Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

29.12.2017 року (згідно дти поштового відправлення) Савіхіна А.М. звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість у розмірі 12313,45 грн. за кредитним договором від 19.06.2012 року та судові витрати у розмірі 1600 грн. Свої вимоги обґрунтувала тим, що власні зобов'язання за договором від 19.06.2012 року ПАТ КБ "Приватбанк" виконав, надавши [PERSON] кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач своїх зобов'язань за договором кредиту не виконала і станом на 21.11.2017 допустила заборгованість в розмірі 12313,45 грн., яка складається з заборгованості за кредит, процентами за користування кредитом, пені, а також за нарахованими в зв'язку з цим штрафами (а.с.46-49). Ухвалою судді Жмеринського міськрайонного суду від 21.02.2018 року відкрито провадження в даній справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 18.04.2018 року. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 18.04.2018 року підготовче засідання відкладено на 29.05.2018 року за клопотанням відповідача щодо її потреби у правовій допомозі. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 29.05.2018 року підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 12.06.2018 року. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 12.06.2018 року розгляд справи відкладено на 24.07.2018 року у зв'язку з першою неявкою відповідача. 24.07.2018 року розгляд справи не відбувся, так як головуючий суддя Вернік В.М. перебував у щорічній відпустці, у зв'язку з чим розгляд справи було відкладено на 06.09.2018 року В судове засідання 06.09.2018 року сторони, належно повідомлені про час та місце розгляду справи, не з'явилися. При цьому, представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" за довіреністю Савіхіна\~ А.М. при водачі позову до суду також заявила про розгляд справи за її відсутності, підтримавши заявлені позовні вимоги в повному обсязі, не заперечуючи проти винесення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач [PERSON] причин своєї повторної неявки в судове засідання за її належним викликом не повідомила, клопотань про розгляд справи у її відсутність та відзиву на позов не представила. Ухвалою судді Жмеринського міськрайонного суду від 06.09.2018 року у зв'язку з повторною неявкою відповідача вирішено здійснювати заочний розгляд справи на підставі положень ст.280-281 ЦПК України, так як згідно вимог ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).. За вказаного неприбуття сторін суд ухвалює рішення без фіксації ходу судового засідання технічним засобом, що відповідає положенням ст.223, 247 ЦПК України. В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що 19.06.2012 року відповідач [PERSON] отримала від позивача ПАТ КБ "Приватбанк" кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, збільшеного згодом до 2000 грн., на платіжну картку "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а також сплатою пені за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 0,24% від суми загальної заборгованості за кожендень прострочення + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. (100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше), сплатою штрафів при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-заява від 19.06.2012 року разом з запропонованими позивачем Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складають між сторонами кредитний договір, підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.9,10,11-25,50). Відповідно п.2.1.1.5.5. Умов надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з п.2.1.1.5.6. Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язання за Договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (утому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.1.1.2.7. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.12.11. Умов надання банківських послуг, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Згідно розрахунків заборгованості за Кредитним договором від 19.06.2012 року відповідач допустила заборгованість перед позивачем, яка станом на 21.11.2017 складає 12313,45 грн., що включає в себе: 927,64 грн. - заборгованість за кредитом; 1353,15 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8970,11 грн. - заборгованість по пені, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. (фіксована частина), 562,55 грн. (процентна складова) (а.с.5-6,7-8). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку, встановленому законом. Спірні правовідносини регулюються положеннями Цивільного кодексу України. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що визначається п.3 ч.1 ст.3 ЦК України, а у ч.1 ст.626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він, зокрема, не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. У відповідності до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно вимог ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У відповідності до положень п.5 ч.3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" несправедливими є, зокрема умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Відповідно до вимог ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив, що заявлена до стягнення серед іншого сума пені в розмірі 8970,11 грн. кратно перевищує сумарне обчислення заборгованості по кредиту та процентам згідно анкети-заяви від 19.06.2012 року, Тарифів та Умов та правил надання банківських послуг, а тому визначає за необхідне зменшити її до половини основної суми боргу, що становить 1140,40 грн. ((927,64 грн.+1353,15 грн.)/2). Відповідач [PERSON] в порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України, не виконала взятого на себе зобов`язання, позаяк нею не представлено суду будь-яких доказів щодо здійснення інших платежів в рахунок виконання власних зобов'язань за вказаним договором кредиту, а отже, не доведено відсутність своєї вини у його невиконанні, що згідно вимог закону є обов'язком особи, яка порушила зобов'язання, відтак суд приходить до висновку, що сума заборгованості за кредитом, відсотками та пенею на суму 3421,19 грн. (927,64 грн.+1353,15 грн.+1140,40 грн.) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, тому позов підлягає частковому задоволенню в цій частині вимог. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача штрафів 500,00 грн. - (фіксована частина), 562,55 грн. - (процентна складова), суд виходить з наступного. За змістом ч.1 ст.549 ЦПК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Згідно Тарифів банку пеня за несвоєчасне погашення заборгованості нараховується в розмірі 0,24% від суми загальної заборгованості за кожендень прострочення + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. (100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. При порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від ціни позову та прострочених процентів та комісій. Банком нараховано 8970,11 грн. пені та штрафи: 500 грн. + 562,55 грн., яка складає 5% від 11250,90 грн. - суми заборгованості разом із пенею, яка нарахована позивачем до стягнення з відповідача. Тобто, аналізуючи дані умови та розрахунок заборгованості за кредитом судом встановлено, що за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором банком одночасно нарахована пеня та штраф. Крім того позивачем всупереч положенням ч.2 ст.550 ЦК України при розрахунку відсоткової частини штрафу включено розмір пені (неустойки). Таким чином позивач просить застосувати до відповідача подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості. З огляду на викладене суд приходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення вказаних сум штрафів та решти нарахованої пені. Пропорційно частково задоволеним позовним вимогам з відповідача згідно ч.1 ст.141 ЦПК України необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати із сплати судового збору, понесені ним при подачі позовної заяви до суду в розмірі 1600 грн. (а.с.1). Крім цього, 19.07.2018 року до суду надійшла інформація від позивача, що з 21.05.2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк". Згідно ч.2 ст.5 Закону України "Про акціонерні товариства" зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Таким чином зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва. Враховуючи викладене,

Outcome: partial