Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім"єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу з 1997 року по 08 червня 2016 року - день смерті спадкодавця. Також просить визнати за нею право на спадкування за законом у першій черзі. Мотивує позов тим, що проживала з померлим однією сім"єю в його будинку більше 19 років. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на будинок з надвірними спорудами, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,2480 га, що знаходяться за адресою в с. Кліщинці Чорнобаївського району Черкаської області по вул. Лісова,5, дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані в адміністративних межах Кліщинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області. Заповіту померлий не складав. Позивач прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Крім неї, заяву про прийняття спадщини також подано рідною дочкою померлого від першого шлюбу [PERSON], рідною сестрою померлого [PERSON] Встановлення факту позивачу необхідне, оскільки проживала з померлим однією сім"єю без реєстрації шлюбу. Крім того, обгрунтовуючи позовну вимогу щодо зміни черговості спадкування позивач посилалась на те, що внаслідок хвороби [PERSON] останні 6 років перебував в безпорадному стані, вона його доглядала, купувала ліки за свої кошти. Домовитись в добровільному порядку щодо поділу спадкового майна з відповідачами [PERSON] не змогла. можливо, тому виник спір стосовно спадкового майна. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, надавши аналогічні пояснення в обгрунтування позовних вимог. Позивач вказувала на те, що останні півтора року [PERSON] 2-3 дні в тиждень потребував сторонньої допомоги. Такий стан останнього був пов"язаний зі зловживанням спиртними напоями. Крім даної залежності у нього було онкозахворювання - "рак горла". З 20.10.1997 року постійно проживала однією сім"єю з [PERSON], і навіть не думала розривати стосунки. Останні роки [PERSON] ніде не працював, кошти за оренду його паїв він пропивав, а купувати для них обох їжу позивач була змушена за свої кошти, допомогу по інвалідності. В подальшому позивач уточнила свої пояснення та вказала, що з [PERSON] дійсно розривала кілька разів стосунки, залишаючи його на 1-2 дні, але в цей час іншої сім"ї не створювала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. В направленій до суду заяві просила проводити розгляд спарви без її участі, проти позову заперечує. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивач та [PERSON] дійсно спільно проживали, проте позивач кілька разів залишала [PERSON] та переходила проживати до інших чоловіків, тобто розривала стосунки. З часу останнього поновлення стосунків між позивачем та померлим до моменту відкриття спадщини не пройшло 5 років, відповідно в силу ст. 1264 ЦК України позивач не є спадкоємцем четвертої черги. Також посилались на те, що [PERSON] до дня смерті міг самостійно себе обслуговувати, міг ходити і не потребував ніякої сторонньої допомоги. Про зазначене свідчать навіть обставини його смерті - помер, рухаючись на велосипеді. Доказів щодо матеріального забезпечення померлого позивачем не надано. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що [PERSON] та померлий [PERSON] - це її сусіди. [PERSON] був алкогольно залежним, внаслідок цього міг говорити зараз одне, через деякий час зовсім інше. [PERSON] дійсно залишала [PERSON] шість років назад і ходила жити до інших чоловіків [PERSON] та [PERSON] Там стосунки не складалися, і вона поверталася до [PERSON], бо їй не було куди діватися. [PERSON] протягом останніх 3-4 років хворів, догляд за ним вела [PERSON], годувала, лікувала його. Інформацією щодо надання [PERSON] допомоги зі сторони дочки чи сестри не володіє. Але дочка померлого до нього не приїздила. Вели домашнє господарство разом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що живе в с. Кліщинці Чорнобаївського району Черкаської області з 1994 року. [PERSON]В та [PERSON] разом жили давно, з якого року не пам"ятає. [PERSON] зловживав спиртними напоями, на людях до [PERSON] відносився нормально. Вона його доглядала, хоча міг себе обслуговувати сам. Сестра [PERSON] возила його на лікування в м. Черкаси. Чотири роки назад працювали з [PERSON] на фермі. Їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] розходились. П"ять - шість років назад [PERSON] ходила жити до інших чоловіків. [PERSON] не був лежачим. Догляду не потребував. Свідок [PERSON] пояснив суду, що в с.Кліщинці Чорнобаївського району Черкаської області живе з 1981 року. [PERSON] є його односельчаном та двоюрідним братом його дружини. Земельна ділянка (пай) [PERSON] знаходиться в них в оренді. Померлий проживав з [PERSON] давно. В 2015 році його дружина подзвонила по телефону до [PERSON], щоб він отримав зерно кукурудзи як плату за пай, але внаслідок хвороби йому було важко говорити. Потім поїхала до нього і побачила пухлину. Возили на лікування в смт. Чорнобай та м. Черкаси, допомагала [PERSON] За день до смерті [PERSON] бачив останній раз, він приходив по гроші за пай. Йому відомо, що [PERSON] двічі ходила заміж за період спільного проживання з померлим. Крім коштів як орендну плату за пай давали олію, крупи. Свідок [PERSON] подала суду аналогічні пояснення. Крім цього зазначила, що [PERSON] жила з [PERSON] не як дружина, а як квартирантка. Померлий скаржився, що [PERSON] не готує їсти, не дає сахару, не лікувала його. [PERSON] не дозволяв виплачувати його орендну плату позивачу, отримував самостійно. До останнього дня життя брат міг сам себе обслуговувати, помер під час руху на велосипеді. Свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] Він зловживав спиртинимми напоями. Їй відомо, що [PERSON] ходила жити до [PERSON] у 2012 році чи 2013 році, оскільки останній - це її сусід. Перевозила до нього речі, близько місяця проживали разом. Суд, заслухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. В позові [PERSON] посилається на те, що [PERSON] був її чоловіком, разом проживали з 1997 року по 08 червня 2016 року однією сім"єю в житловому будинку, що розташований в с. Кліщинці Чорнобаївського району Черкаської області пол вул. Лісова, 5, були пов"язані спільним побутом, мали взаємні права та обов"язки. До державних органів реєстрації актів цивільного стану для реєстрації шлюбу не зверталися, так як вважали не потрібним. Судом встановлено, що [PERSON] з липня 2002 року року по день розгляду справи зареєстрована за адресою: [INFO], що підтверджується копією паспорта з відповідною відміткою та довідка Кліщинської сіьської ради № 388 від 07.06.2017 (а.с.14, 66). 08 червня 2016 року [PERSON] помер (копія свідоцтва про смерть серія І-СР № 277131, а.с.20). Після його смерті відкрилася спадщина на наступне нерухоме майно: - будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: с. Кліщинці Чорнобаївського району Черкаської області, по вул. Лісова,5; - земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2480, яка знаходиться за адресою с. Кліщинці Чорнобаївського району Черкаської області по вул. Лісова,5, згідно державного акту серії ЯИ № 950992; - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Кліщинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, та належить померлому на підставі державного акту 1V -ЧР № 052305; - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Кліщинської сільської ради, та належить померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.12.2013 року та витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно № 15415816 від 25.12.2013 року. Заповіту померлий не складав. При вирішенні позовної вимоги щодо встановлення проживання однією сім"єю [PERSON] та [PERSON] за період з 1997 року по 08 червня 2016 року, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ч. 2 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Виходячи з наведених норм кожна людина має право на сімейне життя, при цьому укладання шлюбу між чоловіком та жінкою не є обов'язковою умовою для створення їхньої сім'ї. Сім'я може бути створена на будь-яких підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Зазначений факт позивач просить встановити для визнання її спадкоємцем четвертої черги за законом. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім"єю не менш як п"ять років до часу відкриття спадщини. В якості доказів проживання однією сім»єю позивачем до матеріалів справи додано ряд письмових доказів, а саме: копія довідки Кліщинської сільської ради Чорнобаївського району № 432 від 20.06.2017 року (а.с.5), копія довідки про отримання допомоги [PERSON]М.(а.с.7), копія довідки Кліщинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області № 388 від 07.06.2017 року, копія довідки від 29.05.2017 року № 4127/04 (а.с.9), копії довідок Кліщинської сільської ради № 312 та № 311 від 19.05.2017 року (а.с.10-11), копія договору купівлі (продажу) будинку (а.с.16), копія довіреності (а.с.17). Разом з тим, всі ці докази не підтверджують факту сумісного проживання померлого та позивача однією сім»єю весь заявлений період - з 1997 року по 08.06.2016. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] не заперечують факт проживання позивача та померлого однією сім"єю. Проте заперечували саме період спільного проживання, посилаючись на те, що з 1997 року позивач кілька разів розривала свої стосунки з [PERSON] і переходила проживати до інших чоловіків, і через певний проміжок часу поверталась проживати назад. Вказують на те, що з часу останнього повернення [PERSON] й треба відраховувати період спільного проживання однією сім"єю і це менше п"яти років. Зазначені посилання знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки аналогічні показання надавались свідками. З врахуванням показів свідків, письмових доказів по справі, суд вважає не доведеним факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] з 1997 року по 08 червня 2016 року. Щодо вимоги щодо зміну черговості одержання спадщину, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом настпуних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкодкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про зміну одержання спадщини є похідною від вимоги про встановлення факту проживання однією сім"єю. А тому, оскільки суд дійшов висновку про недоведеність позивачем в ході розгляду справи факту проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON], внаслідок чого [PERSON] не отримала права на спадкування як спадкоємець четвертої черги, підстав для зміни черговості немає. Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] хоча й хворів, до останнього дня свого життя міг самостійно себе обслуговувати, ходити, отримував кошти як орендну плату за пай та самостійно розпоряджався ними. А відтак посилання позивача на безпорадний стан [PERSON] та необхідність його утримувати є безпідставними. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В За змістом положень ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи належність, допустимість та достовірність окремо кожного доказу, дослідженого під час розгляду справи судом, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку, про те, що наявні у матеріалах справи та досліджені судом докази у свої сукупності не доводять та не є достатніми для висновку про те, що весь період з 1997 року по 08 червня 2016 року між [PERSON] та померлий [PERSON] проживали однією сім"єю. Враховуючи встановлені обставиниі обставини, ґрунтуючись на вищезазначених нормах права, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed