Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради в особі служби у справах дітей звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в обґрунтування якого зазначив наступне. Малолітній [PERSON] , матір`ю якого є відповідачка по справі, перебуває на обліку служби у справах дітей міськвиконкому, як такий, що опинився у складних життєвих обставинах, з лютого 2020 року, у зв`язку з ухиленням матері від належного виконання батьківських обов`язків щодо сина. Батько дитини, [PERSON] , записаний відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. За час проживання на території Новоукраїнської міської ради, [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони як особа, яка систематично вживає алкогольні напої як з рідними, так і зі сторонніми особами в присутності дитини, веде аморальний спосіб життя. Перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, мати поводить себе агресивно, сперечається, схильна до бійки. У зв`язку з систематичним вживанням спиртних напоїв, [PERSON] неодноразово рекомендувалося працівниками служби у справах дітей та центру соціальних служб звернутися до лікаря-нарколога, для отримання відповідної медичної допомоги, але указана мати щоразу від звернення до фахівця відмовлялася, стверджуючи, що алкогольної залежності не має. За інформацією Новоукраїнського міського центру соціальних служб, [PERSON] чотири рази видавалися такі направлення, однак, указана особа такі рекомендації повністю ігнорувала. Лише після вилучення дитини із сім`ї та подальшого його влаштування до закладу для дітей, [PERSON] звернулася до лікаря-нарколога, проте відповідний курс лікування так і не пройшла. [PERSON] власного житла не має, ніде не працює і не працювала, умови для проживання та всебічного розвитку дитини не створила. Отримує державну соціальну допомогу на утримання дитини, яку витрачала на власні потреби. Лише під контролем працівників служби та центру соціальних служб, упродовж декількох місяців, вдавалося придбавати необхідні для малолітнього речі, продукти харчування та паливо для опалення. Під час перевірок не завжди була наявна приготовлена їжа. Дитина часто мала неохайний, брудний зовнішній вигляд, завжди була напіводягнена. Малолітній [PERSON] мав із верхнього одягу лише ті речі, які були надані працівниками центру соціальних служб [PERSON] в якості матеріальної допомоги. Відомі непоодинокі випадки залишення указаною матір`ю дитини на неповнолітню племінницю на тривалий час. У жовтні 2020 року, у зв`язку з неналежним температурним режимом у житлі, малолітнього [PERSON] було вилучено із сім`ї та влаштовано до лікарні. Однак, [PERSON] без дозволу служби у справах дітей забрала малолітнього з лікарні та переховувалася з дитиною певний час, поки не полагодила пічне опалення. [PERSON] у шлюбі не перебувала та не мала співмешканця, однак, майже щовечора за місцем проживання указаної матері збиралися сторонні чоловіки, які розпивали спиртні напої разом з [PERSON] , часто влаштовували між собою сварки та бійки. Під час однієї з таких бійок тілесні ушкодження обличчя отримав і малолітній [PERSON] . При цьому мати дитини, [PERSON] , відмовилася від госпіталізації сина до лікарні, ставлячи під загрозу здоров`я дитини, навіть, знехтувала пропозицією сестри [PERSON] убезпечити малолітнього, залишившись ночувати у неї, а повернулася з сином назад до свого помешкання, де продовжувала розпивати спиртні напої. Після з`ясування усіх обставин отримання малолітнім [PERSON] тілесних ушкоджень, а також, враховуючи факт зловживання [PERSON] спиртними напоями, 01.03.2021 року службою у справах дітей міськвиконкому указану дитину вилучено з сім`ї та поміщено до дитячого відділення місцевої лікарні для медичного обстеження та можливого лікування. Під час влаштування до лікарняного закладу малолітній [PERSON] був досить виснажений, голодний і занедбаний, мав неохайний зовнішній вигляд та тілесні ушкодження на обличчі. З моменту відібрання малолітнього до теперішнього часу, [PERSON] так і не створила умови для повернення малолітнього. На засідання міської комісії з питань захисту прав дитини з`явилася, але поводила себе зухвало, не надала жодного підтверджуючого документу про те, що належним чином виконує свої батьківські обов`язки, у зв`язку з чим членами комісії прийнято рішення про звернення до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини, [PERSON] та підготовку відповідного висновку. Ухвалою від 25.05.2021 року по справі відкрито провадження та визначено про розгляд справи у загальному позовному провадженні, призначено підготовче провадження. Ухвалою суду від 15.09.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подано заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримуть в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином в порядку п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, про що свідчить поштовий конверт, який повернувся на адресу суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою". Причину своєї неявки не повідомила, відзив на позов не подала. Крім того, відповідачка повідомлялася шляхом розміщення оголошення про виклик відповідача на веб-сайті «Судова влада» від 21.10.2021 року в судове засідання на 14.12.2021 року. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін за наявними матеріалами справи. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані сторонами докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 03.03.2021 року, вбачається, що матір`ю [PERSON] , який народився [INFO] є відповідач по справі [PERSON] , відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, тобто зі слів матері (а.с.6,7). Відповідно до наказу Служби у справах дітей Новоукраїнської міської ради № 10 від 10.02.2021 року [PERSON] , взятий на облік, як дитина яка опинилась у складних життєвих обставинах (а.с.9). Згідно листа від 15.03.2021 року за 02-10/135, вбачається, що сім`я [PERSON] , яка має на утриманні сина [PERSON] , перебуває на обіку Новоукраїнського міського центру соціальних служб, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах з 04.02.2020 року у зв`язку з систематичним зловживанням матір`ю спиртними напоями, неналежними умовами проживання дитини та ухилення маітір`ю від батьківських обов`язків (а.с.18). Згідно характеристики виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради від 02.04.2021 року, [PERSON] за час проживання на території Новоукраїнської міської ради зарекомендувала себе негативно, є матір`ю двох дітей, мати безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків, не піклується про дітей, власного житла не має, ніде не працювала та не працює, зловживає спиртними напоями, систематично у вечірній та нічний час збирається зі сторонніми особами з метою розпивання спиртних напоїв, в 2018 році була позбавлена батьківських прав відносно трьох малолітніх дітей (а.с.25). Постановами Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 13.01.2021 року та 19.02.2021 року [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 1 ст.184 та ч.2 ст.184 КУпАП, відповідно, за невиконання нею своїх батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] (а.с.29,30). Згідно актів обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] , яка проживає разом з сином [PERSON] та сестрою [PERSON] та її дочкою [PERSON] , по [ADDRESS] , від 29.10.2020 року за №213, від 11.01.2021 року за №11, від 22.01.2021 року за №17, від 23.01.2021 року за №19, від 28.01.2021 року за №32, від 27.02.2021 року за №98, вбачається, що умови проживання незадовільні, у більшості відвідувань, в будинку було брудно, на підлозі сміття, розкидані речі, неприємний запах, продукти харчування в недостатній кількості, засобів гігієни обмаль. [PERSON] зловживає алкогольними напоями (а.с.19,20,21,22,23,24). Згідно довідки за №652 від 10.03.2021 року, [PERSON] перебуває на «Д»-обліку в лікаря-нарколога, їй призначено лікування (а.с.31). Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 08.05.2018 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та стягнуто аліменти з відповідача на користь органу опіки та піклування Новоукраїнської районної державної адміністрації в особі служби у справах дітей райдержадміністрації, шляхом внесення на особовий рахунок дітей, в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу) (а.с.32-34). Питання доцільності або недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до її дитини [PERSON] , розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради 0903.2021 року. За підсумками засідання, враховуючи наявні документи, а також той факт, що [PERSON] не усунула причини, які перешкоджали належному вихованню та утриманню дитини, намірів змінити ситуацію немає, комісія дійшла висновку: про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.37). Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Згідно вимог статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позбавлення батьків батьківських прав не припиняє їхнього аліментного обов`язку щодо дитини. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК ( 2947-14 ). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. [PERSON] перебуває та виховується в КНП "Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради" з 04.03.2021 року, знаходиться на повному державному утриманні. За час перебування [PERSON] у закладі, батьки дитини, інші рідні чи близькі родичі хлопчика не відвідували та не цікавилися ним, жодних запитів не надходило, що підтверджується актом про невідвідування дитини батьками та рідними від 14.12.2021 року. Таким чином, після повно, всебічно та об`єктивно встановлених обставин справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає необхідним позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітнього [PERSON] , яка не забезпечує належних умов розвитку та виховання дитини, не займається вихованням, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не піклується про здоров`я дитини, фізичний та моральний розвиток, зловживає спиртними напоями, в тому числі в присутності дитини, не працює та ніде не працювала, не створила належних умов проживання дитини, що свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню, розвитку та утриманню дитини, що і є підставою для позбавлення її батьківських прав. При цьому, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки, на думку суду, він складений з урахуванням усіх конкретних обставин справи та не суперечить інтересам дитини. У зв`язку з викладеним, суд вважає необхідним позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , оскільки відповідачка ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини. Суд роз`яснює, що згідно ч.1 ст.166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Суд також роз`яснює, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав (ч.1 ст.169 СК України), якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом". Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] суд виходить з наступного. Частиною 3 ст. 166 СК України встановлено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Пунктами 1-3 ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу, охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можу бути стягнуті з них на загальних підставах. Відповідно до ч.5 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи те, що позбавлена батьківських прав особа не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, а також те, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, суд не вбачає підстав для звільнення відповідача від обов`язку щодо утримання сина [PERSON] , а тому вважає за необхідне вирішити питання щодо стягнення аліментів на особовий рахунок дитини з відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини від всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, оскільки з відповідачки вже стягнуто аліменти за рішенням суду від 08.05.2018 року в розмірі 1/2 частини від всіх видів її заробітку (доходів) на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а загальний розмір стягнених аліментів не може перевищувати Ѕ частину доходів відповідача. Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При поданні позову позивач не сплатив судовий збір, у зв`язку з тим, що звільнений від сплати судового збору, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтований, а тому відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за кожну позовну вимогу в розмірі 1816 грн. (908+908= 1816) грн.

Outcome: partial