Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 24.03.2011 року відповідач отримала кредит у розмірі 13000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", Правилами користування платіжною картою та "Тарифами Банку", складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, та те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який в будь-який момент може змінити кредитний ліміт. Відповідно умов договору сторони погодили відповідні базові процентні ставки за користування кредитними коштами, а також визначили відповідальність за порушення строків сплати плетежів. Відповідач порушила умови кредитного договору, тому станом на 31.01.2019 року року, має заборгованість за кредитом в розмірі 309053,15 грн . З урахуванням того, що кредитодавець на всій розсуд може вимагати від боржника повернення будь-якої частини суми заборгованості за кредитом, просили стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" заборгованість за кредитним договором в сумі 121956,34 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 10000,00 грн., проценти за користування кредитом з 24.03.2011 року по 30.12.2017 року в розмірі 111956,34 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 27.03.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на 24.04.2019 року, відповідач отримала повідомлення, про що свідчить поштове повідомлення з її підписом від 30.03.2019 року (а.с. 48-49). Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримує у повному обсязі, просить суд позов задовольнити, не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі разом з додатками надсилалася відповідачу за місцем її реєстрації, які відповідач отримала. 16.04.2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому вона зазначила, що не заперечує факт укладення кредитного договору , однак вказує, на сплив пропуск строку позовної давності позивача, оскільки з розрахунку вбачається, що останній самостійний платіж нею здійснено 19.11.2013 року, всі інші кошти було знято банком самостійно з її пенсійного рахунку, прицьому, що вона не надавала на це письмової згоди, також зазначила у відзиві, що строк дії кредитної карти закінчився 30.11.2014 року, перевипуску карти не було, вважає, що позивачем подано позов з пропуском строку позовної давності та просить відмовити в його задоволенні. 15.05.2019 року представником позивача було надіслано до суду відповідь на відзив, в якому зазначено, що банк правомірно здійснював договірне списання з інших рахунків відповідача в рахунок погашення кредиту, оскільки це передбачено умовами договору (п. 1.1.3.1.6). Також позивач зазначає, що перевипуск карти це лише зміна самої карти, заборгованість переноситься на новий картковий рахуно, зазначивши, що відповідач зверталася до банку за перевипуском карти на підтвердження надають фото. Щодо строків позовної давності заначено, що згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України). По даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Строк дії картки вказано на ліцевій стороні картки Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже строк перевипущеної карти відповідача до останнього дня 07.2018 року (довідка про видачу кредитних карт додається). Позивач же звернувся до суду з позовом до Відповідача 26.02.2019 року - до спливу строку позовної давності. У зв`язку з цим, обставини, на які Відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а строк позовної давності Позивачем дотримано при зверненні до суду. Просять задовольнити позовні вимоги. 21.05.2019 року, від відповідача до суду надійшли заперечення на відзив, в яких вона зазначила, що позивач вказує про перевипуск карти однак не надає на підтвердженя до матеріалів справи копію такої заяви. Також договірне списання коштів може відбуватись лише в період дії кредитного договору, а в даному випадку відбулося поза межами дії кредитної карти. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст..ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що 24.03.2011 року між відповідачем [PERSON] та банком АТ КБ «Приват Банк» було укладено договір б/н про надання кредиту у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсоткової ставки 30.00% на рік. З кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідач підписала та подала банку заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та оформлення на її ім`я кредитної картки «Універсальна». Своїм підписом на анкеті-заяві відповідачка підтвердила факт ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його укладення, та погодилася з його умовами, а також з Умовами та Правилами надання банківських послуг (а.с. 9). З копії анкети-заяви чітко вбачається, що відповідач висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки та особистим підписом засвідчив, що " Я згодна (ен) з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов"язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Договору. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет /SMS- реєурс, зазначений банком. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. згідно яких обслуговується відповідач. Також одночасно із вищезазначеним, свідченням приєднання до угоди відповідача, дія договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч. 2. ст. 642 ЦК України, згідно якої особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання та договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Пунктом 1.1.3.2.3 Договору для АТ КБ «ПриватБанк» передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. При цьому у сторін Договору виникають обов`язки: - у кредитора: інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Договору; - у позичальника: отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.1.5 договору). На підставі п. 1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє клієнта від виконання його зобов`язань за даним Договором. Згідно п.п. 1.1.2.4, 1.1.3.2.3 Договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку, серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua, SMS - повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування. У разі незгоди зі змінами "Умов та правил надання банківських послуг" або "Тарифів Банку" клієнт має право надати банку заяву про розірвання Договору виконавши умови п. 2.1.1.5.4 Договору. Відповідач зобов`язався на підставі п. 2.1.1.5.5 Договору погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Власник картрахунку зобов"язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобов"язання за договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6. на вимогу банку виконати зобов"язання з повернення кредиту( у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.3.3 Договору відповідач доручив банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно п. 2.1.1.12.9 Договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку (в тому числі з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі мінімального обов"язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку. Відповідно до ч. 1,2 ст. 549 ЦК України та п. 2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500.00 грн. (в еквіваленті 500.00 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми позову. Згідно п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6. Договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. Відповідно до п. 1.1.7.12. Договору, договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк. За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Ч. 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В позові позивач зазначив, що взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконала, а тому станом на 31.01.2019 року виникла заборгованість в сумі 309053,15 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 10000,00 грн., процентів за кредитом 295655,81 грн., пені та комісії 3397,34 грн., що підтверджується розрахунком банку (а.с.6-8). Однак не вимагаючи від боржника повернення повної суми заборгованості, вимагає від боржника лише частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 121956,34 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 10000,00 грн., процентів за користування кредитом, нарахованими з 24.03.2011 року по 30.12.2017 року в розмірі 111956,34 грн.. Судом встановлено та не заперечувалось жодною із сторін, що строк дії карти, яку отримала відповідач [PERSON] при отриманні кредиту, становив до 30.11.2014 року. Представник позивача зазначила, що за заявою відповідачки було здійснено перевипуск карти, однак жодних належних доказів на підтвердження даної обставини суду не надали. Як один із доказів отримання [PERSON] перевипущеної кредитної карти зі строком дії до останнього дня 07.2018 року, представником позивача надано два фото відповідачки, яка тримає в руці пластикову картку. Оглянувши фото суд не може зробити висновок, що відповідач [PERSON] тримає в руках саме кредитну карту, а не карту, для пенсійних виплат, або ж якусь іншу, оскільки на фото не видно ні номера карти ні строку її дії. Натомість відповідач зазначила, що за перевипуском карти до банку не зверталась. Суд встановов, що дійсно з розрахунку наданого до матеріалів справи позивачем вбачається, що останній платіж відповідач здійснила по карті 19.11.2013 року на суму 570 грн. та 20.11.2013 року зняла кошти з банкомату (а.с. 89). В подальшому всі інші операції за картою проводились в автоматичному режимі. Заперечуючи проти позову відповідач просила суд застосувати до позовних вимог наслідки пропуску строку позовної давності. Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. В законодавстві визначають різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (ст..ст. 530,631 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Разом з тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Отже початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Враховуючи правову позицію висловлену у Постанові Верховного суду України від 19.03.2014 року у справі № 6-14цс14, де вказано, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку, за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. В правилах користування платіжною карткою визначено, що граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на лицевій стороні картки, і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці, в даному випадку листопад 2014 року (а.с.60). Відтак, дія картки закінчилась у листопаді 2014 року, останній платіж здійснено у листопаді 2013 року, а з позовом до суду АТ КБ «ПриватБанк» звернулось лише 14.03.2019 року, тобто з пропуском загального строку позовної давності, установленого ст. 257 ЦК України. При цьому, пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений. Вказана правова позиція була висловлена Верховним Судом України в постанові від 12 листопада 2014 року (справа № 6-167цс14). Доказів того, що, після закінчення строку дії кредитної карти, тобто після листопада 2014 року, банк перевипустив боржнику нову платіжну карту, суду не надано. Не надано також доказів про звернення позивача до відповідача з вимогою погашення заборгованості по кредиту. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що останній платіж [PERSON] було здійснено у листопаді 2013 року. Автоматичне погашення банком частини кредиту та нарахування в період з грудня 2013 року по квітень 2016 року з рахунку відповідача [PERSON] не свідчить про визнання нею свого боргу та не може слугувати підставою для переривання позовної давності виходячи з наступного. Підстави переривання строку позовної давності встановлені статтею 264 ЦК України. Так, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново ( ч.ч. 1, 3 ст.264 ЦК України). При цьому слід враховувати, що переривання строку позовної давності можливе лише тоді, коли такий строк не закінчився. Відповідно до п.1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні, затвердженої постановою НБУ №22 від 21.01.2004, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученням власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції), або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції. В матеріалах справи, згода відповідача [PERSON] на добровільне списання коштів в рахунок погашення кредиту, відсутня. Як зазначила відповідач даної згоди вона банку не надавала та не підписувала. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна умов договору, з яких вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про внесення таких змін; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій, При цьому, якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) платежів. ВС вказав, що вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором в силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Бездіяльність боржника, в даному випадку не оспорювання ним безспірного списання коштів, якщо така можливість допускається законом або договором, не може свідчити про переривання перебігу позовної давності. Переривання перебігу позовної давності можливе лише добровільними діями позичальника. Саме така правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року по справі № 161/20278/14-ц. Позивачем не надано судом будь-яких належних доказів, що автоматичне погашення частини кредиту з іншого відкритого рахунку [PERSON] , зокрема пенсійного, відбулось за її згодою. Таким чином, бездіяльність [PERSON] стосовно оскарження дій щодо списання коштів поза її волею не може свідчити про визнання нею боргу. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом поза строком позовної давності, а відповідач заявив клопотання про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed