Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" (далі КПТМ) звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] , вказавши, що відповідачі по справі, які прописані за адресою: [ADDRESS] щомісяця Позивач поставляє теплову енергію, за що плата нараховується за тарифами встановленими рішенням Криворізької міської Ради. Відповідно з несплатою за отримані послуги позивач звернувся з заявою про видачу судового наказу, але на підставі ст. 105-1 ЦПК України , за заявою боржників, судовий наказ № 210/2998/14-ц від 30 травня 2014 року виданий Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення заборгованості в сумі 2225, 40 грн. на користь КПТМ « Криворіжтепломережа» було скасовано 29 січня 2015 року. Тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення існуючої заборгованості в позовному проваджені згідно до вимог ч.3 ст. 118 ЦПК України. Відповідач всупереч вимогам ст.ст. 67, 68,162 ЖК УРСР оплату за отриману теплову енергію не здійснює, внаслідок чого виникла заборгованість за період 01.10.2011 року по 01.08.2015 року в сумі 2412,20 грн. за централізоване опалення, тому Комунальне підприємство теплових мереж Криворіжтепломережа просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму боргу за теплову енергію, а також судовий збір. Представник позивача не був присутнім в судовому засіданні, до початку розгляду справи надав заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідачі до судового засідання не зявився. Про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином , про що свідчать отримання судових повісток 03.09.2015 року, даний факт підтверджується повідомленням про вручення судової повістки ( а.с.14,15 ) , а також повернення судової повістки з поштового відділення з відміткою "За закінченням строку зберігання" (а.с.23-28 ) , повторно в судове засідання не з'явилися , заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали , заперечень проти позову не надали , свого представника до суду не направили тому суд відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України розглянув справу за відсутності останнього Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законом України "Про теплопостачання", Законом України "Про житлово-комунальні послуги" та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630 (далі - Правила). Згідно з ч. 3 ст. 31 Закону України Про житлово-комунальні послуги, ст. 28, 30 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво. Під житлово-комунальними послугами розуміється результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») В силу ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. При цьому, згідно з ст. 1 цього ж закону споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За правилами ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, п.1 ч.3 ст.20 ЗУ Про житлово-комунальні послуги встановлено, що саме споживач зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені у встановлених законом чи договором розмірах. Така ж відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг із теплопостачання встановлена і у п. 23 Правил. Відсутність договору про на постачання комунальних послуг з споживачем, як то передбачено ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не звільняє останнього щодо обов'язкової оплати отриманих послуг відповідно до положень ст.ст. 11, 509 ЦК України. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Так, в силу ч.ч. 1,3 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. У судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є користувачами послуг , наймачем житла за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] на нього відрито особовий рахунок № [NUMBER] , даний факт підтверджується довідкою б/н яка завірена підписом економіста [PERSON] та печаткою юридичного відділу КПТМ «Криворіжтепломережа» (а.с.4). Відповідно до ст.67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 162 ЖК УРСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначається угодою сторін. Ухвалою суду від 29 січня 2015 року за заявою боржника [PERSON] , судовий наказ № 210/2998/14-ц від 30 травня 2014 року , виданий Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення заборгованості в сумі 2225,4 грн. на користь КПТМ « Криворіжтепломережа» , було скасовано (а.с.6 ). З матеріалів справи вбачається, що договорні відносини між сторонами у справі відсутні. У відповідності зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач в супереч вимог закону зобов'язань по оплаті комунальних послуг не виконував, в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість за період з жовтня 2011 року по серпень 2015 року у розмірі 2412, 20 гривень , що підтверджується розрахунком суми заборгованості який долучений до матеріалів справи (а.с.5)., яка підлягає стягненню у примусовому порядку. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідачів підлягають стягненню, витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved