коп. та в користь держави 3654 грн. судового збору. В задоволенні решти вимог було відмовлено. У апеляційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ „Надра" просить апеляційний суд скасувати рішення Менського районного суду від 15.09.2015 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ „Надра" до [PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що суд помилково зарахував сплачені позичальником у березні 2013 року 1088,45 доларів США на погашення основного боргу, оскільки як кредитним договором так і ст.534 ЦК України визначено черговість погашення вимог за грошовим зобов"язанням; що місцевий суд неправильно визначив курс долара США до гривні на день ухвалення судового рішення, оскільки позивач просив суд стягнути заборгованість по курсу за станом на 16.07.2015 року. Зазначив, що суд прийшов до хибного висновку про те, що банк втратив право вимоги до поручителя через пропуск відповідного строку та провів стягнення не у валюті отримання кредитних коштів, пославшись на відкликання ліцензіїї на право здійснення валютних операцій. Заслухавши доповідача, пояснення [PERSON] і [PERSON], дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Постановивши оскаржуване рішення, місцевий суд виходив з того, що в судовому засіданні було встановлено, що сторони перебувають в договірних правовідносинах на підставі кредитного договору від 21 серпня 2007 року, за яким Банк надав [PERSON] 24 393 доларів США зі сплатою 12,90% річних строком з 21.08.2007 року по 20.08.2014 року та що того ж числа між Банком і [PERSON] було укладено договір поруки, згідно з яким поручитель поручився перед Банком як кредитором за належне виконання позичальником [PERSON] зобов"язань за кредитним договором. Що на підставі рішення Менського районного суду від 29.12.2010 року з відповідачів у солідарному порядку в користь Банку було стягнуто 18 266,90 доларів США заборгованості по кредиту, 3 636,32 долара США заборгованості по відсотках і 971,98 доларів США - пені за прострочення кредиту. Суд врахував, що заборгованість по кредиту було стягнуто за судовим рішенням, тому взяв до уваги заборгованість по відсотках за період з 01.01.2011 року по 01.07.2015 року, яка становить 9 751 долар США з урахуванням сплати відповідачем [PERSON] 21.02.2013 року 1088,45 доларів США, які було відмінусовано та що на дату ухвалення рішення курс долара становить 21.95 грн. і таким чином вирахував розмір заборгованості по відсотках, що становить 214 034 грн. 45 коп. За розрахунком Банку взяв до уваги пеню за період з 16.07.2014 року по 01.07.2015 року в розмірі 12 588,62 долара США і з урахуванням курсу цей розмір складає у гривнях - 276 320 грн. 20 коп. Тому вважав, що загальний розмір заборгованості з відсотків і пені, що підлягає стягненню складає 490 354 грн. 65 коп. (276 320,20 грн. + 214 034,45 грн.=490 354,65 грн.). Суд вважав, що згідно з правилами ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язання не пред"явить вимоги до поручителя і оскільки час виконання основного зобов"язання настав 20.08.2014 року, а позивач звернувся з даним позовом до суду 05.08.2015 року, строк пред"явлення вимог до поручителя за даним кредитним договором збіг, що свідчить про неможливість кредитора пред"явити вимоги до поручителя у судовому порядку. Крім того, суд вважав, що кредитор вже позбавлений банківської та генеральної ліцензій на здійснення валютних операцій і тому стягнення заборгованості за кредитним договором стягнув у національній валюті - у гривні. Таким чином, врахувавши наведене, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Проте з висновком суду в частині визначення розмірів заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню і судового збору не може погодитись апеляційний суд. З розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 16.07.2015 року, що міститься в матеріалах справи (а.с.6 зі зворотом) вбачається, що заборгованість з відсотків з 21.08.2007 року по 01.07.2015 року складає 14 153,09 доларів США. З розрахунку заборгованості за кредитним договором, що міститься в матеріалах цивільної справи архівний № 3447, що була оглянута в судовому засіданні та з рішення Менського районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2010 року у цій же справі слідує, що заборгованість з відсотків за період з 21.08.2007 року по 01.09.2010 року складає 3636,32 долара США і цю заборгованість у зазначеному розмірі було стягнуто з відповідачів у солідарному порядку за вказаним судовим рішенням (а.с.16-17 і 43-44). Отже, вимоги позову в частині стягнення з позичальника відсотків за кредитним договором підлягають частковому задоволенню і до стягнення підлягає заборгованість в розмірі 10 516,77 доларів США (14 153,09 - 3636,32 = 19 516,77). З розрахунку заборгованості за кредитним договором у даній справі щодо пені вбачається, що її розмір за останній рік становить 12 588,62 доларів США (а.с.6 зі зворотом). Відповідно до положень ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд враховує, що наведений розмір пені значно перевищує розмір наявної заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню (12 588,62 доларів США проти 10 516,77 доларів США), тому, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про зменшення розміру пені, що підлягає стягненню, до 6 тисяч доларів США, що станом на час складення розрахунку: 16.07.2015 року становить 132 660 грн. (6000 Х 22,11 = 132 660). Суд враховує, що предметом кредитного договору від 21 серпня 2007 року між сторонами були 24 393,00 доларів США, валюту кредитування сторони не змінювали і договір є чинним, тому стягнення за основними кредитними зобов"язаннями (заборгованості по тілу кредиту і відсотках) необхідно здійснювати у валюті кредитування за договором, тобто у доларах США. За таких обставин висновок місцевого суду про те, що факт позбавлення Банку ліцензії на валютне кредитування унеможливлює стягнення заборгованості в доларах США і необхідно стягувати заборгованість у гривнях є помилковим і не може вважатись таким, що відповідає чинному законодавству, яке регулює спірні правовідносини. Відповідно до правил ст.88 ЦПК України та Закону України „Про судовий збір" підлягає вирішенню питання про судові витрати. Оскільки загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню, була судом змінена шляхом зменшення з 490 354,65 грн. до 365 185,79 грн., підлягає зміні і розмір судового збору, визначений до стягнення на користь держави місцевим судом, з 3654 грн. на 3609,79 грн. За розгляд справи в апеляційному суді з позичальника [PERSON] в користь ПАТ КБ „Надра" підлягає стягненню 3 970, 76 грн. понесених судових витрат.

Outcome: partial