Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" 14.11.2014р. звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідачу згідно укладеного договору № б/н від 02.04.2012 року було надано ПАТ КБ "ПриватБанк" кредит у розмірі 15000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач у порушення норм Закону та умов договору не повертає кредит та кошти за користування кредитом, станом на 30.09.2014року заборгованість за кредитним договором становила 22804,30 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 14897,40гривень, заборгованість по процентах за користування кредитом - 5744,79 гривень, заборгованість з комісії за користування кредитом в сумі 600 гривень, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500грн. штраф (фіксована частина), 1062,11 грн. штраф (процентна складова). Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором в сумі 22804,30 гривень та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач в судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, хоча належним чином була повідомлена про час, день та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки. Про причини неявки суд не повідомила. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача по наявних матеріалах та зі згоди представника позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ч.1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається із змісту ч. 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 526-527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. З матеріалів справи вбачається, що відповідачу згідно укладеного договору № б/н від 02.04.2012 року було надано ПАТ КБ "ПриватБанк" кредит у розмірі 15000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Судом встановлено, що банк взяті на себе зобов'язання по кредитному договору виконав в повному об'ємі. Однак, [PERSON] не повертає отримані кредити відповідно до графіків погашення кредитів та відсотків, в зв'язку з чим не виконує зобов'язання належним чином і згідно розрахунку позивача станом на 30.09.2014року заборгованість за кредитним договором становила 22804,30 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 14897,40гривень, заборгованість по процентах за користування кредитом - 5744,79 гривень, заборгованість з комісії за користування кредитом в сумі 600 гривень, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500грн. штраф (фіксована частина), 1062,11 грн. штраф (процентна складова). Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача встановлену в судовому засіданні заборгованість за кредитним договором в сумі 22804,30 гривень. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених судових витрат.

Outcome: approved