Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення сплачених витрат за комунальні послуги, посилаючись на те, що під час зареєстрованого шлюбу з відповідачем 11.03.2003 року вони за спільні кошти придбали двокімнатну квартиру [ADDRESS]. В вересні місяці 2011 року відповідач добровільно виселився із квартири, участі у витратах за користування житлом не приймає. Вона самостійно провела ремонт в квартирі та з вересня місяця 2011 року самостійно сплачувала в повному обсязі комунальні послуги, так як відповідач відмовлявся їх оплачувати. Вважає, що вона та відповідач повинні були оплачувати послуги нарівні. За період з 01.10.2011 року по 01.08.2014 року вона сплатила комунальних послуг: КВЖРЕП № 3 м. Коростеня - 2 781 грн. 18 коп., на користь КП "Теплозабезпечення" - 6 736 грн. 27 коп., а всього - 9 517 грн. 45 коп. Так як вона виконала солідарний обов"язок по сплаті комунальних послуг, вважає, що має право на зворотну вимогу (регрес), а тому просила стягнути з відповідача на свою користь в порядку регресу половину сплачених нею витрат за комунальні послуги в сумі 4 758 грн. 72 коп. та судові витрати по справі. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з вищезазначених підстав та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в суді позов визнав частково та пояснив, що згоден сплатити на користь позивачки 40 % понесених нею витрат по сплаті комунальних послуг за період з липня 2013 року по липень місяць 2014 року в сумі 1 683 грн., так як він користувався кімнатою в квартирі площа якої становить 40 % від площі квартири.( розрахунок відповідача а.с. 49). Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд приходить до висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони з 01.11.2000 року перебували у шлюбі, який був зареєстрований Сингаївською сільською радою Коростенського району. Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 07.11.2011 року шлюб між сторонами розірвано. Сторонами спільно під час шлюбу була придбана квартира [ADDRESS], право власності на неї було оформлено за відповідачем, в зв"язку з чим особові рахунки по оплаті комунальних послуг були відкриті на ім"я відповідача. Відповідно до вимог ч. 2 ст.60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 3 ст.368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час їхнього шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Таким чином, вищевказана квартира перебувала в спільній сумісній власності сторін та вони спільно користувались нею. Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 20.06.2012 року було встановлено порядок користування квартирою ( а.с.27). Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 08.07.2013 року за кожною з сторін було визнано право власності на ? ідеальну частку квартири та з цього часу квартира належала сторонам по справі на праві спільної часткової власності. ( а.с.4-5). Відповідач до теперішнього часу зареєстрований у вказаній квартирі. За правилами ст. 322 ЦК України тягар утримання майна покладається на власника цього майна. Відповідно до вимог ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов"язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів ( обов"язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов"язаннями, пов"язаними із спільним майном. Таким чином, оскільки квартира [ADDRESS] належала сторонам на праві спільної сумісної власності, а потім на праві спільної часткової власності, частки сторін були рівними, сторони в рівних частинах зобов"язані були брати участь у витратах, пов"язаних з утриманням квартири, тобто в рівних частинах оплачувати комунальні послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Як слідує з наданих позивачкою квитанцій ( а.с. 62), оплату послуг по теплопостачанню та по утриманню будинку та прибудинкової території позивачка здійснювала сама за рахунок власних коштів. Такий висновок суду грунтується на тому, що в квитанціях, незалежно від того, що особовий рахунок був відкритий на відповідача, платником значиться саме позивачка, і саме у позивачки знаходяться вказані квитанції про оплату комунальних послуг. Заперечення відповідача про те, що в період з 01.10.2011 року по 01.07.2013 року він за власні кошти оплачував вказані комунальні послуги та передав вказані квитанції позивачці в серпні місяці 2014 року під час оформлення договору, за яким передав у власність дочки свою частку в квартирі з метою припинення обов"язку по сплаті аліментів , суд вважає безпідставними, так як будь - яких доказів на підтвердження вказаних обставин відповідач суду не надав. З наданих позивачкою квитанцій ( а.с. 62) слідує, що остання в період з 01.10.2011 року по 01.08.2014 року сплатила за послуги КП "Теплозабезпечення" - 6 736 грн. 27 коп., КВЖРЕП № 3 - 2 781 грн. 18 коп., а всього - 9 517 грн. 45 коп. Таким чином, з відповідача на її користь підлягає стягненню половина вартості оплачених комунальних послуг в сумі 4 758 грн. 72 коп. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою сплачено при подачі позову 243 грн. 60 коп. судового збору ( квитанція а.с. 1), дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного ,

Outcome: approved