Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

[INFO] року помер чоловік позивачки - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частка спадкового майна, що залишилось після смерті його батьків. На випадок своєї смерті [PERSON] 03.11.2010 року залишив заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалося, в тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що матиме право за законом, залишив своїй дружині - [PERSON] Даний заповіт на день смерті [PERSON] не змінений та не скасований, тому позивач у встановлений законодавством строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 1/2 частину спадкового майна після смерті батьків [PERSON] прийняв його брат -[PERSON]. Однак, свідоцтво про право на спадщину не отримав у зв'язку із наявністю спору з іншими спадкоємцями. 07.03.2014 року згідно рішення Тростянецького районного суду Вінницької області за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року та після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року на 1/2 частину спадкового майна, що складається з : - грошових коштів в сумі 1623 грн. 68 коп. по рахунку в Бершадському ТВБВ Ощадбанку, на який нарахована компенсація [NUMBER] в сумі 3247 грн. 36 коп.; - грошових коштів в сумі 854 грн. 38 коп. по рахунку в Бершадському ТВБВ Ощадбанку, на який нарахована компенсація [NUMBER] в сумі 1708 грн. 77 коп.; - земельної ділянки, що розташована на території Баланівської сільської ради Бершадського району. кадастровий номер [NUMBER] та належала [PERSON] відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,6800 га; - земельної ділянки, що розташована на території Баланівської сільської ради Бершадського району. кадастровий номер [NUMBER] та належала [PERSON] відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,6800 га; - майнового паю у пайовому фонді ТОВ "Агрофірма Баланівська" с. Баланівка в розмірі 1251 грн., що належав [PERSON] відповідно до майнового сертифікату серії [NUMBER] від 12.08.2002 року; - майнового паю у пайовому фонді ТОВ "Агрофірма Баланівська" с. Баланівка в розмірі 9144 грн., що належав [PERSON] відповідно до майнового сертифікату серії [NUMBER] від 02.08.2002 року. За життя [PERSON] вказане майно не зареєстрував та помер [INFO] року. Також вищевказаним рішенням суду за [PERSON] визнано 1/3 частину спадкового майна, однак доля решти 1/6 частини на сьогоднішній день не вирішена. Позивач претендує на вказану частку та бажає оформити на неї право власності. Отже, вона має право на 1/2 частку майна, що залишилась після смерті її чоловіка та його батьків, як спадкоємець першої черги. З урахуванням викладеного, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею додаткову частку 1/6 на право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка [PERSON], яка настала [INFO] року, спадкового майна, яке складається з: - житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS] та складається з житлового будинку "А", загальною площею 72,0 кв.м., житловою площею 37,9 кв.м., сараю "В", веранди "а", літньої кухні "Б", погребу "Б-під", огорожі 1-2; - земельної ділянки, що розташована на території Баланівської сільської ради Бершадського району. кадастровий номер [NUMBER] та належала [PERSON] відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,6800 га; - земельної ділянки, що розташована на території Баланівської сільської ради Бершадського району. кадастровий номер [NUMBER] та належала [PERSON] відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,6800 га; - майнового паю у пайовому фонді ТОВ "Агрофірма Баланівська" с. Баланівка в розмірі 1251 грн., що належав [PERSON] відповідно до майнового сертифікату серії [NUMBER] від 12.08.2002 року; - майнового паю у пайовому фонді ТОВ "Агрофірма Баланівська" с. Баланівка в розмірі 9144 грн., що належав [PERSON] відповідно до майнового сертифікату серії [NUMBER] від 02.08.2002 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] просила суд задовольнити позовні вимоги, оскільки інші спадкоємці на даний час не оформили право на вищеописане спадкове майно, а вона будучи спадкоємицею першої черги після смерті чоловіка має на нього право. Інших заяв та клопотань позивач суду не надала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак Баланівський сільський голова надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив справу розглядати без участі відповідача. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до рішення Тростянецького районного суду Вінницької області у цивільній справі №147/1040/13-ц від 07.03.2014 року (а.с.6-12), яке згідно відомостей, відображених у ЄДРСР, 07.04.2014 року набрало законної сили, суд, розглянувши цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про поділ спадкового майна, визнання права власності на майно в порядку спадкування та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення від права на спадкування, визнання права власності на майно в порядку спадкування, задовольнив позовні вимоги за первісним позовом та частково позовні вимоги за зустрічним позовом. Так вказаним рішенням за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка [PERSON], яка настала [INFO] року на 1/3 спадкового майна, що залишилось після смерті його матері [PERSON], яка настала [INFO] року та батька [PERSON], яка настала [INFO] року та складається з: - житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS], та складається з житлового будинку «А», загальною площею 72,0 кв.м, житловою площею 37,9 кв.м., сараю «В», веранди «а», літньої кухні «Б», погребу «Б-під», огорожі 1-2; - грошових коштів в сумі 1082 (одна тисяча вісімдесят дві) грн. 45 коп. по рахунку 1506 на ім'я [PERSON] в Бершадському ТВБВ Ощадбанку, на який нарахована компенсація [NUMBER] в сумі 3247 (три тисячі двісті сорок сім) грн. 36 коп.; - грошових коштів в сумі 569 (п'ятсот шістдесят дев'ять) грн. 59 коп. по рахунку 1621 на ім'я [PERSON] в Бершадському ТВБВ Ощадбанку, на який нарахована компенсація №91551-1621-00 в сумі 1708 (одна тисяча сімсот вісім) грн. 77 коп.; - земельної ділянки, що розташована на території Баланівської сільської ради Бершадського району, кадастровий номер [NUMBER] та належала [PERSON] відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,6800 га; - земельної ділянки, що розташована на території Баланівської сільської ради Бершадського району, кадастровий номер [NUMBER] та належала [PERSON] відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,6800 га; - майнового паю у пайовому фонді ТОВ «Агрофірма Баланівська» с. Баланівка, в розмірі 1 251 (одна тисяча двісті п'ятдесят одна) грн., що належав [PERSON] відповідно до майнового сертифікату серії [NUMBER] від 12.08.2002 року; - майнового паю у пайовому фонді ТОВ «Агрофірма Баланівська» с. Баланівка, в розмірі 9144 (дев'ять тисяч сто сорок чотири) грн., що належав [PERSON] відповідно до майнового сертифікату серії [NUMBER] від 02.08.2002 року. Ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст. 1223 ЦК). У відповідності до ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка б належала кожному з них у разі спадкування за законом. Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. Вже згаданим рішенням суду у справі №147/1040/13-ц від 07.03.2014 року встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON] та на час відкриття спадщини мала право на обов'язкову частку у спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК України. Відповідно до довідок до акту огляду МСЕК [PERSON] встановлена третя група інвалідності, що дає їй право на обов'язкову частку у спадщині як повнолітній непрацездатній дитині спадкодавця. Продовження нею трудової діяльності не позбавляє її на права на обов'язкову частку у спадщині. Крім того, у цьому ж рішенні встановлено, що обов'язкова частка [PERSON] буде дорівнювати 1/3Х1/2=1/6. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Ч. 3 ст. 61 цього ж кодексу визначає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, суд вважає, доведеною ту обставину, що [PERSON], будучи дочкою [PERSON], який помер [INFO] року та являючись інвалідом ІІІ групи має право на обов'язкову частку у спадковому майні, яке залишилось після його смерті та її частка становить 1/6. Аналогічні відомості вбачаються із матеріалів спадкової справи №13/2011, заведеної після смерті [PERSON] Крім того, із вказаної спадкової справи вбачається, що у встановлений законодавством термін із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO] року звернулись [PERSON], [PERSON] та [PERSON] При цьому, відсутні відомості про отримання спадкоємцями свідоцтв про право на спадщину. Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити і як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Разом з тим, частиною 1 статті 16 ЦК України визначено, що особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таке ж положення відображено у статті 3 ЦПК України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 4 статті 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч. 1 та 2 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Отже, саме на суд як на державний орган покладено обов'язок вирішення справи відповідно до закону, у зв'язку з чим суд має право й зобов'язаний визначити характер спірних правовідносин і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, а також встановити суб'єктний склад спору. Як вбачається з позовної заяви [PERSON] остання звернулася в суд із даним позовом до Баланівської сільської ради Бершадського району Вінницької області. За змістом статті 33 ЦПК України належними є сторони, які є суб'єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб'єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред'явленим позовом. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов'язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Якщо суд вважає, що відповідач визначений неправильно, суд може проінформувати позивача про можливість заміни, але якщо позивач відповідного клопотання не подає, суд повинен розглядати справу далі і відмовляти у позові. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.11, 13 Постанови від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення в цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч. ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду. В судовому засіданні суд довів до відома [PERSON] про наявність питання про необхідність залучення до участі у справі [PERSON], вимоги до якої позивачем не заявлено. Однак, позивач не скористалась своїм правом на залучення її до участі у справі, як належного відповідача. При цьому, позивачем не обґрунтовано належними та допустимими доказами в чому полягає порушення, невизнання чи оспорювання її прав Баланівською сільською радою. Територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини є відповідачами лише в справах за позовами спадкоємців про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за відсутності інших спадкоємців. За таких обставин, суд дійшов висновку що в задоволенні вимог до Баланівської сільської ради про визнання права власності на додаткову 1/6 частку в спадковому майні слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed