Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

11 серпня 2015 року представник ПАТ «Альфа-Банк» звернулась до Купянського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом у сумі 30921,85 грн., посилаючись на те, що 21.10.2014 року ПАТ «Альфа-Банк» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір № 500962679, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 25988,30 грн. на строк з 21.10.2014 року по 22.10.2018 року. Відповідно до умов договору, відповідач зобовязався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком №1 до нього Графіком погашення заборгованості. Позивач умови кредитного договору виконав. Відповідач у порушення норм Закону та умов договору взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує та станом на 15 травня 2015 року допустивши заборгованість у вказаному вище розмірі, яку у добровільному порядку не погашає, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права і просить суд достроково стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору. Представники позивача [PERSON] і [PERSON] до суду не з'явились, надавши клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали і просили суд їх задовольнити, а також додали, що у відповідності до норм ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи на протязі розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. У даному випадку справа розглядається з серпня 2015 року, що вже значною мірою порушує їх права як добросовісного кредитора. Постійні клопотання про перенесення слухання справи від відповідача є прямим зловживанням ним своїми процесуальними правами і намагання затягнути судовий процес. Тому представник позивача [PERSON] наполягала на розгляді справи ( а.с.21,115). Відповідач про слухання справи повідомлявся відповідно до вимог статей 74,77 ЦПК України та отримував судові виклики, що підтверджується поштовими повідомленнями ( а.с.30,36,43,51,62,71,79,81,89,94,111), що свідчить про його обізнаність. Крім того, про усвідомлення відповідачем необхідності явки до суду свідчать і його дії, які полягають у направленні суду телефонограм, заяв і телеграм (а.с.31,34,37,49,52,57,63,68,74-77,83-86,90,95-96,100,105-108,118), в яких відповідач неодноразово просив перенести слухання даної справи для можливого вирішення питання з банком мирним шляхом, які нічим не підтверджені, а також у зв'язку з його хворобами. Враховуючи те, що на протязі часу перебування справи у провадженні суду, сторони мали достатню можливість надати суду докази на підтвердження своєї позиції з приводу заявлених вимог, відповідачем суду не були надані підтверджуючі медичні документи знаходження його на лікуванні на протязі періоду з квітня місяця 2016 року та неможливості явки у судові засіданні, крім того, відповідачем не надано жодних можливих заперечень проти позову, а так само і доказів виплат ним суми заборгованості по кредиту чи вирішення питання з банком добровільно. З огляду на ці обставини та встановлені цивільним процесуальним законодавством строки розгляду справ, суд вважає, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами та без поважних причин просить відкладати розгляд справи на протязі тривалого часу, боргові зобов'язання визнає, що вбачається з його заяв і телефонограм, тому доцільно розглянути дану справу у цьому судовому засіданні на підставі наявних доказів. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст. ст. 212, 213 ЦПК України докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, надавши докази відповідно до вимог ст. ст.57-60 того ж Кодексу. Як судом встановлено, 21.10.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 500962679, який складається з розділу №1 "Базові умови кредитування" та розділу №2 "Загальних умов кредитування (рефінансування) фізичних осіб в ПАТ "Альфа-Банк", за цими умовами відповідачу було надано кредит у розмірі 25988,30 грн. Відповідно до умов договору, відповідач зобовязався в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредит до 22.10.2018 року, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 15,99% річних та неустойки, інші передбачені платежі в сумі, строки і на умовах, що передбачені кредитним договором. Згідно п.2.6 Договору погашення кредиту, процентів та інших платежів здійснюється щомісячно рівними частинами у сумах і в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим Договором і відповідно до Графіку платежів, який є Додатком №1 до цього Договору та його невід'ємною частиною (а.с.4-11,16-19). 08.05.2015 року позивач відправляв на адресу відповідача вимогу за вихідним № 41829-102-б/б від 07.05.2015р. про дострокове повернення кредиту, яка не була задоволена ( а.с.14,15). Згідно п.11,15 розділу №2 "Загальних умов кредитування (рефінансування) фізичних осіб в ПАТ "Альфа-Банк" у випадках, передбачених цим Договором або діючим законодавством України, Позичальник зобов'язаний на вимогу Банку повернути Кредит достроково. Банк має право у будь-якому разі вимагати,в тому числі у судовому порядку. Дострокового виконання всіх зобов'язань Позичальника за Договором у випадку прострочення більш ніж на 1 місяць терміну сплати обов'язкового платежу за Кредитом, а також у випадку вчинення Позичальником інших істотних порушень умов цього Договору ( а.с. 5). У період дії кредитного договору позичальник не дотримувався умов кредитного договору, а саме: належним чином не здійснював щомісячного погашення кредиту та не сплачував відсотки у розмірах та у строки, визначені договором. В результаті невиконання боржником зобовязання станом на 15.05.2015 року утворилась заборгованість : прострочена заборгованість за кредитом 25598,20 грн., за відсотками 852,63 грн., по комісії 3471,02 грн., сума штрафу 1000 грн., а всього на загальну суму 30921,85 грн. (а.с.12,13) та відомостей про її погашення на час розгляду справи сторонами суду надано не було. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Порушення зобов'язання у відповідності зі ст.610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто неналежне виконання. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності\~ її\~ вини\~ (умислу\~ або\~ необережності),\~ якщо\~ інше\~ не встановлено договором або законом. Відсутність\~ своєї\~ вини\~ доводить\~ особа,\~ яка\~\~ порушила зобов'язання. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму, відповідно до статті 625 ЦК України. Отже, оскільки відповідач [PERSON] належним чином не виконує умови кредитного договору, що було підтверджено в ході дослідження наявних матеріалів цивільної справи, від боржника ніяких заперечень проти позову до суду не надійшло, сума заборгованості по кредитному договору №500962679 від 21.10.2014 року підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки позов обґрунтований, судові витрати по справі у порядку ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved