Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

[PERSON] зернувся в суд з позовом до Розтоківської сільської ради Рахівського району Закарпатської області в особі виконавчого комітету, [PERSON], третя особа без самостійних вимог: Рахівська державна нотаріальна контора Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В обгрунтування позову зазначено, що після смерті, [INFO], матері позивача, [PERSON], про що виконавчим комітетом Розтоківської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області було складено відповідний запис акта про смерть за № 4 від 25 січня 2016 року, відкрилася спадщина на все спадкове майно, в тому числі, на нерухоме, яким являється житловий будинок [ADDRESS]. Дане нерухоме майно на час відкриття спадщини після смерті спадкодавця в цілій частині належало останній на праві приватної власності, однак, за свого життя спадкодавець реєстрацію права власності на дане домоволодіння не провела. Разом з тим, через відсутність належних правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок, позивач, як спадкоємець першої черги спадкоємців за законом, який у визначений законом спосіб прийняв спадщину, не має відповідної можливості оформити в установленому законодавством порядку своє право власності на дане спадкове майно. На час відкриття спадщини, а саме, на [INFO], заповітних розпоряджень з боку спадкодавця, [PERSON], не складалося. На час відкриття спадщини після смерті спадкодавця, [PERSON], спадкоємцями першої черги спадкоємців за законом являлися та являються її діти: - дочка, [PERSON], [INFO], мешканка (постійне місце проживання/перебування): [ADDRESS]; - син, [PERSON], [INFO], мешканець (постійне місце проживання/перебування): [ADDRESS]; Протягом строку, визначеного положеннями статті 1270 Кодексу, до нотаріальної контори за місцем розташування спадкового майна із заявою про прийняття спадщини звернувся лише спадкоємець, [PERSON], в результаті чого нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області відкрито спадкову справу № 192/2016 (номер у спадковому реєстрі: 59285705). Інший Спадкоємець першої черги спадкоємців за законом - [PERSON] заяви про прийняття спадщини після смерті своєї матері станом на 25 липня 2016 року до нотаріальної контори не подавала, на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем не проживала, оскільки, її постійне місце проживання/перебування: будинок [ADDRESS]. Таким чином, єдиним спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом всього спадкового майна, що належало покійній [PERSON], який прийняв спадщину після її відкриття, являється лише позивач, [PERSON], [INFO]. У зв'язку із наведеним, для оформлення в установленому законодавством порядку та з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в цілій частині на дане спадкове майно [PERSON] звернувся 23 серпня 2016 року до нотаріальної контори за місцем розташування нерухомого майна - Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області із відповідною заявою, однак, у видачі такого правовстановлюючого документу йому було відмовлено в зв'язку із відсутністю первинних документів, які б посвідчували право власності спадкодавця на дане нерухоме майно, та запропоновано вирішити дане питання в судовому порядку. У зв"язку з чим просив визнати за ним, [PERSON], [INFO], мешканцем [ADDRESS] право власності в цілій частині на житловий будинок [ADDRESS]. В свою чергу відповідач [PERSON] звернулася в суд із зустрічною позовною заявою до [PERSON], Розтоківської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, третя особа без самостійних вимог: Рахівська державна нотаріальна контора Закарпатської області про визнання права власності на житловий будинок внаслідок спадкування за законом, посилаючись на те, що з отриманого позову позивача встановлено, що нібито за законом він є єдиним спадкоємцем предмету спору внаслідок спадкування за законом. Проте відповідач [PERSON] є його рідною сестрою і має право на спадкування за законом, оскільки вона на момент смерті батьків постійно з ними прживала та була зареєстрована у спадковому будинку. У додатках до позовної заяви додані копія заяви [PERSON] від 20.07.2016 року, підписана [PERSON] З вказаної копії встановлено, що оригінал заяви про відкриття спадщини надійшов до Рахівської державної нотаріальної контори 26 липня 2016 року, та крім того справжність підпису заявника не посвідчена секретарем Розтоківської сільської ради із зазначенням дати і реєстрового номеру посвідчувального напису, відсутні підпис посадової особи, відбиток печатки сільської ради, а також не зазначено реєстрового номеру та дати вчинення посвідчувального напису. До копії заяви про прийняття спадщини не додано копії документів, що підтверджують факт пересилання вказаної заяви з додатками до нотаріальної заяви поштою. Крім того, [PERSON] померла в неділю [INFO]. Строк для прийняття спадщини закінчувався 24 липня 2016 року. 24 липня 2016 року була неділя - вихідний день, і з урахуванням положень ч.4 ст.254 ЦК України останнім днем для прийняття спадщини був понеділок 25 липня 2016 року . Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв"язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно. За таких обставин, з отриманих копій документів вбачається, що з урахуванням положень ч.1 ст. 1270 та ч.1 ст.1272 ЦК україни позивач пропустив строк для прийняття спадщини. Крім того, у додатках до позовної заяви наявна копія довідка Розтоківської сільської ради Рахівського району за №300 від 23.08.2016 року, згідно якої встановлено, що за даними погосподарської книги №07 під номером [ADDRESS] будинок належав померлій [PERSON], згідно погосподарської книги крім померлої зареєстрованих осіб немає. Однак, відповідач за первісним позовом [PERSON] [INFO] згідно даних паспорту з 2011.1983 року була зареєстрована за адресою [ADDRESS]. До того ж, згідно довідки Розтоківської сільської ради від 25 січня 2016 року №202 [PERSON] за власні кошти поховала свою маму [PERSON], яка померла [INFO], постійно проживала з своєю дочкою до дня свої смерті. Таким чином, [PERSON] фактично прийняла спадщину після своєї матері [PERSON], померлої [INFO], а позивач фактично пропустив строк для прийняття спадщини, а тому він вважається тиким, що не прийняв її. На підставі наведеного просить винести рішення, яким визнати за [PERSON], право власності внаслідок спадкування за законом на житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями і спорудами загальною площею 46,0 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м., розташованого в [ADDRESS]. В задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Ухвалою суду від 2 лютого 2017 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON], Розтоківської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, третя особа без самостійних вимог: Рахівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок внаслідок спадкування за законом, об'єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до Розтоківської сільської ради Рахівського району Закарпатської області в особі виконавчого комітету, [PERSON], третя особа без самостійних вимог: Рахівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимогим підтримав з підстав, наведених в позові. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] просить відмовити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали, вважають, що він будучи спадкоємцем прешої черги спадкування за законом після смерті матері [PERSON], спадщину не прийняв, заяву про прийняття спадщини подав за межами втановленого для цього строку. Просять відмовити в задоволенні позову. Зустрічні позовні вимоги підтримали з підстав неведених в позові та просять його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Розтоківської сільської ради Рахівського району Закарпатської області Шміляк Юлина Михайлівна в судовому засіданні даний спір залишає на розсуд суду. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи , в судове засідання не з"явився. Свідок [PERSON] в судовому засіданні ствердив, що з 2003 року проживає у с. Розтоки Рахівського району, знає всю сім"ю сторін. У хаті з нині покійними [PERSON] проживала їх внучка [PERSON]. [PERSON] там не проживала, а проживає у своєму будинку. На момент смерті [PERSON] не може сказати, хто проживав у будинку. Свідок [PERSON] по суті спору пояснила що, з самого дитинства проживала у будинку бабусі за номером [ADDRESS]. [PERSON] там не проживала а лише приходила у гості, постійно проживала та проживає у своєму будинку. Свідок [PERSON] пояснив, що в даний час він одружений з [PERSON] з серпня місяця 2015 року, до смерті бабусі проживали разом у блудинку [ADDRESS]. Свідок [PERSON] ствердила, що довідка за № 202 видана [PERSON] для пред"явлення у пенсійний фонд, для отримання недоотриманої пенсії. Також була видана довідка на допомогу при похованні. Відомості у довідку внесні на підставі слід [PERSON] Однак пізніше було встановлено, що у відповідності до запису в погосподарській книзі було встановлено, що зареєстровані також і інші особи. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до такого висновку. Згідно ст.ст.1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Встановлено, що позивач [PERSON] являється сином спадкодавця [PERSON], що зокрема стверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 3 грудня 1973 року та рішенням Рахівського районного суду №305/1487/16-ц від 28 листопада 2016 року про встановлення родинних відносин, а отже є, в силу ст. 1261 ЦК України спадкоємцем першої черги спадкування за законом. [INFO] померла [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №4 та виконкомом Розтоківської сільської ради Рахівського району Закарпатської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 16 серпня 2016 року. Після її смерті залишилося спадкове майно, яким є житловий будинок [ADDRESS]. Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в його користь. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. При цьому, належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставінаказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК таЗаконом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Судом встановлено, що нині померлими, громадянами [PERSON] та [PERSON] 1972 році збудовано житловий будинок [ADDRESS], підтвердженням чого є будівельний паспорт на забудову земельної ділянки в селі Розтоки, виданий у травні місяці 1970 року батькові позивача, [PERSON], інвентарна справа № 98, технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] із характеристикою будинку, господарських будівель та споруд, зведеним актом оцінки будівель та споруд, планом будівлі, експлікацією до плану будівлі, виготовлений 18 серпня 2016 року ФОП [PERSON], довідка виконавчого комітету Розтоківської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області № 300 від 23 серпня 2016 року про належність згідно записів у погосподарській книзі № 07 житлового будинку [ADDRESS] громадянці [PERSON] до дня її смерті, а отже його не можна розцінювати як об"єкт самочинного будівництва. З приводу зустрічних позовних вимог, судом встановлено, що позивач [PERSON] є дочкою нині померлої [PERSON], і так само спадкоємцем першої черги спадкування за законом в силу ст. 1261 ЦК України. Зустрічний позивач, мотивуючи свої вимоги, вказує на обставини пропуску первісним позивачем [PERSON] строку прийняття спадщини, визначеного положеннями ст. 1270 ЦК України. Як доводи цьому наводить, що спадщина на все спадкове майно відкрилася внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] - [INFO], копія заяви [PERSON] про прийняття спадщини від 20 липня 2016 року надійшла до Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області 26 липня 2017 року. Із зазначеної копії не вбачається, що справність підпису заявника була б посвідчена секретарем виконавчого комітету Розтоківської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області із зазначенням дати і реєстрового номеру посвідчувального напису, відсутній підпис посадової особи, відбиток печатки, а також не зазначено реєстрового номеру та дати вчинення посвідчувального напису. До зазначеної копії про прийняття спадщини не додано копії документів, що підтверджують факт пересилання вказаної заяви з додатками до нотаріальної контори поштою. Проте, аналізуючи матеріали справи, суд вважає таку правову позицію зустрічного позивача помилковою та не підтвердженою жодним доказом, з огляду на наступне. Згідно положень частини 1, 3, 5 статті 1268, частини 1 статті 1269, частини 1 статті 1270 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Поняття визначення та обчислення строків в цивільному законодавстві визначено положеннями Глави 18 Цивільного кодексу України. Так, відповідно до положень частини 1 статті 253, частини 5 статті 254, статті 255 цього Кодексу, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв'язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно. Судом встановлено, що позивач за первісним позовом, [PERSON], заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері подав до нотаріальної контори в порядку та в межах строку, визначених положеннями частини 2 статті 255, частини 1 статті 1270 Цивільного кодексу України, шляхом направлення такої заяви від 20 липня 2016 року до Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області через відділення поштового зв'язку міста Рахова, Закарпатської області разом з описом вкладення до цінного листа, зданого до установи поштового зв'язку 20 липня 2016 року, що підтверджується, зокрема описом вкладення до листа, в якому знаходилась заява про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті матері та копія паспорта громадянина України, з відбитком штампу дати здачі на пошту - 20 липня 2016 року. Разом з цим, зустрічний позивач [PERSON], доводячи фактичне прийняття спадщини після смерті матері, [PERSON], надає довідку Розтоківської сільської ради Рахівського району Закарпатської області від 25 січня 2016 року №202 про те, що вона дійсно за власні кошти поховала свою маму, яка померла [INFO], та [PERSON] постійно проживала з своєю дочкою до дня своєї смерті. Згідно приписів статті 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. В судовому засіданні, відповідачка за первісним позовом, [PERSON], підтвердила той факт, що вона на час смерті [PERSON] проживала на постійній основі в житловому будинку [ADDRESS], належному їй на праві приватної власності, хоча згідно паспортних даних ще прописана на даний час в спадковому будинку [ADDRESS]. За показами свідка [PERSON], факт постійного проживання [PERSON] з нині померлою матір"ю [PERSON] по день її смерті, викладений в довідці №202 від 25 січня 2016 року, заперечений, оскільки довідка видавалася нею, як секретарем Розтоківської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, на підставі слів самої [PERSON], та була призначена для пред"явлення до пенсійного фонду для отримання пенсії і допомоги на поховання. Тобто даний факт органом місцевого самоврядування не досліджувався. У зв'язку із наведеним не являється допустимим та належним доказом довідка виконавчого комітету Розтоківської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області №202 від 25 січня 2016 року, згідно якої зазначається, що громадянка [PERSON] постійно проживала разом зі своєю матір'ю на день смерті останньої. Так само, не береться судом до уваги посилання зустрічного позивача, як на факт прийняття спадщини, і здійснення поховання матері за власний рахунок, оскільки ст. 1268 ЦК України не визнається фактичне прийняттям спадщини, шляхом організації та проведення спадкоємцем поховання спадкодавця. Відповідно до положень частини 1 статті 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як убачається із матеріалів справи, зустрічний позивач [PERSON] на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем, [PERSON], не проживала, заяви про прийняття спадщини протягом строку, визначеного частиною 1 статті 1270 Цивільного кодексу України, до нотаріальної контори не подавала. Виходячи з наведених вище об'єктивних обставин, суд констатує той факт, що [PERSON] не набула правового статусу особи, яка прийняла спадщину, і відповідно в задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити. Поряд з цим, враховуючи, що первісний позивач по справі належить до спадкоємців за законом, спадщину прийняв, суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання відшкодування судових витрат позивачем [PERSON] не ставилось.

Outcome: approved