Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому, враховуючи зменшення позовних вимог (а. с. 43-44), просила поділити спільне сумісне майно подружжя та виділити їй на праві власності квартиру [ADDRESS], вартістю 405000 грн., а [PERSON] - двоповерховий цегляний гараж у кооперативі "Автомобіліст" за адресою: [ADDRESS], вартістю 270000 грн. та автомобіль марки "IVECO TURBO DAILLY A40.10", державний номерний знак [NUMBER], вартістю 135000 грн., всього - 405000 грн., посилаючись на те, що у період шлюбу ними набуто зазначене спірне майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя. Згоди щодо добровільного поділу цього майна між сторонами не досягнуто. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти виділення у власність позивачу квартири [ADDRESS]. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України відповідач має право визнати позов повністю або частково. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У ч. 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що з 03 червня 1996 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 0 8 серпня 2015 року шлюб між ними розірвано. Від цього шлюбу вони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У період шлюбу сторонами згідно із договором купівлі-продажу від 22 липня 2005 року було придбано квартиру [ADDRESS], загальною площею 37,2 м2, житловою площею 19,4 м2, вартістю 405000 грн., право власності на яку зареєстровано за відповідачем [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30 березня 2017 року. Також у період шлюбу ними набуто ще й інше майно, зокрема: двоповерховий цегляний гараж у кооперативі "Автомобіліст" за адресою: [ADDRESS], вартістю 270000 грн. та автомобіль марки "IVECO TURBO DAILLY A40.10", 1998 року випуску, шасі/кузов [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], вартістю 135000 грн., всього - 405000 грн., про що свідчить приватизаційне посвідчення на гараж та біржова угода купівлі-продажу автомобіля, якими користується відповідач. Зазначені обставини щодо придбання майна у період шлюбу та його вартості визнані сторонами, тому згідно із ч. 1 ст. 61 ЦПК України вони доказуванню не підлягають. За змістом положень ч. 1 ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 2 ст. 372 ЦК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Пленум Верхового Суду України в абз. 1 п. 24 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз'яснив, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи обсяг та узгодження вартості спільного сумісного майна подружжя, визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved