Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, яким просила визнати, що частки [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] та [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] є рівними та складають по ј частки за кожним із співвласників. Мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] . За життя її бабуся склала заповіт, згідно з яким вона заповідала все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, [PERSON] (позивачці по справі). Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме на частку квартири [ADDRESS] . Співвласниками вказаної квартири є, крім [PERSON] , є її син [PERSON] , який помер [INFO] , а також [PERSON] , [PERSON] . Вона у встановленому законодавстві строки, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Після спливу шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, вона звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але постановою від 14.04.2021 нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що не виділена (не визначена) частка спадкодавця у спадковому майні і нотаріус не може перевірити склад спадкового майна. Через неможливість добровільного укладення договору між співвласниками майна, у зв`язку з тим, що двоє із чотирьох співвласників померли, необхідність в майбутньому сторонам розпорядитися своїми частками у праві власності на спільне майно, а також у зв`язку з неможливістю оформити спадкові права, вона змушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 24.05.2021, позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 07.06.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та витребувано докази. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Від представниці позивачки надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності. На позовних вимогах наполягає. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явилися по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін,\~на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову\~з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.10.1996, зареєстрованого в ММБТІ 22.11.1996 за реєстровим № 17087. [PERSON] , [INFO] є рідним сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого 03.04.2019, [PERSON] зареєструвала шлюб 10 лютого 1978 року та змінила прізвище на « [PERSON] ». Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на частку квартири [ADDRESS] . 19 серпня 2019 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Димова О.С. з заявою про прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] . Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 34/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] . 28 березня 2019 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповідала все належне їй майно, на яке вона має право за законом на момент смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, [PERSON] . Вказаний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Димовим О.С., зареєстрований в реєстрі за № 991. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на ј частку квартири [ADDRESS] . 06 квітня 2020 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Димова О.С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Димова О.С. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.04.2020 за вих. № 36/02-31, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з тим, що не виділена (не визначена) частка спадкодавця у спадковому майні і нотаріус не може перевірити склад спадкового майна. Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 5/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] . [PERSON] зареєструвала шлюб 05 квітня 2021 року та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.\~328\~ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.\~392\~Цивільного кодексу\~України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положення ст. 1226 ЦК України, передбачає, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У відповідності до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", - частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними (п.5). Відповідно до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", - у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріпленої в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р., де зазначено, що відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 357 ЦК України, вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні Беручи до уваги наведене, а також положення ст. 172 ЦК України, вбачається, що у спірних правовідносинах поділ спільного майна у позасудовому порядку шляхом укладання відповідної угоди між співвласниками є неможливим у зв`язку зі смертю двох із чотирьох співвласників. Відповідно до ст.ст. 368, 370, 372 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виходячи із законодавчо встановленої рівності часток кожного із співвласників спільної сумісної власності, відсутності іншої домовленості між ними, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved