Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до Повного товариства "Ломбард "Країна чудес" ТОВ "Аеробізнес" і компанія", зазначивши третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON], яким просила визнати недійсним Договору про надання фінансового кредиту №0007-06.14/ФК від 05 червня 2014 року, укладеного між нею та Повним Товариством "Ломбард "Країна чудес" ТОВ "Аеробізнес" і компанія"; - визнати недійсним Договору іпотеки №0007-06.14/ДІ від 05 червня 2014 року, укладеного між, нею , [PERSON] та Повним Товариством "Ломбард "Країна чудес" ТОВ "Аеробізнес" і компанія", посвідченим приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Драною І.В., зареєстрований в реєстрі за №1270, та стягнути понесені нею судові витрати. Позовна заява мотивована тим, що за умовами укладеного між позивачем та відповідачем Договору про надання фінансового кредиту №0007-06.14/ФК від 05 червня 2014 року, відповідач зобов'язався надати їй фінансовий кредит у розмірі 40 000,00 грн., забезпечений іпотекою, на визначений строк, під процент, на зворотній основі в порядку та на умовах договору. Під час укладення спірних договорів відповідачем не було надано їй для ознайомлення установчі документи , а також ліцензію , згідно якої останній отримав право на укладання договорів фінансового кредиту. Крім того, у договорі іпотеки також відсутня вказівка на наявність у відповідача ліцензії на надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів . При цьому, позивач посилається на Положення про порядок надання фінансових послуг ломбардами, Закон України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», Закон України »Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ч.1 ст. 227, ст.ст.546, 548 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача, який є також одночасно представником третьої особи на стороні позивача, заявлені вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити пославшись на обставини, які викладені у позовній заяві. Відповідач, зокрема його представник в суді позовні вимоги не визнав, подав 07.06.2017 року заперечення , зазначивши, що станом на день укладання опорюваних договорів такий вид їх діяльності не вимагав отримання ліцензії. Відповідач не є фінансовою установою , що надає фінансові послуги за рахунок залучених коштів, не здійснює діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб. Товариство надає фінансові послуги виключно за власний рахунок, що підтверджено Аудиторським висновком станом на 31.12.2014 року та довідкою від 06.06.2017 року № 281. Ухвалами Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.01.2018 року , 15.02.2018 року у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів по справі , призначення судово-економічної експертизи документів про економічну діяльність товариства , відмовлено. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні заявлених вимог, з наступного. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що 05 червня 2014 року між [PERSON], та Повним Товариством «ЛОМБАРД «КРАЇНА ЧУДЕС» ТОВ «АЕРОБІЗНЕС» І КОМПАНІЯ» укладено договір про надання фінансового кредиту № 0007-06.14/ФК , за умовами якого позивачка одержала фінансовий кредит забезпечений іпотекою, на визначений строк, під процент, на зворотній основі в порядку та на умовах договору (п. 1.1 Договору кредиту). Згідно п. 2.2 Договору кредиту детальні умови надання, користування та повернення кредиту, порядок нарахування процентів та графік платежів наведені в Додатку № 1, який є невід'ємною частиною договору. Відповідно до Додатку № 1 від 05.06.2014 року до Договору кредиту сума кредиту складає 40 000,00 грн., строк кредитування - 1 081 днів; дата повного повернення кредиту та нарахованих процентів - 20.05.2017р.; пеня за прострочення виконання зобов'язань - 1% в день. У рахунок забезпечення виконання зобов'язань, які виникли з Договору про надання фінансового кредиту № 0007-06.14/ФК між [PERSON], Повним Товариством «ЛОМБАРД «КРАЇНА ЧУДЕС» ТОВ «АЕРОБІЗНЕС» І КОМПАНІЯ» та [PERSON] (майновим поручителем) укладено Договір іпотеки № 0007-06.14/ДІ від 05.06.2014 року. Згідно п. 3.1 Договору іпотеки предметом іпотеки є квартира за адресою [ADDRESS]. Вартість предмету іпотеки за згодою сторін складає 240 000 грн. (п. 3.4 Договору іпотеки). Предмет іпотеки належить [PERSON] та [PERSON], по 1/2 частці на підставі договору купівлі-продажу квартири від 23.11.2012 року зареєстрованого за № 7612. 23.06.2014 року між [PERSON] та відповідачем була укладена Додаткова угода № 2 до Договору кредиту, якою сторони дійшли згоди збільшити суму кредиту на 7 000,00 грн., у зв'язку з чим викладено у новій редакції Додаток № 1 до Договору кредиту в якому змінені умови надання кредиту у відповідності до досягнутих домовленостей про збільшення суми кредиту. 12.08.2014 року між [PERSON] та відповідачем була укладена Додаткова угода № 3 до Договору кредиту, якою сторони дійшли згоди перерахувати процентні ставки і відповідні розрахункові суми процентів для поточного та наступних періодів, у зв'язку з чим викладено у новій редакції Додаток № 1 до Договору кредиту. Додатковими угодами № 4, 5, 6, 7 від 01.09.2014р., 03.10.2014р., 15.10.2014р., 06.11.2014р. була збільшена сума кредиту на 8 000,00 грн., 12 000,00 грн., 8 000,00 грн., 7 000,00 грн. відповідно, у зв'язку з чим викладено у новій редакції Додаток № 1 до Договору кредиту в якому змінені умови надання кредиту у відповідності до досягнутих домовленостей про збільшення суми кредиту. 25.12.2014 року між [PERSON] та Товариством укладена Додаткова угода № 8 до Договору кредиту, якою сторони дійшли згоди про перенесення терміну сплати процентів по кредиту за 7-й період (03.12.14-01.01.15) в розмірі 3 161,00 грн. з 01.01.2015 року на 01.05.2015 року. З»ясовано, що на виконання зобов'язань позивачка сплатила кошти на загальну суму - 20 078,00 грн. Пунктом 3 частини 1 статті 9 Закону України» Про ліцензування певних видів господарської діяльності» визначено, що відповідно до спеціальних законів ліцензуванню підлягають господарська діяльність із надання фінансових послуг. Таким законом є Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 р.№2664-ІІІ. Згідно з преамбулою ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» у ньому встановлені загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг. Його метою є створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності та розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні. Відповідно до ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг та яка внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг. Фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. У ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансовими послугами вважаються, зокрема: залучення фінансових активів із зобов'язанням щодо наступного їх повернення; надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та ін. Фінансові послуги можна поділити на банківський сектор і небанківський (кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії та ін.). Згідно частини 3 статті 5 Закону, надавати фінансові кредити за рахунок залучених коштів має право на підставі відповідної ліцензії лише кредитна установа. Згідно частини 1 статті 34 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» , Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції видає ліцензії для здійснення фінансовими установами:1) страхової діяльності;2) діяльності з надання послуг накопичувального пенсійного забезпечення; 3) надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів;4) діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб. Відповідно до ч.1 ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до статті 546 ЦК України, виконання зобов»язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Згідно ч.2 ст. 548 ЦК України, недійсне зобов»язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов»язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно п.9.7 Договору про надання фінансового кредиту , позичальник та майновий поручитель підтвердили своїми підписами, що їм надана повна інформація , яка повинна додатково надаватися Кредитодавцем у відповідності зі ст. 12 Закону України» Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позивач посилається як на підставу визнання недійсними оспорюваних правочинів відсутність ліцензії та не надання їй на ознайомлення установчих документів товариства. Судом з»ясовано, що згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи Повне товариство "Ломбард "Країна чудес" ТОВ "Аеробізнес" і компанія" зареєстроване як фінансова установа відповідно до розпорядження комісії (Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг) 09.11.2012 року №2160 ( а.с. 63). Згідно довідки №281 від 06.06.2017 року , виданої директором та головним бухгалтером Товариства , повідомлено, що з дати реєстрації в Державному реєстрі фінансових установ -09.11.2012 р. і по теперішній час Повне товариство "Ломбард "Країна чудес" ТОВ "Аеробізнес" і компанія" надає фінансові кредити виключно за рахунок власних коштів. Фінансові кредити за рахунок залучених коштів за весь період діяльності Товариства не надавалися , відповідно, Товариство не отримувало ліцензію на надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів. Відповідно до вимог «Порядку складання та подання звітності ломбардами до Національної комісії , що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг» , затвердженого Розпорядженням Нацкомфінпослуг від 04.11.2004 року №2740, Товариство до 01 червня року, наступного за звітним , подає аудиторський висновок та річну фінансову звітність , яка підтверджена аудиторською фірмою . Цей звіт , в тому числі, розкриває порядок формування та сплати Статутного капіталу. Звіт стверджує, що Статутний капітал, розмір якого протягом 2014 року дає змогу Товариству не залучати кошти від сторонніх осіб, сформований виключно за рахунок внесків учасників Товариства ( а.с. 64, 65-75). При цьому, твердження представника позивача про те, що із наданого до суду Аудиторського висновку станом на 31.12.2014 року не вбачається будь-якої інформації щодо спірного договору, та він не містить інформації того з власних чи із залучених коштів був виданий фінансовий кредит саме позивачу суд вважає безпідставними, так як об»єктом аудиту була річна фінансова звітність Товариства, яка була оприлюднена та річні звіти, що подавалися до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Статутний капітал Товариства був сформований за рахунок грошових внесків учасників та станом на 31.12.2014 року був зареєстрований та заявлений в сумі 4 000 000, 00 грн., та відповідає установчим документам; заборгованість учасників складала- 600 000,00 грн. Таким чином, оскільки відповідач не є фінансовою установою, що надає фінансові послуги за рахунок залучених коштів , не здійснює діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб , а надає фінансові послуги виключно за власний рахунок , що знайшло своє підтвердження в суді , відтак у задоволенні заявлених вимог про визнання недійсним Договору про надання фінансового кредиту №0007-06.14/ФК від 05 червня 2014 року, укладеного між [PERSON] та Повним Товариством "Ломбард "Країна чудес" ТОВ "Аеробізнес" і компанія" та визнання недійсним Договору іпотеки №0007-06.14/ДІ від 05 червня 2014 року, укладеного між [PERSON], [PERSON] та Повним Товариством "Ломбард "Країна чудес" ТОВ "Аеробізнес" і компанія", посвідченим приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Драною І.В., зареєстрований в реєстрі за №1270, слід відмовити , так як вони є безпідставними та необґрунтованими. У пункті 2 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed