Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Предмет позовних вимог, стислий виклад позиції учасників справи ПрАТ «ВФ Україна» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) заборгованість за надані телекомунікаційні послуги в розмірі 20983,77 грн. В обґрунтування позову зазначено, що сторонами 04.05.2013 року укладений Договір про надання послуг мобільного зв`язку № [NUMBER] , номер телефону «[NUMBER]», тарифний пакет «Супер МТС без ПЗЗ 0-50» (далі - Договір). За період з 01.07.2018 року по 31.07.2018 року вартість отриманих відповідачем послуг склала 23345,23 грн. Так, перебуваючи за межами України, відповідач користувався послугою роумінг, а саме використовував мобільний інтернет обсягом 68,29 Мб у Польщі. Згідно п. 1.3. Умов користування, роумінг - послуга, яка забезпечує можливість Абонентові одного Оператора рухомого (мобільного) зв`язку отримувати послуги в мережі іншого оператора із збереженням початкової реєстрації в телекомунікаційній мережі свого Оператора. Вказані послуги підлягають оподаткуванню ПДВ у розмірі 20 % та збором до ПФ у розмірі 7,5 %. Нарахування плати за послуги міжнародного роумінгу відбувається згідно тарифів іноземних операторів, з урахуванням послуг позивача по забезпеченню роумінгу. Інформація надходить безпосередньо від оператора мобільного зв`язку (роумінг-партнера), в мережі якого обслуговувався абонент. Законодавством передбачено отримання послуги роумінг навіть не залишаючи кордон України. Відповідні дані у формі Довідкової інформації про надані послуги автоматично надані автоматизованою системою розрахунків за телекомунікаційні послуги FORIS OSS, яка згідно із Сертифікатом відповідності відповідає вимогам відповідного ДСТУ, за номером « [NUMBER] », що належить відповідачу. Вказані дані підтверджуються паперовою копією електронного документа «Звіт по історії балансу за заданий період». Відповідачу було направлено претензію від 23.11.2018 року, проте послуги не були сплачені. У зв`язку з наведеним позивач звернувся до суду з даним позовом. Відповідач надав відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначив, що під час перебування на території Польщі, використовував належний йому мобільний номер « [NUMBER] » виключно в режимі фото- та відеозйомки. Він не здійснював дзвінків та не користався послугами мобільного інтернету. Під час проходження паспортного контролю та в момент перетину кордону телефон був розряджений. Приблизно через 30 хвил. після перетину державного кордону України він підзарядив свій мобільний телефон та надіслав своїй матері повідомлення у мобільному додатку «WhatsApp» про те, що знаходиться на території України. Позивач надав відповідь на відзив, в якій наполягав на обґрунтованості позовних вимог. Зазначив, що відповідач у відзиві, посилаючись на те, що перетнув державний кордон України 08.07.2018 року не пізніше 04:08 год., не врахував, що інформація надана з урахуванням різниці в часі (+ 1 год. між Україною та Польщею). Основні процесуальні дії у справі Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18.11.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач та його представник у судове засідання 06.12.2021 року не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом виправлення судових повісток про виклик, які повернулись неврученими адресатам. Вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи за відсутності відповідача та його представника, судом було враховано таке. Про перебування вказаної справи в провадженні суду відповідачу було достовірно відомо ще в грудні 2019 року, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого копію ухвали суду від 18.11.2019 року та позовної заяви з додатками відповідач отримав 07.12.2019 року, а також фактом отримання судом 19.12.2019 року клопотання представника відповідача адвоката Букіна О.С. про відкладення розгляду даної справи на іншу дату. Вказане клопотання судом було задоволено, судове засідання, призначене на 20.12.2019 року, було відкладено на іншу дату. В подальшому представник відповідача ще тричі подавав клопотання про відкладення розгляду справи. Враховуючи клопотання представника відповідача, запровадження стану карантину, а також відсутність належного фінансування відправлення поштових відправлень, що унеможливлювало належний виклик відповідача та його представника в судове засідання, судовий розгляд справи неодноразово відкладався. Таким чином, на протязі майже 2 років ані відповідач, ані його представник в жодне із судових засідань не з`явились, будучи при цьому достовірно обізнаними про перебування в провадженні суду даної цивільної справи. В п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Однією з конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи (ст. 129 Конституції України, ст. 2 ЦПК України). Крім того, розумність строків розгляду справи є складовою права на справедливий суд, яке гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Враховуючи наведене, факт належного виклику відповідача та його представника в судове засідання 06.12.2021 року, а також необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для відкладення справи та можливості її вирішення в судовому засіданні 06.12.2021 року. Основі фактичні обставини та докази, на підставі яких вони встановлені 04.05.2013 року між позивачем (Оператором) та відповідачем (Абонентом) укладений Договір про надання послуг мобільного зв`язку № 295398930677/3395363748453, згідно п. 1.1. якого позивач надає відповідачу послуги рухомого (мобільного) зв`язку в межах України згідно відповідної ліцензії . Міжнародний телефонний зв`язок здійснюється з роумінг-партнерами Оператора (позивача). Згідно Договору обрано номер «[NUMBER]», тарифний пакет «Супер МТС без ПЗЗ 0-50». Вказаним Договором передбачений обов`язок відповідача своєчасно сплачувати рахунки за отримані послуги (п. 3.1). Згідно п. 6.3 Договору, у випадку користування послугою міжнародного роумінгу позивач залишає за собою право включати до поточного розрахункового періоду послуги, отримані у попередні розрахункові періоди, але не більше трьох розрахункових періодів. Відповідно до наданих позивачем рахунку за телекомунікаційні послуги за розрахунковий період з 01.07.2018 року по 31.07.2018 року, звіту з історії балансу за вказаний період, довідкової інформації про надані послуги, відповідачем 08.07.2018 року о 05:06:32 год. були отримано послуги міжнародного роумінгу, а саме мобільного інтернету (передачі даних у роумінгу обсягом 68,29 Мб). За вказані послуги відповідачу нараховано 16470,58 грн. без ПДВ та збору в пенсійний фонд, що складає 20999,99 грн. з урахуванням ПДВ та збору в пенсійний фонд. З урахуванням залишку на рахунку в розмірі 16,22 грн., розмір заборгованості складає 20983,77 грн. Застосовне законодавство За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК). Договір про надання послуг (далі - договір) - правочин, укладений між споживачем і оператором, провайдером, за яким оператор, провайдер зобов`язується на замовлення споживача надавати послуги, а споживач - їх оплачувати (якщо інше не передбачено договором) (п. 3 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 року № 295). Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК). Споживачі телекомунікаційних послуг зобов`язані дотримуватися Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджує Кабінет Міністрів України, зокрема виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги (п. 5 ч. 1 ст. 33 Закону України «Про телекомунікації», що діяв станом на час виникнення спірних правовідносин). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК). Якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК). Обсяг послуги з передачі даних, що тарифікується і надана протягом сеансу зв`язку, визначається від передачі чи отримання першого байта даних до передачі чи отримання останнього байта даних кінцевим обладнанням абонента (у тому числі службових даних) (п. 66 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 року № 295). Роумінг - послуга, яка забезпечує можливість абонентові одного оператора рухомого (мобільного) зв`язку отримувати послуги в мережі іншого оператора із збереженням початкової реєстрації абонента в телекомунікаційній мережі свого оператора (п. 3 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 року № 295). Оцінка суду Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеним факт надання отримання відповідачем послуг з передачі даних (мобільного інтернету) у міжнародному роумінгу та правомірність нарахування позивачем плати за вказані послуги в розмірі 20999,99 грн. з урахуванням ПДВ та збору в пенсійний фонд. Як вбачається з доводів позовної заяви та не заперечувалось відповідачем, останній зобов`язання щодо сплати отриманих послуг не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість в розмірі 20983,77 грн. (20999,99 грн. - 16,22 грн. (залишок власних коштів відповідача на рахунку на момент нарахування заборгованості)). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 20983,77 грн. Мотиви відхилення судом доказів та аргументів відповідача Щодо ненадання позивачем відповіді на звернення відповідача Позиція відповідача Відповідач двічі звертався до позивача з приводу отримання інформації щодо нарахування вказаної заборгованості та її перегляду. Позивач надіслав відповідачу рахунок, проте розгорнутої, повної та аргументованої відповіді не надав. Оцінка Суду Вказані обставини не відносяться до предмету доказування в даній цивільній справі, оскільки будь-яких зустрічних позовних вимог, пов`язаних з неналежним виконанням позивачем своїх зобов`язань з приводу надання відповідей на звернення відповідача, останнім не пред`являлось. Також суд враховує, що відповідач в межах розгляду даної справи не був позбавлений права заявити клопотання про витребування від позивача будь-яких доказів (інформації), що стосується підстав нарахування йому заборгованості, проте вказаним правом не скористався. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо необґрунтованості вказаних аргументів відповідача. Щодо скасування судового наказу Позиція відповідача Московським районним судом м. Харкова було винесено судовий наказ про стягнення вказаної вище заборгованості, проте вказаний наказ був скасований Фактичні обставини та докази, на підставі яких вони встановлені Згідно судового наказу Московського районного суду м. Харкова від 19.03.2019 року, виданого у цивільній справі № 643/3864/19, з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість у розмірі 20983,77 грн. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 06.05.2019 року, постановленою у цивільній справі № 643/3864/19, зазначений судовий наказ скасований. Застосовне законодавство У разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження (ч. 3 ст. 171 ЦПК). Оцінка суду Факт скасування судового наказу про стягнення зазначеної заборгованості не свідчить про безпідставність заявлених вимог, оскільки, як вбачається з ухвали суду від 06.05.2019 року, підставою для скасування наказу був факт подання відповідної заяви про його скасування та висновок суду щодо наявності спору про право. Крім того, імперативними положеннями ч. 3 ст. 171 ЦПК передбачено право заявника в разі скасування судового наказу звернутись з тими самими вимогами в порядку позовного провадження. Враховуючи наведене, позивач, звернувшись до суду з даним позовом, реалізував свої право, передбачене ч. 3 ст. 171 ЦПК. За таких обставин суд приходить до висновку щодо необґрунтованості вказаних аргументів відповідача. Щодо посилання в позовній заяві на інший номер телефону Позиція відповідача На першому аркуші позовної заяви міститься посилання на номер телефону « [NUMBER] », який не належить відповідачу. Фактичні обставини та докази, на підставі яких вони встановлені У першому абзаці позовної заяви позивач зазначає, що згідно Договору було надано номер телефону « [NUMBER] ». В абзаці другому другого аркушу позовної заяви, передостанньому абзаці другого аркушу позовної заяви, позивачем зазначено інший номер телефону, а саме « [NUMBER] ». В Договорі, укладеному між сторонами, зазначений номер телефону « [NUMBER] ». В інших наданих позивачем доказах також зазначений номер телефону « [NUMBER] ». Оцінка суду Виходячи з положень ЦПК України, суд не пов`язаний доводами позовної заяви, а, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, зобов`язаний на підставі наданих сторонами доказів самостійно встановити фактичні обставини справи та норми права, які регулюють спірні правовідносини. За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеним, що згідно Договору відповідачу було надано номер мобільного зв`язку « [NUMBER] », за яким позивачем було нараховано вказану вище заборгованість. Наявність описки в частині зазначення вказаного номеру у першому абзаці позовної заяви, не впливає на висновки суду щодо доведеності вказаної вище обставини. Крім того, суд враховує, що в подальшому в тексті позовної заяви позивачем двічі зазначений правильний номер телефону відповідача, а саме « [NUMBER] ». За таких обставин відмова в позові виключно з підстав наявності однієї описки в одній цифрі телефонного номеру в позовній заяві, була би проявом надмірного формалізму та суперечила би завданням справедливості цивільного судочинства, які превалюють над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо необґрунтованості вказаних аргументів відповідача. Щодо безпідставного надання відповідачу послуг міжнародного роумінгу Позиція відповідача Користування послугами міжнародного роумінгу можливе виключно у разі замовлення вказаних послуг, а він послугу міжнародного роумінгу не замовляв та жодних дій, спрямованих на активацію зазначеної послуги, не вживав. Фактичні обставини та докази, на підставі яких вони встановлені Як вбачається із вступної частини Договору, в ньому перелічено низку послуг, при цьому навпроти найменування послуг «Мобільний інтернет», «СмС» та «Міжнародний роумінг» стоїть позначка у вигляді букви «V». Навпроти інших послуг, розташованих у цій же частині Договору, а саме «Прямий номер», «Міжнародна лінія», «Детальний рахунок друк», «Детальний рахунок в ел вигляді» - вказана вище позначка «V» відсутня. Текст Договору виконаний друкованим способом, проте окремі його частини виконані шляхом заповнення рукописним текстом вільного місця у певних пунктах Договору. Застосовне законодавство Цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин. Звичай може бути зафіксований у відповідному документі. Звичай, що суперечить договору або актам цивільного законодавства, у цивільних відносинах не застосовується (ст. 7 ЦК). Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права) (ч. 9 ст. 10 ЦПК). Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами (ст. 639 ЦК). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК). Споживачі під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг мають право на вибір виду та кількості телекомунікаційних послуг (п. 5 ч. 1 ст. 32 Закону України Закону України «Про телекомунікації», що діяв станом на час виникнення спірних правовідносин; п.п. 5 п. 35 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 року № 295). Згода споживача - волевиявлення, виражене споживачем у будь-який спосіб, у тому числі вчинення ним дій, які можуть бути зафіксовані обладнанням оператора, провайдера (голосове, текстове повідомлення, використання сигналів тонового набору тощо) (п. 3 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 року № 295). Оцінка суду Суд вважає, що визначення конкретних послуг, які бажав отримати відповідач згідно Договору, шляхом проставляння в типовому (шаблонному) Договорі позначки у вигляді букви «V» після тих чи інших послуг, що пропонуються позивачем своїм клієнтам, відповідає усталеним звичаям ділового обороту та свідчить про волевиявлення сторін включити до умов Договору пункти (послуги), які відмічені позначкою у вигляді букви «V». Суд також враховує, що шляхом виконання рукописних записів заповнені не тільки вказані вище пункти Договору, а й інші, зокрема адреси відповідача. Наведене свідчить, що текст Договору за погодженням сторін зафіксований не тільки шляхом його викладення друкарським способом, а й шляхом внесення відповідних рукописних даних. Враховуючи, що навпроти найменування послуги «Міжнародний роумінг» проставлена позначка у вигляді букви «V», суд вважає доведеним, що умовами укладеного між сторонами Договору було передбачено надання відповідачу в тому числі послуги міжнародного роумінгу. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо необґрунтованості вказаних аргументів відповідача. Щодо фотокопії скріншотів, наданих відповідачем Позиція відповідача Відповідач з 30.06.2018 року по 07.07.2018 року перебував на території Польщі, а у ніч з 07.07.2018 року на 08.07.2018 року разом із товаришами повертався в Україну. Приблизно о 03:30 год. 08.07.2018 року відповідач перетнув державний кордон України та повернувся в Україну. Під час перебування на території Польщі відповідач використовував належний йому мобільний номер « [NUMBER] » виключно в режимі фото- та відеозйомки. Він не здійснював дзвінків та не користався послугами мобільного інтернету. Під час проходження паспортного контролю та в момент перетину державного кордону телефон був розряджений. Приблизно через 30 хвил. після перетину державного кордону України відповідач підзарядив свій мобільний телефон та надіслав своїй матері повідомлення у мобільному додатку «WhatsApp» про те, що знаходиться на території України. Вказані обставини підтверджуються листуванням у мобільному додатку «WhatsApp» між відповідачем та його матір`ю, а також листуванням у мобільному додатку «Viber» між товаришем відповідача та його матір`ю. Таким чином, відповідач перетнув державний кордон України 08.07.2018 року та не пізніше 04:08 год. вже перебував на території України. Перебуваючи на території України, відповідач фізично не мав можливості користуватись роумінгом у Польщі. Фактичні обставини та докази, на підставі яких вони встановлені Суду надано 2 аркуші з фотокопіями текстових повідомлень, візуально схожі на скріншоти екрану електронного пристрою. На першій фотокопії зображена дата «8 червня 2018 р.», після якої в тому числі міститься речення «Ми тільки митницю пройшли, перша зупинка» з відміткою «04:08» та «Мене знову заблокували МТС нарахували якийсь роумінг на 21 тис грн» з відміткою «07:23». На другій фотокопії зображена дата «8 червня 2018 р.», після якої в тому числі міститься речення «Ми кордон переїхали» з відміткою «4:06». Застосовне законодавство Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст. 12 ЦПК). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК). Оцінка суду Надані суду фотокопії візуально схожі на скріншоти екрану з даними щодо листування у сервісі обміну повідомленнями в мережі інтернет (месенджері). Проте зазначені фотокопій не містять будь-яких даних, які б дозволили суду ідентифікувати осіб, які здійснювали листування, а також номери їх мобільних телефонів, з яких велось листування (якщо припустити, що вказане листування відбувалось з телефонів, а не інших приладів, які також дозволяють надсилати текстові повідомлення через мережу інтернет (стаціонарний комп`ютер тощо)). Найменування абонентів, які зазначені як « [PERSON] » та « [PERSON] », позбавляє суд можливості достовірно встановити їх особи. Враховуючи наведене, суд констатує, що буд-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що текстові повідомлення, які зображені на наданих суду копіях ймовірних скріншотів, були відправлені саме відповідачем та його товаришем, суду не надано. За таких обставин суд не може визнати надані відповідачем фотокопії у кількості 2 аркушів доказом того, що він відправляв текстові повідомлення, та, відповідно, користувався послугами інтернет на своєму телефоні у певний час доби, зокрема після того, як перетнув державний кордон України. Також суд вважає за необхідне зауважити, що належним та допустимим доказом факту перетину відповідачем державного кордону України в певну дату та час можуть бути не дані листування в месенджерах, зокрема повідомлення щодо перетину кордону або проходження митного пункту, а об`єктивні дані, зафіксовані органами прикордонної служби тощо. Проте всупереч вимог 12, 13, 81 ЦПК вказані дані відповідачем суду не надані, клопотання про їх витребування суду не заявлено. Надана суду копія паспорту громадянина України для виїзду за кордон, виданого на ім`я відповідача, містить лише дату проставлення відповідних віз, проте дані щодо часу їх проставлення відсутні. Крім того, суд враховує, що зони покриття національних та іноземних операторів мобільного зв`язку (операторів електронних комунікацій) не співпадають з географічними кордонами держав і обумовлюються потужністю базових станції та іншими чинниками. За таких обставин перебування абонента мобільного зв`язку на прикордонній території України не виключає можливість під`єднання його пристрою (мобільного телефону) до мережі іноземного оператора мобільного зв`язку, зокрема в разі, якщо сигнал базової станції іноземного оператора мобільного зв`язку є потужнішим, ніж сигнал базової станції національного оператору мобільного зв`язку. Також суд враховує, що відповідач у відзиві визнав ту обставину, що вранці 08.07.2018 року дійсно повертався з Польщі в Україну та перетинав державний кордон між вказаними державами. Послуги міжнародного роумінгу відповідачу нараховані у зв`язку з їх отриманням 08.07.2018 року від оператора мобільного зв`язку Польщі, тобто саме тієї держави, на території якої відповідач перебував вранці 08.07.2018 року. Враховуючи наведене, суд відхиляє вказані вище аргументи відповідача та надані ним докази. Щодо наявності обставин випадку або непереробної сили Позиція відповідача Відповідач не мав жодного наміру порушувати або ухилятись від виконання зобов`язань, прийнятих згідно Договору, регулярно та своєчасно сплачував послуги позивача. Наведені відповідачем докази та обставини справи є достатньою підставою вважати, що 08.07.2018 року о 05:06:32 год. мав місце випадок у розумінні приписів ст. 617 ЦПК. Застосовне законодавство Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (ч. 1 ст. 617 ЦК). Оцінка суду Попереднє добросовісне виконання відповідачем зобов`язань за Договором, яке за його доводами мало місце, не може бути визнано судом належним та допустимим доказом на підтвердження відсутності у нього обов`язку щодо сплати вказаної вище заборгованості. Також суд враховує, що відповідач не був позбавлений можливості, проявивши розумну обачливість, перед користуванням послугою з передачі даних, перевірити дані щодо оператора мобільного зв`язку (національний чи іноземний), до мережі якого він в даний час підключений, тобто перевірити, чи перебуває його мобільний телефон у міжнародному роумінгу або підключений до національного оператора мобільного зв`язку. З урахуванням наведеного та обставин даної справи, суд не може визнати обґрунтованими доводи відповідача щодо наявності випадку або непереборної сили, з якими закон повязує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання щодо оплати отриманих послуг з передачі даних в міжнародному роумінгу. Щодо інших аргументів відповідача Аргументи відповідача відносно того, що він припускає збій у роботі програм технічних засобів позивача та/або його польського партнера, суд відхиляє, оскільки згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Аргументи відповідача відносно того, що позивач не надав розшифровку трафіку із зазначенням веб-сайтів, доступ до яких отримував відповідач, виду послуг, часу початку та закінчення кожного сеансу зв`язку, його тривалості, не вказав назву роумінг-партнеру, не надав підтвердження обсягу наданих послуг, вартості кожного сеансу зв`язку, виконаних роумінг-партнером, не надав актів прийому-передачі виконаних послуг, оформлених між позивачем та роумінг-партнером з приводу наданих відповідачу послуг, оригінали первинних банківських документів, які підтверджують оплату позивачем послуг роумінг-партнеру за надані відповідачу телекомунікаційні послуги, не надав доказів того, що технічні засоби виміру тривалості сеансу зв`язку та його обсягу, що належать позивачеві, співпадають за своїми технічними характеристиками з технічними засобами виміру тривалості зв`язку та його обсягу, що належать його роумінг-партнеру, суд відхиляє, оскільки надання доказів є правом, а не обов`язком учасників справи. Надані позивачем докази в їх сукупності суд вважає достатніми для висновку щодо доведеності пред`явлених позовних вимог. Також суд констатує, що відповідач не був позбавлений права заявити суду клопотання про витребування вказаних вище доказів, якщо вважав, що зазначені докази мають значення для обстоювання його правової позиції у справі. Крім того, суд звертає увагу, що згідно ст. 24 Закону України «Про телекомунікації», що діяв на час виникнення спірних правовідносин, умовами застосування технічних засобів телекомунікацій є їх відповідність технічним вимогам та/або технічним регламентам. Технічні засоби телекомунікацій повинні мати виданий у встановленому законодавством порядку документ про відповідність вимогам технічних вимог та/або інших нормативно-правових актів у сфері телекомунікацій. Підтвердження відповідності технічних засобів телекомунікацій здійснюється згідно із Законом України "Про технічні регламенти та оцінку відповідності". Контроль за дотриманням умов застосування технічних засобів у телекомунікаційних мережах загального користування забезпечує національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації. Відповідно до ст. 25 вказаного Закону, стандартизація у сфері телекомунікацій здійснюється відповідно до Закону України "Про стандартизацію" з урахуванням вимог рекомендацій Міжнародного союзу електрозв`язку. Положеннями ст. 26 зазначеного Закону передбачено, що метрологічне забезпечення у сфері телекомунікацій здійснюється ЦОВЗ з метою забезпечення єдності і необхідної точності вимірювань відповідно до Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність". Вимоги метрологічного забезпечення у сфері телекомунікацій є обов`язковими для виконання операторами, провайдерами телекомунікацій, виробниками технічних засобів телекомунікацій, іншими установами та організаціями, які проводять випробування технічних засобів телекомунікацій. Закон України «Про телекомунікації» також визначив органи, що здійснювали державне управлення та державне регулювання у сфері телекомунікації. Таким чином, законодавством України передбачено вимоги щодо відповідності технічних засобів комунікації технічним регламентам та стандартам, в тому числі у сфері забезпечення єдності і необхідної точності вимірювань. Відносини позивача з його контрагентами, в тому числі проведення або непроведення розрахунків з роумінг-партнерами, не відносяться до предмету доказування в даній цивільній справі та не спростовують висновків суду щодо наявності підстав для стягнення заборгованості за фактично спожиті відповідачем телекомунікаційні послуги. Враховуючи наведене, суд відхиляє вказані вище доводи і аргументи відповідача. Розподіл судових витрат. Позивачем під час пред`явлення позову був сплачений судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Оскільки позов задоволено в повному обсязі, суд у відповідності до ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір у вказаному вище розмірі.

Outcome: approved