Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому народились діти : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось і рішенням Коломийського міськрайонного суду від 20 січня 2010 року шлюб між ними розірвано, з того часу проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують. Вказує, що відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей, їй важко самостійно займатися їх вихованням та матеріальним забезпеченням, оскільки у зв`язку із зростанням цін зросли витрати на утримання дітей. Зазначає, що відповідач є працездатним та фізично здоровим, інших утриманців не має, матеріально забезпечений. В зв`язку з виниклими обставинами, просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 2 000 гривень щомісяця на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити, не заперечила проти заочного вирішення справи. Відповідач будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку в судове засідання не з"явився, про причини неявки суд до відома не поклав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву позивачки, вивчивши та дослідивши подані докази, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню виходячи із наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому народились діти : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з матір"ю, окремо від батька. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року, зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить із того, що неповнолітні діти сторін проживають окремо від батька, відповідача по справі і перебувають на утриманні матері. Виходячи із зазначеного та беручи до уваги, що відповідач є працездатною особою, зі слів позивачки працює неофіційно, інших утриманців немає, а неповнолітній син сторін [PERSON] є інвалідом дитинства та потребує постійного лікування, то на думку суду відповідач може сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі, що просить позивачка, що буде об"єктивним і справедливим. На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України, ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved