Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] , звернувся до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області із позовною заявою до структурного підрозділу «П`ятихатська колійна машинна станція» регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в якій просить поновити йому строк звернення до суду, визнати незаконним та скасувати наказ про припинення трудового договору (контракту) від 24.01.2018 року № 8/ос та поновити на роботі, на посаді монтера колії 2 розряду 5 цеху ремонтно-колійних робіт, стягнути на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 25.01.2018 року по 25.05.2018 року у розмірі 5949 грн. 44 коп. 13.06.2018 року на адресу суду надійшов відзив на позов від ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» та заперечення на поновлення строку звернення до суду, в яких вони просять в задоволені позову відмовити посилаючись, що позивач пропустив строк звернення до суду та не довів поважність пропуску строку (а.с.40-48). 24.07.2018 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] надішла відповідь на відзив в якому вона просить задовольнити позов (а.с.86-91) Позивач до суду не явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, направив до суду свого представника, яка позовні вимоги підтримали в повному обсязі, при цьому позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав. Представники відповідача в задоволені позову прохали відмовити, при цьому вказали на пропущення позивачем строків звернення до суду за захистом порушенного права. Вислухавши сторони, дослідвиши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії трудової книжки, копії військового квитка, 27.05.2016 року [PERSON] на підставі наказу військового комісара Дніпропетровського військового комісаріату призваний на строкову військову службу, та згідно копій контрактів 25.05.2017 року ним укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України з 25.05.2017 року по 25.11.2017 року, 25.11.2017 року укладено новий контракт на проходження військової служби з 25.11.2017 року по 25.05.2018 року, а 25.05.2018р. укладено новий контракт на проходження військової служби строком на 3 роки і 24.01.2018 року останній звільнений з посади монтера колії 2 розряду у зв`язку з вступом на військову службу. (а.с. 7-8,9-11,19-20, 21-22, 117-118) Згідно копії довідки штабу Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей № 15081 від 12.12.2017 року [PERSON] в період з 11.08.2017 року по 12.12.2017 року безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції (а.с.13). Згідно копії витягу з наказу війського комісара [INFO] № 9 від 27.05.2016 року [PERSON] присвоєно військове звання «солдат». (а.с.15). Згідно копії витягу з наказу командира ВЧ [NUMBER] № 122 від 27.05.2016 року [PERSON] призначений на посаду механік-радіотелефоніст радіостанції польового вузла зв`язку ВЧ [NUMBER] . (а.с.16). Згідно копії витягу з наказу начальника 2 спеціального відділу Військової служби правопорядку № 26-РС від 25.05.2017 року з [PERSON] укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на 6 місяців з 25.05.2017 року по 25.11.2017 року, що підтверджується і копією відповідного контракту. (а.с.17,19-20) Згідно копії витягу з наказу начальника 2 спеціального відділу Військової служби правопорядку № 60-РС від 25.11.2017 року з [PERSON] укладено новий контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на 6 місяців з 25.11.2017 року по 25.05.2018 року, що підтверджується і копією відповідного контракту. (а.с.18,21-22) Згідно копії контракту 25.05.2018 року з [PERSON] укладено новий контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на 3 роки. (а.с.117-118) Згідно копії наказу № 8/0с від 24.01.2018р. [PERSON] звільнений з 24.01.2018р. з посади монтера колії 2 розряду 5 цеху ремонтно колійних робіт структурного підрозділу « П`ятихатська колійна машинна станція» Регіональної флфї « Придніпровська залізниця» на підставі п.3 ст.36 КЗпП України в зв`язку з укладенням контракту про проходження військової служби у ЗС України від 25.11.2017р.. (а.с.24) Згідно копії довідки ВЧ [NUMBER] №204 від 13.05.2018 року та № 376 від 07.09.2018р., [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 27.05.2016 року по теперішній час. (а.с.23, 121) Згідно копії витягу з наказу № 37 від 16.02.2018 року [PERSON] вибув в основну щорічні відпустку за 2018 рік терміном на п`ять діб з 19.02.2018 року по 23.02.2018 року. (а.с.27) Згідно копії книги обліку руху трудових книжок, [PERSON] отримав трудову книжку 21.02.2018р., тобто в період перебування у відпустці. (а.с.49) Згідно клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду слідує, що [PERSON] пропустив строк звернення до суду, оскільки про звільнення йому стало відомо лише 21.02.2018 року під час коли він перебував у щорічній основній відпустці. (а.с.26). Згідно\~ст.233 КЗпП України\~працівник може звернутись з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення\~в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України наданих в п. 4\~постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року\~встановлені статтями\~228,\~223\~\~КЗпП України\~строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює\~\~або\~\~вважає\~\~неможливим\~\~поновити порушений строк. Передбачений\~ст.233 КЗпП України\~місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Розглядаючи трудові спори, суд з`ясовує і обговорює додержання і причини пропуску строку звернення до суду за вирішенням трудового спору. Якщо місячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Згідно ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Приймаючи до уваги, що [PERSON] звільнено 24.01.2018 року, про що йому стало відомо 21.02.2018 року, коли він перебував у основній щорічній відпустці, та у зв`язку з перебуванням на військовій службі зміг звернутися до суду лише 25.05.2018р., суд вважає що строк звернення до суду пропущено з поважних причин, а тому він підлягає поновленню. Відповідно до частини третьої статті 119 КЗпП України за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб-підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Із змісту вказаної вище норми трудового законодавства вбачається, що для вирішення питання про наявність прав на гарантій, передбачених нею, правове значення мають види військової служби, її підстави, терміни дії особливого періоду, початку та завершення мобілізації, демобілізації та наявності кризової ситуації, що загрожує національній безпеці. Визначення засад оборони України та підготовки держави до оборони, порядок та підстави призову на військову службу, умови її проходження, правове регулювання соціального і правового статусу військовослужбовців визначаються Законом України "Про оборону України", Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Законом України "Про військовий обов`язок та військову службу", Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", указами Президента України та іншими підзаконними актами. За змістом статті 3 Закону України "Про оборону України" підготовка держави до оборони в мирний час включає, зокрема, забезпечення Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та правоохоронних органів підготовленими кадрами, озброєнням, військовою та іншою технікою, продовольством, речовим майном, іншими матеріальними та фінансовими ресурсами; розвиток військово-технічного співробітництва з іншими державами з метою забезпечення Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та правоохоронних органів озброєнням, військовою технікою і майном, які не виробляються в Україні; підготовку національної економіки, території, органів державної влади, органів військового управління, органів місцевого самоврядування, а також населення до дій в особливий період. Відповідно до статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано. Демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію мирного часу (стаття 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"). Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Загальні умови укладення контракту на проходження військової служби визначені статтею 19 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Рішенням Ради національної безпеки та оборони України "Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України" від 01 березня 2014 року, яке введене в дію Указом Президента України N 189/2014 від 02 березня 2014 року, констатовано виникнення кризової ситуації, яка загрожує національній безпеці України та вимагає необхідності вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів громадян України, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості державних кордонів України, недопущення втручання в її внутрішні справи. Як слідує зі змісту частини третьої статті 119 КЗпП України поширення гарантій щодо збереження місця роботи законодавець не ставить у залежність від виду контракту, а тільки умову, що такі гарантії надаються особі у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, а саме: під час мобілізації, на особливий період. Рішень про повну демобілізацію усіх призваних під час мобілізації військовослужбовців та переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав. Відповідно до частин першої та другої статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Судом встановлено, що позивач уклав контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України після 02 березня 2014 року, тобто під час кризової ситуації, що загрожує національній безпеці України, і останній, як військовослужбовець, несе службу особливого характеру під час дії в державі особливого періоду, а тому користується пільгами, передбаченими ст. 39 ЗУ « Про військовий обов`язок і військову службу» та ч.3 ст.119 КЗпП України. Що кореспондується з позицію викладеною Верховним Судом 20.06.2018 року по справі № 323/1252/17, провадження 61-844св17. Із урахуванням положень частини другої статті 235 КЗпП України визнавши незаконним дії і рішення роботодавця по звільненню позивача, суд приходить до висновку щодо наявності підстав, для стягнення із відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Суд при розрахунку середнього заробітку керується\~статтею 27 Закону України «Про оплату праці»\~та п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, згідно з якими середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до розрахунку наданого позивачем, заробітна плата позивача становить: У квітня 2016 року у розмірі 1218 грн. 56 коп. робочих днів 21. Розмір середньої заробітної плати за один робочий день дорівнює (1218,56 / 21) = 71,68 грн. За період з 25.01.2018 року по 25.05.2018 року кількість робочих днів вимушеного прогулу становить 83 днів: Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу дорівнює: 71,68 грн. х 83 робочих днів = 5949,44 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову на відповідача. Згідно ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць та про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Outcome: approved