Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача 06.09.2021 [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування вимог посилається на те, що нею було отримано кошти в сумі 4000,00 грн. у якості кредиту за кредитним договором, укладеним у електронній формі із ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ». Письмовий договір у паперовій формі із відповідачем вона не укладала. У електронному додатку дія вона випадково дізналася, що приватним виконавцем Куземченко Андрієм Сергійовичем було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 06 липня 2021 року (ВП № 65993901). Позивач зазначає, що приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не дотримався вимог статті 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, їй незрозуміло, який оригінал (а не копія) договору подавався для вчинення виконавчого напису, якщо письмовий договір із відповідачем вона не підписувала. Звертає увагу суду на те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус, третя особа, не могла отримувати від Відповідача підписаний оригінал кредитного договору. Крім того, розрахунок боргу, здійснений Відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Крім того, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором зроблено Відповідачем одноособово без урахування думки та позиції Позивача та може не відповідати дійсній сумі заборгованості, що свідчить, про те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. не було дотримано процедури вчинення виконавчого напису, а отже він повинен був відмовити Відповідачу у вчиненні виконавчого напису відповідно до норм Закону України «Про нотаріат», тому позивач просить суд: визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 22045 від 16 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною, про стягнення заборгованості; стягнути з відповідача ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» на свою користь судові витрати по справі у розмірі 1 362,00 грн., які складаються з оплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 908 грн. 00 коп. та судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454 грн. 00 коп.(а.с. 2-7) Заяви (клопотання) учасників справи Не погодившись із позовними вимогами, відповідач подав відзив на позов (а.с.35-37). Зазначає про те, що відповідно до укладеного договору № 201113-29375-2 від 13.11.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та [PERSON] , остання отримала кредит у розмірі 4 000 грн. 00 коп., строком на 30 днів, шляхом переказу на її платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Зазначений кредитний Договір укладено в електронному варіанті: клієнт заповнює анкету на сайті Товариства, підписує договір та приймає його умови шляхом електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора. Однак, позивач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та кошти не повернула. 11.06.2021 р. між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» укладено договір відступлення права вимоги № 11/06/2021 -Р/М, відповідно до умов якого право вимоги за договором №201113-29375-2 від 13.11.2020 року перейшло до ТОВ «ФК «РІАЛЬТО». Оскільки позивач кошти ТОВ не повернула, відповідач звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису на стягнення заборгованості по договору № 201113-29375-2 від 13.11.2020 року з позивача. Натомість, позивач хоч і вважає, що відсутні підстави для визнання суми боргу безспірною, належних доказів на підтвердження своїх доводів не надала. Просив у позові відмовити у повному обсязі (а.с.35-37). 16 серпня 2021 року позивачем до суду надано відповідь на відзив та просить вважати наданий відзив відповідачем на її позовну заяву необґрунтованим, тому просить її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с. 61-64). Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, згідно якої просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в повному обсязі в задоволенні позовної заяви [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, розгляд справи проводити без участі представника відповідача. Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату та час слухання справи. При цьому, судом встановлено, що наразі діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни (номер свідоцтва 1466) тимчасово припинена відповідно до відомостей з Єдиного реєстру нотаріусів. З листа Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міністерства юстиції України від 12 жовтня 2021 року за Вих. № 46240/6-21 встановлено, що відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 858/6 від 18 червня 2021 року «Про зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф.» пункту 4 частини першої статті 29 Закону України «Про нотаріат», зупинено приватну нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни з 18 червня 2021 року у зв`язку з необгрунтованою відмовою приватного нотаріуса від надання Центральному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Київ) документів для перевірки організації нотаріальної діяльності та виконання правил нотаріального діловодства, до усунення цієї обставини. Третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час слухання справи. Процесуальні дії у справі 26 липня 2021 року ухвалою судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області Томинця О.В. зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 65993901, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрієм Сергійовичем на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною 16.06.2021 за р./№ 22045, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» заборгованості у сумі 23790,00 грн. /а.с. 29/. Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2021 року відкрито провадження у справі за вищевказаною позовною заявою, ухвалено розгляд справи здійснити у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.28). 29 вересня 2021 року та 25 жовтня 2021 року Софіївським районним судом Дніпропетровської області направлено запити приватному нотаріусу КМНО Данич О.Ф. про витребування завіреної копії матеріалів нотаріальної справи з приводу вчинення виконавчого напису № 22045 від 16 червня 2021 року щодо стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ "Фінансова компанія "Ріальто" заборгованості у розмірі 23790,00 грн. (а.с. 85, 93). Фактичні обставини встановлені судом Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. 13.11.2020 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та [PERSON] укладено договір № 201113-29375-2 від 13.11.2020, згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 4 000 грн. 00 коп., строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Зазначений кредитний Договір укладено в електронному варіанті: клієнт заповнює анкету на сайті Товариства, підписує договір та приймає його умови шляхом електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора, який надсилається смс-повідомленням. Умови договору, в тому числі процентна ставка, були погоджені сторонами та є обов`язковими для виконання (а.с.38-39). 11.06.2021 р. між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» укладено договір відступлення права вимоги № 11/06/2021-Р/М, відповідно до умов якого право вимоги за договором №201113-29375-2 від 13.11.2020 перейшло до ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» (а.с.46-48). 16.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинено виконавчий напис № 22045 щодо звернення стягнення з [PERSON] за кредитним договором №201113-29375-2 від 13.11.2020 року, по якому боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості складає 23790,00 грн. З копії виконавчого напису приватного нотаріуса Данич О.Ф. вбачається, що 16 червня 2021 року на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безпірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, звернено стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Договором №201113-29375-2 від 13.11.2020 року (а.с.17). На виконання спірного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. 06.07.2021 року відкрито виконавче провадження № 65993901 (а.с.8,9). Позивачка вважає виконавчий напис таким, що вчинений з порушенням діючого законодавства, посилаючись на те, що у нотаріуса на момент вчинення виконавчого напису були відсутні підстави для визнання суми заборгованості безспірною, оскільки письмовий договір із відповідачем вона не підписувала. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до загального порядку зміни кредитора в зобов`язанні, визначеного ч.2 ст.516, ч.2 ст.517 ЦК, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні докази отримання [PERSON] повідомлення щодо укладеного договору факторингу та попередження про можливість вчинення виконавчого напису у разі невнесення коштів на рахунок ТОВ «ФК «РІАЛЬТО». Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року (далі - Порядок). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). На момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до пункту 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 06.06.2019 року по справі № 750/1627/18. Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК, ст.ст.50, 87, 88 закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 5.07.2017 №6-887цс17 та підтверджений у Постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року № 201/11696/16-ц. Подання позивачем даного позову суд розцінює як незгоду [PERSON] із пред`явленою їй заборгованістю, а, отже, наявністю спору щодо її розміру. Суд також звертає увагу на те, що за запитами суду від 29 вересня 2021 року та від 25 жовтня 2021 року було зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. надати належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи з приводу вчинення виконавчого напису № 22045 від 16 червня 2021 року щодо стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ "Фінансова компанія "Ріальто" заборгованості у розмірі 23790,00 грн. (а.с. 85, 93). Станом на 25 листопада 2021 року, а саме приватним нотаріусом запити суду залишились не виконані. Суд також приймає до уваги, що 26.11.2014 року до постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни, за якими було доповнено вказаний перелік розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Зазначені зміни внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме доповнення пунктом 2, який стосувався стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017 залишено без змін. У зв`язку з визнанням судом незаконними норм Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014, якими було доповнено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, положеннями про кредитні договори, станом на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 діяла в редакції, яка не передбачала права нотаріуса вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору, а передбачала стягнення на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди. Отже, станом на час вчинення виконавчого напису - 16.06.2021 року, постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 передбачала вчинення виконавчих написів лише на підставі нотаріального посвідченого договору. Договір від 13.11.2020 року, який став підставою для видачі спірного виконавчого напису, не є нотаріально посвідченим, що виключає можливість вчинення виконавчого напису щодо даного договору. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц і від 15.04.2020 у справі №158/2157/17. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, № 63566/00Л). З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про те, що виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Данич О.Ф. з порушенням чинного законодавства, за відсутності нотаріально посвідченого кредитного договору, що виключало можливість вчинення виконавчого напису, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом був сплачений судовий збір в загальному розмірі 1362,00 грн. (за подання позовної заяви 908,00 грн. та заяви про забезпечення позову 454,00 грн.). Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Враховуючи, що судом позовні вимоги до ТОВ "ФК «Ріальто" задоволені повністю, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в загальній сумі 1362,00грн.

Outcome: approved