Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ТзОВ «Автотехнікс Україна» про захист прав споживача та стягнення коштів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26 квітня 2017 року між ним та відповідачем укладено договір №170698 фінансового лізингу з додатками. З метою придбання автомобіля він прибув до м. Павлоград Дніпропетровської області, де менеджер відповідача йому повідомив, що необхідно внести передоплату і автомобіль через три дні буде безкоштовно доставлений за його адресою проживання. Вказує, що він сплатив через відділення банку кошти в розмірі 80000 грн., та повернувшись до офісу відповідача, підписав договір. Однак, в обумовлений час автомобіль йому не доставили, а телефони, за якими він зв'язувався з представниками відповідача перестали відповідати. 03 травня 2017 року він направив на адресу ТзОВ «Автотехнікс Україна» заяву про розірвання договору з вимогою про повернення сплачених коштів. У відповідь на вказану заяву відповідач повідомив, що договір між ними розірвано, однак кошти в розмірі 79310 грн. поверненню не підлягають з огляду на п. 12.1 ст. 12 договору, поверненню підлягає лише сума в розмірі 690 грн. Вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що обмежують його права споживача. Зазначає, що договір №170698 фінансового лізингу між ним та відповідачем укладено в м. Павлоград Дніпропетровської області, хоча юридичною адресою ТзОВ «Автотехнікс Україна» значиться за адресою: м. Київ, вул. Німанська, 10, літера А, офіс 29. Така ж адреса значиться як місцезнаходження відповідача і в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. А тому, на його думку, договір укладено поза місцем реєстрації відповідача, а відтак поза його офісним приміщенням. В разі реалізації продукції поза торговельним або офісним приміщенням продавець (виконавець) повинен повернути сплачені гроші без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору. Уточнивши позовні вимоги, позивач також зазначив, що відповідачем сплачена за договором сума коштів йому не повернута, а тому має місце прострочення передбаченого законом обов'язку відповідача з повернення коштів, яке становить з 02 червня 2017 року (30 днів з дня направлення вимоги) по час здійснення розрахунку 18 липня 2017 року - 47 днів. 1 % від сплаченої суми 80000 грн. становить 800 грн., а неустойка за 47 днів - 37600 грн. З огляду на наведене, просить стягнути з ТзОВ «Автотехнікс Україна» на його користь сплачені за договором фінансового лізингу № 170698 від 26 квітня 2017 року кошти та неустойку в загальній сумі 117 600 грн. в зв'язку із розірванням договору, укладеного поза торговельним або офісним приміщенням відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечуючи щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать письмові докази в матеріалах цивільної справи. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26 квітня 2017 року між ТзОВ "Автотехнікс Україна" та [PERSON] укладено договір фінансового лізингу №170698. Відповідно до п.1.1 предметом фінансового лізингу по даному договору є транспортний засіб , а саме: марка - Hynday Santa Fe, об'єм/тип двигуна 2.28. Згідно п. 1.2. договору вартість предмета лізингу на момент укладання даного договору зазначається у даному договорі, розмір авансового платежу вказується у даному договорі та в додатку № 1 до договору ,який є його невід'ємною частиною. Відповідно п. 1.3 договору, лізингодавець зобов'язався придбати предмет лізингу у власність та передати його у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених цим договором. Згідно пунктів 11.3 та 11.6 договору набуття у власність (викуп) предмета лізингу відбувається не раніше сплати лізингоодержувачем всіх платежів, передбачених даним договором, в повному обсязі та витрат, які зазнав чи міг зазнати лізингодавець у зв'язку з переходом права власності щодо предмета лізингу. Перехід права власності на предмет лізингу здійснюється на підставі та на умовах укладеного між лізингодавцем та лізингоодержувачем договору купівлі-продажу предмета лізингу. Згідно пункту 1.7 договору предмет лізингу передається в користування лізингоодержувача протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця: адміністративного платежу, авансового платежу; комісії за передачу предмета лізингу. Згідно з пунктом 3.4.8 договору лізингоодержувач має право вимагати, у тому числі і від лізингодавця, усунення будь-яких порушень його законних прав на предмет лізингу. Відповідно до п. 3.4.9 договору, лізингоодержувач має інші права, які прямо передбачені чинним законодавством та договором. Згідно п. 3.4.4 договору лізингоодержувач має право вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням умов даного договору (а.с.4-9). Додатком № 1 до договору фінансового лізингу № 170698 від 26 квітня 2017 року, встановлено графік сплати авансового платежу, згідно якого: предмет лізингу Hynday Santa Fe; вартість предмету лізингу- 29531,84 доларів США ; авансовий платіж - 50% сума витрат авансового платежу - 14765,92 доларів США ; щомісячний авансовий платіж - 1230,49 доларів США ; адміністративний платіж (10%) - 2 953,18 доларів США; комісія за передачу (3%) - 885,96 доларів США. Курс долара на дату підписання договору - 26,70 гривень (а.с.10). З квитанції від 26 квітня 2017 року , встановлено, що [PERSON] у відділені № 1 АТ "ПУМБ" в м. Павлоград Дніпропетровської області здійснив оплату на користь -ТОВ "Автотехнікс Україна". Загальна сума - 80000,00 грн. Призначення платежу - авансовий платіж згідно договору фінансового лізингу № 170698 від 26 квітня 2017 року (а.с.12). Отже, судом встановлено, що договір фінансового лізингу № 170698 від 26 квітня 2017 року укладено між позивачем та відповідачем у м. Павлоград Дніпропетровської області, що підтверджується ксерокопією банківської квитанції про сплату коштів, у день його підписання. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Пунктом 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансовий лізинг віднесено до фінансових послуг. Водночас, відповідно до п.п. 3, 17, 19, 22 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" діяльність відповідача з надання послуг фінансового лізингу в частині надання цих послуг фізичним особам, які є споживачами, підпадає під дію Закону України "Про захист прав споживачів". Відповідно до ст.ст. 93, 95 ЦК України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації; відомості про філії, представництва та інші структурні підрозділи також мають бути внесені до державного реєстру. Як вбачається із договору, юридичною адресою ТОВ "Автотехнікс Україна" значиться: 01103 , місто Київ, вулиця Німанська, будинок 10 літера А офіс 29. Та ж сама адреса зазначена як місцезнаходження відповідача і у ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до п.п. 6, 9, 26 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" договір, укладений поза торговельними або офісними приміщеннями, - договір, укладений із споживачем особисто в місці, іншому ніж торговельні або офісні приміщення продавця. За визначеннями наведених норм офісне приміщення - будь-яке приміщення (будівля тощо), в якому знаходиться суб'єкт господарювання або його філія, або його структурний підрозділ, або представництво. Як зазначалося вище, юридичною адресою ТОВ "Автотехнікс Україна" значиться: 01103 , місто Київ, вулиця Німанська, будинок 10 літера А офіс 29. Таким чином, «офіс» у місті м. Павлоград Дніпропетровської області - не є офісним приміщенням (приміщенням, у якому знаходиться суб'єкт господарювання) ТОВ "Автотехнікс Україна", так як не є його зареєстрованим місцезнаходженням, рівно як не є внесеним до державного реєстру його структурним підрозділом. Отже, договір укладено поза місцем реєстрації відповідача, а відтак поза його офісним приміщенням. Частинами 3 і 4 статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів» закріплено, що у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями споживач має право розірвати договір за умови повідомлення про це продавця (виконавця) протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями чи прийняття продукції або першої поставки такої продукції, за умови, що така продукція є річчю, а прийняття чи поставка продукції відбувається пізніше часу одержання споживачем документа на їх продаж. У разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) повинен повернути сплачені гроші без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору. Судом встановлено, що [PERSON] направив відповідачеві повідомлення про розірвання договору (а.с.13) протягом 14 днів з часу його підписання та свою вимогу про повернення сплачених коштів, яка обґрунтована нормами Закону України "Про захист прав споживачів". Але відповідач проігнорував вимоги закону, чим порушив право позивача, передбачене ч. 4 статті 12 Закону України "Про захист прав споживачів". Згідно ст.ст. 5, 21, ч. 8 ст. 18, ч. 9 ст. 15 Закону України "Про захист прав споживачів" держава забезпечує споживачам захист їх прав; захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом; нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача; під час розгляду вимог споживача про відшкодування збитків, завданих недостовірною або неповною інформацією про продукцію чи недобросовісною рекламою, необхідно виходити із припущення, що у споживача немає спеціальних знань про властивості та характеристики продукції, яку він придбаває. Пункт 12.1 договору фінансового лізингу щодо часткового повернення авансу у якості штрафу - суперечить ст. 12 Закону України "Про захист прав споживачів", так як звужує право споживача, встановлене законом. Крім того, встановлене договором неповернення коштів суперечить ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка проголошує: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Отже, за умов суперечності п. 12.1 договору вимогам закону, має бути застосовано саме закон, який має вищу юридичну силу над договірними умовами, а також в силу ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, яка є нормою прямої дії та передбачає позбавлення власності лише на умовах, передбачених законом. Зважаючи на викладене, сплачені [PERSON] на користь відповідача кошти підлягають поверненню на підставі ч.ч. 3, 4 ст. 12 Закону України "Про захист прав споживачів". Водночас, згідно ч. 9 зазначеної норми матеріального права якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей. З огляду на вказане, вимога позивача про стягнення коштів за договором в сумі 117600,00 грн. обґрунтована у повному обсязі . Вирішуючи вимогу про стягнення неустойки до розрахунку приймається період з 02 червня 2017 року по 18 липня 2017 року, тобто 47 днів . Отже розмір неустойки становить 37600,00 грн., а загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача становить 117600,00 грн. Відповідно до ч.3ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому, з відповідача слід стягнути на користь держави понесені ним судові витрати в сумі 1176,00 грн. На підставі ст.ст. 12,15 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991 року № 1023-XII, із змінами та доповненнями, Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" від 12.07.2001№ 2664-III , ст.ст.93,95,627 ЦК України,

Outcome: approved