Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Акціонерне товариство "ОТП Банк" (далі зв текстом позивач, АТ «ОТП Банк») звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за Кредитним договором №ML-708/002/2007 від 24.12.2007 р. в розмірі 5075093,99 грн. та судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24 грудня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є АТ «ОТП Банк» укладено кредитний договір № ML-708/002/2007. У відповідності до умов кредитного договору з урахуванням всіх додаткових договорів до нього, банк надав позичальнику кредит в загальному розмірі: 5099823,47 грн., з яких «кредит - 1» 2549911,74 грн., «кредит-2» 2549911,73 грн. строком до 24 грудня 2037 року, а позичальник зобов`язався повернути банку суму отриманого кредиту та сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами у строки, передбачені кредитним договором. До кредитного договору було укладено наступні додаткові договори: 14 січня 2009 року додатковий договір № 1, 24 березня 2009 року додатковий договір № 1, 14 грудня 2009 року додатковий договір №2, 23 грудня 2010 року додатковий договір № 2, 26 грудня 2011 року додатковий договір №3, 11 квітня 2014 року додатковий договір № 5, 02 липня 2014 року додатковий договір №6, 16 березня 2016 року додатковий договір №7 яким, зокрема, сторони змінили валюту зобов`язання, 16 березня 2016 року додатковий договір №8, 23 березня 2017 року додатковий договір №11, 24 березня 2017 року додатковий договір №9, 24 березня 2017 року додатковий договір №10, 01 грудня 2017 року додатковий договір №11, 01 грудня 2017 року додатковий договір №12, додатковий договір №13. Позичальник порушив строки оплати, передбачених кредитним договором платежів, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. У зв`язку з чим просить позов задовольнити. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.06.2019 року по справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.01.2020 року підготовче судове засідання закрито. Представником відповідача до суду подано відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки [PERSON] не укладав кредитний договір з позивачем, примірнику кредитного договору не отримував. Зазначає, що відповідачем підписувались певні банківські документи, проте які саме [PERSON] не пам`ятає за давністю часу. Вважає, що надані позивачем документи не свідчать про фактичну передачу [PERSON] грошових коштів. Представником позивача до суду надано відповідь на відзив, в якій він зазначає, що позивач не погоджується з викладеними у відзиві відповідача обставинами, оскільки [PERSON] особисто підписував кредитний договір на кожній сторінці, крім того з 2007 року по 2017 рік між сторонами укладались додаткові угоди, що також підтверджується особистими підписами відповідача. Також [PERSON] виконував умови кредитного договору з урахуванням укладених додаткових договорів до нього, щомісяця сплачував визначені договором платежі протягом восьми років, отже був обізнаний щодо умов договору. В судове засідання представник позивача не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У Рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 3 квітня 2008 року зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. З матеріалів справи вбачається, що відповідач обізнаний, що на розгляді в Дзержинському районному суді м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом АТ «ОТП Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, оскільки представник відповідача приймав участь в судовому засіданні 14.01.2020 року, надавав суду відзив на позовну заяву та заяви про відкладення розгляду. За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що 24.12.2007 року між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», та [PERSON] укладено договір № ML-708/002/2007, у відповідності до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 5099823,47 грн., з яких «кредит - 1» 2549911,74 грн., «кредит-2» 2549911,73 грн. строком до 24 грудня 2037 року. Згідно умов договору [PERSON] зобов`язався щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості. До кредитного договору було укладено наступні додаткові договори: 14 січня 2009 року додатковий договір № 1, 24 березня 2009 року додатковий договір № 1, 14 грудня 2009 року додатковий договір №2, 23 грудня 2010 року додатковий договір № 2, 26 грудня 2011 року додатковий договір №3, 11 квітня 2014 року додатковий договір № 5, 02 липня 2014 року додатковий договір №6, 16 березня 2016 року додатковий договір №7 яким, зокрема, сторони змінили валюту зобов`язання, 16 березня 2016 року додатковий договір №8, 23 березня 2017 року додатковий договір №11, 24 березня 2017 року додатковий договір №9, 24 березня 2017 року додатковий договір №10, 01 грудня 2017 року додатковий договір №11, 01 грудня 2017 року додатковий договір №12, додатковий договір №13. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснював, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 07.12.2018 року утворилась заборгованість: 5075093,99 грн., яка складається з наступного: перший транш - 2461824,87 грн. (заборгованість по сплаті кредиту), 84269,34 грн. (заборгованість по сплаті відсотків за період з 24.07.2018 р. по 06.12.2018 р.), 3413,77 грн. (пеня); другий транш - 2524600,11 грн. (заборгованість по сплаті кредиту), 940,67 грн. (заборгованість по сплаті відсотків за період з 24.07.2018 р. по 06.12.2018 р.), 45,23 грн. (пеня). З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм, матеріалів справи, та враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ОТП Банк" заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню у розмірі 5075093 гривень 99 коп. Щодо доводів відповідача про те, що він не підписував та не отримував кредитний договір, суд зазначає, що такі доводи спростовуються матеріалами справи, а саме копією кредитного договору та додаткових договорів, де містяться підписи позичальника [PERSON] , кредитною заявкою (а.с. 63) та розрахунком заборгованості за кредитним договором, з якого вбачається, що відповідач [PERSON] неодноразово здійснював платежі на погашення кредитного договору №ML-708/002/2007 від 24.12.2007 року (а.с. 115-116), а також виписками з рахунку позичальника (а.с. 72-111). Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved