Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом з вимогами виселити [PERSON] з службового житлового приміщення за адресою:квартири [ADDRESS] . Зобов`язати [PERSON] звільнити службове житлове приміщення за адресою:квартири [ADDRESS] . Визнати ордер №0021 від 23.01.2009р. на жиле приміщення- службову однокімнатну квартиру [ADDRESS] ) в м. Вінниці житловою полощею 18, 37, кв. м. недійсним. Зобов"язати [PERSON] звільнити службове житлове приміщення за адресою [ADDRESS] . Позов мотивовано тим, що [PERSON] проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] на посаді головного інженера авіації Повітряних Сил - начальника управління головного інженера авіації, авіації Командування Повітряних Сил Збройних Сил України та наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 17.09.2012 № 771 звільнений з військової служби у запас за частиною 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за пунктом б» (за станом здоров`я), з правом носіння військової форми одягу. За час проходження служби громадянин [PERSON] , був забезпечений постійним житлом за рахунок Міністерства оборони України - трикімнатною квартирою жилою площею 41,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , яку приватизував у 2000 році. В подальшому, під час проходження служби у військовій частині [NUMBER] [PERSON] згідно ордеру на жиле приміщення № 0021 від 23.01.2009 надано службову однокімнатну квартиру [ADDRESS] жилою площею 18,37 кв.м, на сім`ю з двох осіб: [PERSON] та дружина - [PERSON] . Згідно довідки Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку МРІЯ-29» від 20.03.2017 № 31, [PERSON] з 03.06.2009 зареєстрований та проживає по теперішній час за адресою: [ADDRESS] . В подальшому за вказаною адресою 03.06.2009 зареєстровано його дружину [PERSON] , яка пізніше, 13.02.2012 була знята з реєстрації. Позивач вказує, що службове жиле приміщення надається під час виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби. Військовослужбовець, особа, звільнена з військової служби, та члени їх сімей зобов`язані у двомісячний строк звільнити займане ними службове жиле приміщення в разі одержання жилого приміщення для постійного проживання або вибуття для виконання службових обов`язків за кордон разом із членами сім`ї. Військовослужбовець та члени його сім`ї зобов`язані негайно звільнити займане ними службове житлове приміщення у разі одержання, придбання житла для постійного проживання або вибуття для виконання службових обов`язків кордон разом з членами сім`ї. Військовослужбовці знімаються з обліку в цьому населеному пункті в разі поліпшення житлових умов, унаслідок чого зникла потреба в наданні житла, подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік та в інших випадках, передбачених законодавством. Таким чином, після звільнення з військової служби громадянин [PERSON] припинив виконання обов`язків військової служби та відповідно до вимог ст.124 Житлового кодексу Української СРС, п.п. 1.3, 2.18, 3.1, 3.15 Інструкції та п.п. 1.4, 1.5, 2.18, 2.7, 3.12, 4.6 чинної на час видачі [PERSON] ордеру на службове жиле приміщення №0021 від 23.01.2009, а також розподілу відповідного службового житлового приміщення останньому, Інструкції про організацію забезпечення, зобов`язаний був у двохмісячний термін звільнити службове жиле приміщення за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради №104 від 19.01.2009р. вищевказана квартира перебуває на балансі КЕВ м. Вінниця та має статус службової. Вищевказане і стало підставою для звернення позивача до суду. Позивач в заяві від 12.12.2017р. уточнив позовні вимоги та просив суд виселити [PERSON] з службового житлового приміщення за адресою:квартири [ADDRESS] . Зобов`язати [PERSON] звільнити службове житлове приміщення за адресою: квартира [ADDRESS] . Представники позивачів в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти визнання позову заперечували в повному обсязі надавши письмові заперечення, з тих підстав, що вважають, що військовою прокуратурою Вінницької області не встановлено факти порушення законодавства чи бездіяльності, щодо захисту інтересів держави. Ордер на квартиру, з якою позивачі просять суд виселити відповідача ніким не оскаржувався і не визнаним недійсним. Відповідч в запереченнях вказав, що починаючи із серпня 2012р. зарахування [PERSON] на квартирний облік не скасоване і неоскаржене, крім того після звільнення із Збройних сил України відповідач не припинив трудових відносин із Міноборони України, на даний час він є працівником Збройних сил України. З 01.11.2012 і по цей час відповідач працює на посаді провідного наукового співробітник в Державному науково-дослідному інституті авіації (надалі - ДНДІА), який перебуває у сфері управління Міноборони України, що підтверджується довідкою ДНДІА від 05.10.2017 № 118. Відповідачем було подано доповнення до заперечення ( відзиву), в яких відповідач зазначив, що вважає, уточнені вимоги позову необґрунтованими, вказує, що на даний час відсутні будь-які правові підстави для виселення відповідача із службового житла, а також вказав на пропуск позивачем строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом. Позивачем - прокурором військової прокуратури Вінницького гарнізону подано відповідь на відзив, заперечення відповідача вважає необґрунтованими, вказав, що відповідно до п.п. 3, 7, 20, 21, 30 «Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03.08.2006, забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що [PERSON] проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] , м. Вінниця на посаді головного інженера авіації повітряних Сил - начальника управління головного інженера авіації Командування повітряних Сил Збройних Сил України. Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 17.09.2012 №771 [PERSON] був звільнений з військової служби у запас за частиною 6 статті 26 Закону країни "Про військовий обов`язок і військову службу" за пунктом «б» (за станом здоров`я), з правом носіння військової форми одягу, що підтверджується документами, наявними в матеріалах справи. ( а.с. 26-27) Суд бере до уваги, що за час проходження служби громадянин [PERSON] , був забезпечений постійним житлом за рахунок Міністерства оборони України - трикімнатною квартирою жилою площею 41,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , яку приватизував у 2000 році, що підтверджено даними з реєстру прав власності на нерухоме майно, крім того даний факт не заперечувався самим відповідачем. ( а.с. 38-39,50, ) В подальшому, під час проходження служби у військовій частині [NUMBER] [PERSON] згідно ордеру на жиле приміщення № 0021 від 23.01.2009 надано службову однокімнатну квартиру [ADDRESS] жилою площею 18,37 кв.м, на сім`ю з двох осіб: [PERSON] та дружина - [PERSON] , що підтверджується ордером від 23.01.2009р. №0021 ( а.с. 18) Згідно довідки Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку МРІЯ-29» від 20.03.2017 № 31, [PERSON] з...03.06.2009 зареєстрований та проживає по теперішній час за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 45) В подальшому за вказаною адресою 03.06.2009 зареєстровано його дружину [PERSON] , яка пізніше, 13.02.2012 була знята з реєстрації. Пунктом 3.1. Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 737 від 30.11.2011 (далі - Інструкція), визначено, що надання службових жилих приміщень військовослужбовцям та членам їх сімей здійснюється після здавання ними жилої площі, отриманої від Міністерства оборони України, яку вони займали за попереднім місцем служби (навчання), крім тимчасово окупованої території України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Службове жиле приміщення надається під час виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби. Також, пунктами 1.3, 2.18, 3.15 Інструкції, визначено, що забезпечення жилими приміщеннями здійснюється шляхом надання службових жилих приміщень військовослужбовцям та надання для постійного проживання один раз протягом всього часу проходження військової служби жилого приміщення новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, які перебувають на квартирному обліку за останнім місцем проходження військової служби. Військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з збліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі поліпшення житлових умов у випадках, передбачених законодавством, за місцем перебування на квартирному обліку, унаслідок чого зникла потреба в наданні жилого приміщення та отримання за рахунок житлових фондів Міністерства оборони України жилого приміщення для постійного проживання. Військовослужбовець, особа, звільнена з військової служби, та члени їх сімей зобов`язані у двомісячний строк звільнити займане ними службове жиле приміщення в разі одержання жилого приміщення для постійного проживання або вибуття для виконання службових обов`язків за кордон разом із членами сім`ї. КЕВ (КЕЧ) району зобов`язаний прийняти службове жиле приміщення за актом приймання-передавання, до якого додаються дефектний акт квартири та довідка про сплату квартирної плати та комунальних послуг за останніх три місяці. Аналогічні норми містилися в чинній на час видачі [PERSON] ордеру на службове жиле приміщення №0021 від 23.01.2009 та розподілу відповідного житлового приміщення останньому, Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністра оборони України №577 від 06.10.2006 (Інструкції про організацію забезпечення). Так, відповідно до п.п. 1.4, 1.5. 2.18, 2.7т 3.12, 4.6 Інструкції про організацію забезпечення визначено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року N 1865-ІУ (1865-15) "Про внесення змін до статгі 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку. Забезпечення за рахунок Міністерства оборони України військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту на будівництво (купівлю) житла у встановленому порядку. Надання житлових приміщень військовослужбовцям та членам їх сімей провадиться після здачі ними житлової площі, яку вони займали за попереднім місцем служби (навчання). Військовослужбовець та члени його сім`ї зобов`язані негайно звільнити займане ними службове житлове приміщення у разі одержання, придбання житла для постійного проживання або вибуття для виконання службових обов`язків кордон разом з членами сім`ї. Військовослужбовці знімаються з обліку в цьому населеному пункті в разі поліпшення житлових умов, унаслідок чого зникла потреба в наданні житла, подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік та в інших випадках, передбачених законодавством. Ордер на житлове приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку. Відповідно до ст.124 Житлового кодексу Української СРС робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Згідно п.п. 22, 23, 24, 34, 39 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP, затвердженого постановою Ради Міністрів Української PCP №37 від 04.02.1988 «Про службові жилі приміщення» визначено, що ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера. Ордер на службове жиле приміщення може бути визнаний недійсним стосовно до підстав і порядку, встановлених статтею 59 Житлового кодексу УРСР. Робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Виселення провадиться в судовому порядку. У разі визнання ордера на службове жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. У випадках визнання ордера на службове жиле приміщення недійсним з інших підстав, крім випадку, передбаченого абзацом першим цього пункту, громадяни, зазначені в ордері, підлягають виселенню з наданням іншого жилого приміщення або приміщення, яке вони раніше займали. Також статтею 118 Житлового кодексу Української СРС визначено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. ст. 125 ЖК України передбачено, що без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено: осіб, звільнених у зв`язку з ліквідацією підприємства, установи, організації або за скороченням чисельності чи штату працівників. Стаття 126 ЖК України визначає, що надаване громадянам у зв`язку з виселенням з службового жилого приміщення інше жиле приміщення має відповідати вимогам, передбаченим частиною другою статті 114 цього Кодексу. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. ст. 109 ЖК України передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. ст. 29 ЦК України, встановлено, що місцем проживання фізичної особи є приміщенні у відповідному населеному пункті, де фізична особа проживає постійно, переважно чи тимчасово. За місцем проживання проводиться реєстрація громадян, що є підставою для припущення про проживання особи в зазначеному будинку, квартирі. Згідно ч.1 ст.7 ЗУ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст.ст. 6, 9 Житлового кодексу Української СРС жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення. Порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється законодавством Союзу PCP, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української PCP. До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103 - 106 цього Кодексу Суд погоджується з доводами відповідача, щодо того, що після звільнення з військової служби громадянин [PERSON] припинив виконання обов`язків військової служби та відповідно до вимог ст.124 Житлового кодексу Української СРС, п.п. 1.3, 2.18, 3.1, 3.15 Інструкції та п.п. 1.4, 1.5, 2.18, 2.7, 3.12, 4.6 чинної па час видачі [PERSON] ордеру на службове жиле приміщення №0021 від 23.01.2009, а також розподілу відповідного службового житлового приміщення останньому, Інструкції про організацію забезпечення, зобов`язаний був у двохмісячний термін звільнити службове жиле приміщення за адресою: [ADDRESS] . Суд бере до уваги, що відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №104 від 19.01.2009 вищевказана квартира перебуває на балансі КЕВ м. Вінниця та має статус службової. Суд також бере до уваги, що на даний час відповідач без законних на те причин, займає службове жиле приміщення що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки, у двомісячний строк він не звільнив займане ним службове жиле приміщення, так як він вже був раніше забезпечений від Міністерства оборони України трикімнатною квартирою для постійного проживання, жилою площею 41,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , яку він приватизував у 2000 році, в місті де працює на даний час. Таким чином, відповідач після забезпечення за рахунок Міністерства оборони України постійним житлом, використав своє право один раз протягом усього часу проходження військової служби отримати житло для постійного проживання. Відповідно до п.п. 3, 7, 20, 21, 30 «Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03.08.2006, забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Стосовно пропуску позовної давності заявленої відповідачем суд вважає дані доводи необгрунтованими, оскільки як вказував сам відповідач він по даний час проживає та зареєстрований в квартирі, виселити з якої просять суд позивачі. Щодо вимоги про визнання недійсним ордеру на квартиру суд визнає поважною причину пропуску позивачами строку на звернння до суду оскільки у серпні 2012р. органи військової прокуратури було ліквідовано та створено лише у серпні 2014р. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині виселення [PERSON] з службового житлового приміщення за адресою квартири [ADDRESS] та зобов`язати [PERSON] звільнити службове житлове приміщення за адресою:квартири [ADDRESS] , знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі. Разом з тим вимога, щодо визнання ордеру на службову квартиру [ADDRESS] задоволенню не підлягає. оскільки позивачами не надано жодного доказу щодо недійсності виданого ордеру, оскільки ордер видався відповідно до дійсних, чинних даних із списків військовослужбовців, що потребували поліпшення житлових умов. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст 141 ЦПК України, та вважає стягнути з [PERSON] на користь військової прокуратури Центрального регіону України судові витрати в сумі 1600 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial