Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернувся Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації, посилаючись на те, що з 28 липня 2016 року [PERSON] зараховано курсантом першого курсу, з 28 липня 2016 року зараховано до списків особового складу інституту, призначено на посаду курсанта та присвоєно військове звання «СОЛДАТ». З 28 липня 2016 року зараховано на всі види забезпечення по курсантській нормі, на котлове забезпечення з 28 липня 2016 року. Підписуючи контракт про навчання [PERSON] ознайомився та надав згоду відповідно до п.1 контракту відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов'язані з утриманням у Військовому інституті. 16 серпня 2016 року наказом начальника Військового інституту солдата [PERSON] відраховано з інституту у зв'язку з достроковим розірванням контракту через небажання продовжувати навчання. Військовим інститутом телекомунікацій та інформатизації вживалися заходи досудового врегулювання спору, неодноразово надсилалися на ім'я та за адресою [PERSON] листи з повідомленням суми заборгованості. Збитками, в даному випадку, є витрати, пов'язані з навчанням і утриманням відповідача у ВІТІ за період з 28 липня 2016 року по 16 серпня 2016 року, загальна сума складає 2253 грн. 04 коп., з яких витрати пов'язані з продовольчим забезпеченням протягом навчання - 24,00 грн., з речовим забезпеченням - 2229,04 грн. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Військового інституту телекомунікацій та інформатизації витрати пов'язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі в сумі 2253,04 грн. та судові витрати у розмірі 1762 грн. Представник позивача в судове засідання не прибув, до суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує (а. с. 39). Відповідач в судове засідання не прибув, про час, дату і місце розгляду справи належним чином повідомлений, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнає, проти задоволення позову заперечує (а. с. 42-43). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позовних вимоги слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії наказу начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації № 151 від 28 липня 2016 року (а.с. 22) встановлено, що відповідача [PERSON] з 28.07.2016 року зараховано в списки особового складу інституту на всі види забезпечення по курсантській нормі, на котлове забезпечення з 28 липня 2016 року, призначено на посаду курсанта та присвоєно військове звання „Солдат". 28 липня 2016 року між Міністерством оборони України в особі начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації та солдатом [PERSON] укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, що підтверджується копією контракту (а.с. 15-16). Наказом начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації (по стройовій частині) № 164 від 16 серпня 2016 року солдата [PERSON], колишнього курсанта 1 курсу 161 навчальної групи факультету телекомунікаційних систем та мереж, відрахованого з інституту наказом начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації від 16.08.2016 №46 (по особовому складу), у зв'язку з достроковим розірванням контракту через небажання продовжувати навчання. З 16.08.2016 року виключити із списків особового складу інституту, всіх видів забезпечення, з котлового забезпечення з 17.08.2016 року (а.с. 23). Із копій розрахунку витрат на утримання у вищому навчальному закладі [PERSON] (а.с. 19), довідки - розрахунку № б/н про вартість фактичних витрат, пов'язаних з послугами харчування солдата [PERSON] (а.с. 20), розрахунку фактичних витрат, пов'язаних з утримання курсанта по речовому забезпеченню (а.с. 21) встановлено, що загальна сума витрат, пов'язаних з навчанням і утриманням відповідача за період з 28 липня 2016 року по 16 серпня 2016 року, складає 2253 грн. 04 коп., з яких витрати пов'язані з продовольчим забезпеченням протягом навчання - 24,00 грн., з речовим забезпеченням - 2229,04 грн. Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» Курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 частини п'ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Згідно пунктів 2, 3, 4 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 964 від 12 липня 2006 року, витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбі. Відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів. Пунктом 8 вказаного Порядку визначено, що сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та Держспецтрансслужби. Відповідно до п. 1 контракту, який укладено 28.07.2016 року між Міністерством оборони України та відповідачем [PERSON], останній зобов'язався відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов'язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу, в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу. Із змісту Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, та Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого спільним наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України № 419/831/240/605/537/219/534 від 16 липня 2007 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 липня 2007 року за № 863/14130, навчальний заклад здійснює тільки розрахунок фактичних витрат, пов'язаних з утриманням відповідача у навчальному закладі, та не має правових підстав вимагати стягнення понесених витрат на свою користь. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановлених цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 11 ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 5 ст. 653 ЦК України якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації Державного університету телекомунікацій не є належним позивачем і не має правових підстав для пред'явлення позовних вимог про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі.

Outcome: dismissed