Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

25.11.2014 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та газети «ЧАС ПІК» про захист честі, гідності і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] в газеті "ЧАС ПІК" номер [NUMBER] в рубриці «майже співчуття» опублікована стаття під назвою «[INFO]», в якій головний редактор газети «ЧАС ПІК» [PERSON], як автор статті, в образливій формі назвав жителів Канівщини «гопотою» та насміхався і глузував з їхнього волевиявлення на виборах народних депутатів України, які відбулися 26.10.2014. Дану газету надруковано в КВПП «Тясмин» [ADDRESS]., з тиражем 3500 екземплярів, яка розповсюджується серед жителів міста Канева та Канівського району. Позивач вказує, що вона проживає в м. Каневі, який відноситься до виборчого округу [NUMBER], і 26.10.2014, маючи виборче право громадянина України віддала свій голос за кандидата в народні депутати [PERSON], а тому звернення в статті до «канівської гопоти» опосередковано відноситься і до неї. На її думку, очевидним фактом є те, що автор ставиться зверхньо до жителів Канівщини, не поважає їхнього права брати участь у виборах та злорадно насміхається над результатом політичних перегонів, на які вплинуло введення в оману виборців, які хотіли віддати свій голос за кандидата в народні депутати [PERSON]. Підтвердженням цього є те, що автор статті називає жителів Канівщини «гопотою», а відповідно до Вікіпедії мовою джерела: «...[PERSON] отмечает, что слово «гопник» используется для обозначения «нищих, бродяг, бомжей; згідно видання «Большой толковьій словарь русского языка» (головний редактор [PERSON]) «гопник - человек из социальных низов; босяк»; філолог [PERSON] словом «гопник» позначує «опустившегося человека, бродягу»; згідно словника «Большой словарь-справочник синонимов русского языка системи ASІS В.Н.Тришина» синоніми слову «гопота»: босячня, бидло, вшивота, сброд, сволота, шваль, тощо». Позивач зазначає, що їй дуже образливо, що її переконання та волевиявлення, як і інших канівчан, не є цінністю, не поважаються, вказаним друкованим ЗМІ та автором статті, які нехтуючи правами інших громадян, спаплюживши цінності, що охороняються державою, образили не лише кандидата в народні депутати, а й жителів Канівщини, Золотоніщини та Черкас. У зв'язку з поширенням газетою «ЧАС ПІК» широкому колу осіб образливої негативної інформації, стосовно неї як такої, що проживає у м. Каневі та голосувала за кандидата в народні депутати [PERSON], вона знаходиться у стані постійного нервового напруження та стресу. Обурення від того, що відповідачі дозволяють собі таку неповагу та несправедливість до неї як до людини стало причиною порушення функції сну, погіршився стан здоров'я, глибокі душевні хвилювання спричинили нервові зриви. Просила суд визнати інформацію відносно неї та інших громадян, що є жителями виборчого округу [NUMBER], поширену на шпальтах газети «Час ПІК» під назвою «[INFO]», де Відповідач грубо ображає її як громадянина, що голосувала за кандидата в народні депутати [PERSON], принижує її честь та гідність, порушує її права як громадянина України, та завдає їй непоправної моральної шкоди. Просила суд зобов'язати, не пізніше наступного дня від набрання рішенням у даній справі законної сили, головного редактора газети «Час ПІК» [PERSON] принести публічні вибачення на шпальтах газети «Час ПІК» та в місцевій газеті «Дніпрова Зірка» та стягнути з відповідачів на її користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та понесені судові витрати на сплату судового збору. В ході розгляду справи за клопотанням позивача замінено відповідача газету «Час Пік» належним - ТОВ «Час Пік ЛТД» як засновника щотижневої обласної інформаційної соціально-політичної газети «ЧАС ПІК». У судовому засіданні позивач підтримала позов, змінивши позовні вимоги та просить суд визнати такими, що не відповідають дійсності та порочать її честь, гідність, як жителя виборчого округу [NUMBER], відомості, розповсюджені у щотижневій обласній інформаційній соціально-політичній газеті «ЧАС ПІК» [NUMBER] за [INFO] в статті головного редактора газети «Час пік» [PERSON] під назвою «[INFO]». Зобов'язати ТОВ «Час Пік ЛТД» та [PERSON], як головного редактора щотижневої обласної інформаційної соціально-політичної газети «ЧАС ПІК» надати їй право на відповідь на статтю головного редактора газети «Час пік» [PERSON] під назвою «[INFO]» на друкованих шпальтах щотижневої обласної інформаційної соціально-політичної газети «ЧАС ПІК» у найближчому випуску газети з дня набрання судовим рішенням законної сили. Стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та понесені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 487,20 грн.. Допитана в якості свідка позивач [PERSON] пояснила, що вона проживає в м. Каневі, який відноситься до виборчого округу [NUMBER], до виборів була задіяна в агітації за кандидата [PERSON] і в день виборів народних депутатів до Верховної Ради України 26.10.2014, вона була членом дільничної виборчої комісії № 710-888 у м. Каневі, маючи виборче право громадянина України віддала свій голос за кандидата в народні депутати [PERSON], а тому звернення в газетній статті до «канівської гопоти» відноситься і до неї. Представник позивача [PERSON] позов підтримав та пояснив, що в статті головного редактора газети «Час пік» [PERSON] під назвою «[INFO]» вжите слово «гопота» відносно виборців, які проживають у м. Каневі, зокрема і позивача. У Великому тлумачному словнику сучасної української мови за 2004 рік видавництва «Перун» значення слова «гопати» -жаргонне: раптове пограбування на вулиці; «гопник»- жаргонне: вуличний грабіжник. Також слово «гопота» - жаргонне слово російської мови, яким називають представників міського прошарку молоді близької до кримінального світу або з кримінальними рисами характеру. Термін «гопота» широко вживається у Росії та колишніх країнах СРСР з кінця ХХ століття і в сучасному сприйнятті як «босячня, бидло, вшивота, сброд, сволота, шваль, тощо». А тому вважає, що в будь-яких судженнях чи висловлюваннях відносно людей застосування слова «гопота» є неприпустимим, поскільки призводить до приниження честі, гідності позивача, як людини в громадській думці чи думці окремих громадян з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі. Просив суд задовольнити позов. Відповідач та представник співвідповідача ТОВ «Час Пік ЛТД» [PERSON] позовні вимоги визнав частково та пояснив, що згідно чинного законодавства України друковані засоби масової інформації є вільними і ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень, які не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Обмеження у поширенні оціночних суджень визнається порушенням самої свободи поглядів. Крім того, журналісти користуються свободою вираження, яка допускає певний рівень перебільшення або, навіть, провокації. Вважає свою статтю в газеті «Час Пік» оціночним судженням, в якому він критикує тих виборців, які не змогли розібратися в елементарному - вибрати у бюлетені свого кандидата, а тому він спробував провести аналіз такого соціального явища, яке полягає в примітивізмі, невмінні думати, невмінні приймати виважені рішення і саме до цих виборців він і застосував слово «гопота», яке на його думку в сучасній українській мові не є образливим або принизливим. Стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, вважає їх недоведеними, поскільки суду не надано жодного доказу в обґрунтування визначення розміру заподіяної шкоди в сумі 5000 грн.. Просить суд задовольнити позов в частині надання права позивачу на відповідь, в решті позовних вимог відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, позивача в якості свідка, оголосивши та дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] в газеті "ЧАС ПІК " номер [NUMBER] в рубриці «майже співчуття» опублікована стаття головного редактора газети «Час пік» [PERSON] під назвою «[INFO]», яка містить наступний зміст в редакції оригіналу (а.с.25): «Висловлюємо глибокі і щирі співчуття всім прихильникам колишнього кандидата в народні депутати по Канівському виборчому округу [NUMBER] [PERSON]. Вас ні за що дорікнути. Ви вчасно прийшли на виборчі дільниці і з радістю і натхненням проголосували за пана [PERSON]. Ви раділи радістю малої дитини, яка ще не розбирається в житті, в тому, що робиться навкруги, я вже не кажу про таку людську здатність як елементарно думати і аналізувати. Це для багатьох вища математика, тому краще від цього подалі. Головне, що ви побачили у списку любе прізвище і ваша душа «расстаяла». Кажуть, на деяких вулицях з цього приводу у день виборів були навіть гуляння, з маршируванням по розбитих дорогах. Ви ні на мить не допускали, що може бути осічка. І взагалі, мало хто з вас думав про Канів, про його майбутнє, про дітей, внуків. У Каневі для багатьох це не підйомно, та ще в день виборів та ще на виборчій дільниці. Хоч прогрес прозріння виборця є. Якщо скажімо в 2012 році за любого [PERSON] проголосували 71% канівських виборців, то цього разу лише 35%. Вибори - це свято ще з радянських часів. Кажуть, що дехто з радості, що побачив у виборчому списку любе ім'я, так розхвилювався, що проголосував не за того [PERSON]. У списку для голосування було аж три [PERSON] на всі смаки. Між іншим, два інші [PERSON] і [PERSON] разом відібрали в [PERSON] аж 2,2 тис. голосів. Але це не так важливо для виборця, головне що за [PERSON]. І тут настав чорний понеділок, коли підрахували хто і за кого голосував, то виявилося, що в Каневі мешкає не лише одна гопота. Знайшлися виборці, які проаналізували стан речей і проголосували за інших кандидатів. Більше того, коли зібрали ще голоси з Черкаського району, і з Золотоноші та Золотоніського району, то виявилося, що переміг на виборах представник блоку президента [PERSON] (набрав майже 19 тис. голосів). І все ж я висловлюю щирі співчуття канівській гопоті. Ваш кандидат не пройшов (набрав майже 16 тис. голосів). І це вселяє надію.» Судом встановлено, що автором вказаної статті є головний редактор щотижневої обласної інформаційної соціально-політичної газети «ЧАС ПІК» [PERSON], який є належним відповідачем по справі. Згідно свідоцтва про державну реєстрацію друкованого засобу масової інформації газети «ЧАС ПІК» серія [NUMBER] від 15.03.2005 (а.с.38) вбачається, що засновником газети "ЧАС ПІК " є Товариство з обмеженою відповідальністю «ЧАС ПІК ЛТД». Враховуючи те, що редакція газети «ЧАС ПІК» не має статусу юридичної особи, тому суд приходить до висновку, що належним співвідповідачем у справі виступає Товариство з обмеженою відповідальністю «ЧАС ПІК ЛТД», як засновник друкованого засобу масової інформації газети «ЧАС ПІК». Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Обмеження інформаційного права з метою захисту репутації визнається ч. 3 ст. 34 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії. Зазначена норма відповідає нормі ч. 2 ст. 10 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, якою передбачено, що захист репутації визнається легітимною метою для обмеження реалізації права вільно поширювати інформацію та ідеї. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.09.2009 роз'яснено, що беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Відповідно до ст. 9 Закону України "Про інформацію" передбачено, що всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій. Реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. В ст. 46 Закону України "Про інформацію" зазначено, що інформація не може бути використана для посягання на права і свободи людини. Аналізуючи вищевказані норми за своїм змістом та враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що перед тим, як поширити інформацію, відповідачі повинні були вжити певних заходів, щоб не порушити громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян. До відомостей, що ганьблять особу, слід відносити ті з них, які принижують честь, гідність і ділову репутацію громадянина або організації в громадській думці чи думці окремих громадян з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі. Частиною 1 ст. 201 ЦК України визначено, що честь, гідність і ділова репутація віднесені до особистих немайнових благ, які охороняються цивільним законодавством. Частиною 2 названої статті передбачено, що відповідно до Конституції України життя і здоров'я людини, її честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Згідно ч. 3 ст. 273 ЦК України діяльність фізичних та юридичних осіб не може порушувати особисті немайнові права. Статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року №1 суди повинні враховувати такі відмінності: а) при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною, а при реалізації права на відповідь - особа має право на висвітлення власної точки зору щодо поширеної інформації та обставин порушення особистого немайнового права без визнання її недостовірною; б) спростовує недостовірну інформацію особа, яка її поширила, а відповідь дає особа, стосовно якої поширено інформацію. Відповідно до п.19 зазначеної ППВСУ вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Суд приходить до висновку про те, що поширена відповідачами інформація в опублікованій в газеті «Час Пік» статті від назвою «[INFO]» є оціночним судженням, суб'єктивною думкою автора статті, поскільки зміст публікації не містить фактичних даних щодо позивача чи інших осіб, є загальною критичною оцінкою дій жителів міста Канева, які приймали участь у виборах народних депутатів до Верховної Ради України 26.10. 2014. З огляду на викладене, суд вважає, що позов в частині визнання інформації, поширеної у вказаній статті такою, що не відповідає дійсності не підлягає задоволенню, поскільки з урахуванням вимог закону оціночні судження не можна перевірити на предмет їх достовірності і вони не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до п.19 ППВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (стаття 37 Закону про пресу, стаття 65 Закону України "Про телебачення і радіомовлення") у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду. Суд бере до уваги доводи позивача та її представника щодо вживання автором статті [PERSON] слова «гопота», яке у Великому тлумачному словнику сучасної української мови за 2004 рік має жаргонне значення від слова «гопати» як раптове пограбування на вулиці, від слова «гопник» як вуличний грабіжник, а тому носить образливий характер, що відповідно призводить до приниження честі, гідності позивача, як жителя міста Канева в громадській думці чи думці окремих громадян з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі. Таким чином суд дійшов висновку про те, що суб'єктивна думка головного редактора газети [PERSON], поширена в друкованому засобі масової інформації - щотижневій обласній інформаційній соціально-політичній газеті «ЧАС ПІК» [NUMBER] за [INFO] під назвою «[INFO]» в самій назві статті та частині її висловлювань «…І тут настав чорний понеділок, коли підрахували хто і за кого голосував, то виявилося, що в Каневі мешкає не лише одна гопота … І все ж я висловлюю щирі співчуття канівській гопоті..» висловлена в брутальній, принизливій формі, носить образливий характер, є наслідком власних трактувань в непристойній формі автором статті дій громадян України, які здійснили своє виборче право на свій розсуд, порушує права позивача, як жителя м. Канева, який відноситься до виборчого округу [NUMBER] та принижує його честь, гідність, завдає моральної шкоди. В іншій частині публікація не підлягає спростуванню, поскільки відповідно до ч. 1 ст. 47-1 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. З огляду на положення зазначеної норми та принцип диспозитивності у цивільному судочинстві позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу. Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту його порушеного права в частині визнання інформації такою, що принижує честь, гідність, порушує права як громадянина України; зобов'язання відповідачів надати позивачу право на відповідь на опубліковану статтю відповідає способу, що встановлений у статті 277 ЦК України та статті 37 Закону України "Про друковані засоби масової інформацію (пресу) в Україні ". Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року №1 задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить честь, гідність чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права. У судовому рішенні має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено. Крім того, відповідно до приписів ст. 47 Закону України "Про інформацію" порушення законодавства України про інформацію тягне за собою, зокрема, і цивільно-правову відповідальність згідно з законодавством України. Позивач вважає, що розповсюджені відповідачем через засоби масової інформації відомості принижують його честь, гідність, чим спричиняють також моральну шкоду, яку останній оцінює у 5 тис. грн.. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у приниженні її честі, гідності та ділової репутації. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, зокрема, залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Визначаючи розмір заподіяної позивачу моральної шкоди суд виходить з вимог Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (з наступними змінами та доповненнями) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", згідно яких розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках позивача, ступінь зниження престижу, ділової репутації (останнє залежить від характеру діяльності потерпілого, посади, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації). Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших будь-яких негативних явищ, які заподіяні фізичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Суд погоджується з доводами позивача, що поширеними відомостями їй завдано душевних страждань, як жителю міста Канева, поскільки після опублікування статті із вживанням слова «гопота» у зверненні до канівчан, зокрема і до неї, виникло обурення від того, що автор статті дозволив собі таку неповагу та несправедливість до неї як до людини. У той же час позивачем не надано достатніх доказів, які б свідчили про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди саме у розмірі 5 тисяч гривень. Тому суд вважає, що характер, обсяг та глибина таких страждань, а також інших немайнових втрат, дають підстави для відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн., яка підлягає стягненню солідарно з обох відповідачів. Гарантії щодо судового захисту прав, свобод людини і громадянина закріплені у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.50, ст. 55 Конституції України. На підставі ст.88 ЦПК України судові витрати пов'язані з оплатою судового збору підлягають стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial