Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» (далі ПАТ «ВіЕйБі Банк», від імені якого діє представник за довіреністю, предявив дійсний позов, в обґрунтування якого зазначив, що 17 червня 2008 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та приватним підприємством «Сіас-Трейдінг» було укладено кредитний договір №4/20, на виконання умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 245\~000,000 євро, що за офіційним курсом на дату укладення договору склало 1\~823\~915,73 грн. Позичальник взяті на себе зобовязання не виконує належним чином, у звязку з чим станом на 28.11.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 446\~727,30 євро, яка складається з: 202\~473,58 євро заборгованість за кредитом; 139\~565,10 євро заборгованість за процентами; 32\~227,05 євро пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 829\~022,36 грн пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 20\~778,99 євро пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту; 534\~527,59 грн пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту; 18\~509,46 євро заборгованість по 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту; 8\~673,12 євро заборгованість по 3% річних за несвоєчасну сплату процентів; 24\~500,00 євро штраф згідно п. 4.4. 19 червня 2008 року з метою забезпечення кредитного договору між банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки, за умовами якого [PERSON] поручився перед банком за виконання ПП «Сіас Трейдінг» в повному обсязі зобовязань, що випливають з кредитного договору. Відповідно до умов іпотечного договору забезпечення виконання зобовязань забезпечується іпотекою нерухомого майна, а саме: житлового будинку загальною площею 288,2 кв. м., що знаходиться за адресою: м.Луганськ, вул.1-а Трамвайна, б. 135. У звязку із невиконанням позичальником зобовязань за кредитним договором, банк звертається до суду та просить рахунок погашення заборгованості ПП «Сіас Трейдінг» за кредитним договором №4/20 від 17.06.2008 року перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме зазначений вище житловий будинок №135 на вул. 1-а Трамвайна у м.Луганськ. В судове засідання сторони не зявились. Представник позивача просив справу розглядати без його участі. Відповідач про дату та час судового засідання повідомлявся завчасно, належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заперечень на позовну заяву ним подано не було. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч.2 ст.158, ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними позовних вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Судом встановлено наступне. 17 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] підприємством «Сіас-Трейдінг» в особі директора [PERSON] був укладений кредитний договір №4/20, за умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти на рефінансування позичкової заборгованості в ВАТ «[PERSON] Аваль» у формі мультивалютної кредитної лінії з максимальним лімітом в сумі 245\~000,00 євро, що за офіційним курсом гривні склало 1\~823\~915, 73 грн зі сплатою 14,0% річних та остаточною датою повернення кредиту до 17 червня 2011 року включно (а.с.6-9) Згідно Додаткової угоди №1 до кредитного договору №4/20 від 17 червня 2008 року, укладеної 19 червня 2008 року, сторони погодили, що кредитодавець надає позичальнику транш в сумі 245\~000,00 євро строком погашення до17 червня 2011 року включно (а.с.9). Додатковими угодами №2 від 07 листопада 2008 року та №3 від 16 січня 2009 року сторони домовились про зміну розміру відсотків за користування кредитом в розмірі 14,0% річних (а.с.10-11). 19 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський [PERSON] та [PERSON] був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу [PERSON] За умовами вказаного договору з метою забезпечення належного виконання зобовязання, що випливає з кредитного договору,в іпотеку ВАТ Всеукраїнський [PERSON] було передане нерухоме майно: житловий будинок №135 за адресою: вул.1-я Трамвайная, м.Луганськ, який належить [PERSON] на праві приватної власності. Вартість предмета іпотеки, який передається разом з усіма його при належностями, становить 1\~431\~000 грн. (а.с.12-17) Згідно розрахунку заборгованості Приватного підприємства «Сіас-Трейдінг» перед Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський [PERSON] за кредитним договором №4/20 від 17 червня 2008 року станом на 28.11.2016 року становить 446\~727,30 євро та складається з: 202\~473,58 євро заборгованість за кредитом; 139\~565,10 євро заборгованість за процентами; 32\~227,05 євро пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 829\~022,36 грн пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 20\~778,99 євро пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту; 534\~527,59 грн пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту; 18\~509,46 євро заборгованість по 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту; 8\~673,12 євро заборгованість по 3% річних за несвоєчасну сплату процентів; 24\~500,00 євро штраф згідно п. 4.4. (а.с.18-20). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України\~ \~передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зі змісту п.1.3 Кредитного договору вбачається, що в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків, комісій, можливих штрафних санкцій,а також інших витрат виступає іпотека нерухомого майна за адресою: вул.1-а Трамвайна, б. 135, що належить майновому поручителю [PERSON]. Статтею 575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до розділу 2 Іпотечного договору, право власності на житловий будинок, який є предметом іпотеки, зареєстроване 20.03.2008 року МКП БТІ м .Луганська, згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18180246 від 20.03.2008 року, номер запису 54870, в книзі 311. Узгоджена сторонами оціночна вартість предмета іпотеки становить 1\~431\~000,00 грн. Відповідно до п.4.1.5 Іпотечного договору, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку (терміну) виконання зобовязання (або тієї чи іншої частини), воно не буде виконане. Згідно з п. 7.2 Іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок зобовязання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору. Відповідно до п. 7.4.2 Іпотечного договору, у випадку набуття іпотекодержателем права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель набуває право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі з дотриманням умов, визначених в законі України «Про іпотеку». Сторони домовились, що ціною продажу предмета іпотеки є: ціна, яка визначена іпотекодержателем на підставі оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності, якого обирає іпотекодержатель на свій розсуд без погодження з кредитодавцем; сума, зафіксована в договорі як узгоджена сторонами оцінка предмета іпотеки (п.2.3.3 договору). Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього закону. За змістом ст.589, 590 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись на підставі рішення суду, а право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням щляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання та неналежного виконання боржником основного зобовязання. Як було встановлено судом, відповідач [PERSON] підприємство «Сіас-Трейдінг» належним чином не виконує зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 28.11.2016 року утворилась заборгованість у загальній сумі 245\~000,00 євро. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність у даному випадку права позивача на звернення до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки невиконання відповідачем належним чином взятих на себе зобовязань за кредитним договором привело до утворення вищевказаної заборгованості. В частині визначення реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних тогах у межах процедури виконавчого провадження, суд дійшов наступного. Відповідно до ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Статтею 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Зазначені вимоги, викладені у Правовій позиції Верховного суду України від 02.11.2016 року №6-1923цс15, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування. Вирішуючи питання щодо ціни предмета іпотеки суд виходить з того, що ціна предмета іпотеки встановлюється в самому договорі відповідно до ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним субєктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. Під час розгляду справи позивачем не заявлялось клопотання про проведення оцінки предмету іпотеки. Ціна предмета іпотеки зазначена у договорі іпотеки, тому суд вважає за необхідне зазначити початкову ціну предмета іпотеки, яка визначена п. 2.3.3 іпотечного договору. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] проживає на території де проводиться антитерористична операція і майно, яке є предметом іпотеки знаходиться на території де проводиться антитерористична операція. 15 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції". Відповідно до ст.9 вказаного закону протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - суб'єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об'єкти), статей 41, 43 - 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України "Про іпотеку" Зазначеним Законом визначено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13.04.2014 р., Указом Президента України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 р. №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить м. Луганськ. В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Луганськ. Отже, враховуючи приписи ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669-VII від 02.09.2014 р., а також норми ст. 217 ЦПК України, суд вважає, що дане рішення не підлягає виконанню на час дії Закону України № 1669-УП від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». При цьому суд зазначає, що зупинення дії закону не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати його (відчужувати без згоди власника). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд відстрочив позивачу сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 172\~347,39 грн (1,5% ціни позову) На підставі викладеного, ст..ст. 575, 589,590, 1049,1054 ЦК України, ст..ст.33,38,39 Закону України «Про іпотеку», Постановою Верховного суду України від 02.11.2016 року у справі №66-1923цс15,

Outcome: approved