Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 1.Представник позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на користь [PERSON] , в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я - 236 150 (двісті тридцять шість тисяч сто п`ятдесят) гривень, без урахування податків, зборів та інших платежів Аргументи учасників справи. 2.В обґрунтування позовних вимог вказує, що [PERSON] , [INFO] , перебуваючи в трудових відносинах з Криворізьким державним гірничо-металургійним комбінатом «Криворіжсталь», на посаді слюсаря-ремонтника, 03 січня 2003 року близько о 08 год. 30 хв., знаходячись на дільниці автошляху між адміністративно-побутовим корпусом газового цеху та штабом цивільної оборони цеху капітальних ремонтів металургійних агрегатів, внаслідок нещасного випадку, отримав травми у вигляді: «закритий компресійний злам тіла L II хребця другого ст., садно нижніх кінцівок» Вказані факти підтверджується актом Форми Н-1 «Про нещасний випадок на виробництві» (надалі - акт Форми Н-1), актом Форми Н-5 «Розслідування нещасного випадку, що стався 03 січня 2003 року о 08 год. 30 хв. на Криворізькому державному гірничо-металургійному комбінаті «Криворіжсталь» (надалі - акт Форми Н-5) та трудовою книжкою. Нещасний випадок на виробництві стався під час виконання Позивачем своїх трудових обов`язків, а саме: 03.01.2003 року о 08 год. 30 хв. слюсар-ремонтник 6 розряду ЦКРМА [PERSON] прямував за маршрутом «механічна майстерня ЦКРМА - доменна піч №7» на робоче місце після отримання виробничого завдання від старшого майстра [PERSON] . В цей час слюсар-ремонтник [PERSON] , закріплений розпорядженням по цеху №1132 від 30.10.2002р., для придбання практичних безпечних навичок при роботі на автонавантажувачі, за водієм автонавантажувача моделі АП 40810, державний номер [NUMBER], інвентарний номер [NUMBER] [PERSON] , під наглядом останнього, переміщував пересувну драбину-площадку вагою 394,3 кг, висотою 3200мм, яка знаходилася раніше на зеленій смузі за пішохідною доріжкою, на відстані 25 метрів адміністративного корпусу газового цеху. Внаслідок поганого зчеплення вилами автонавантажувача направляючих пересувної металевої драбини-площадки при з`їзді автонавантажувача на проїжджу частину, направляючі вийшли зі зчеплення з вилами автонавантажувача, що призвело до падіння драбини-площадки. Прямувавшому у безпосередній близькості до місця роботи автонавантажувача [PERSON] при падінні драбини-площадки, було заподіяно закритий компресійний злам тіла L II хребця другого ступеню та садно нижніх кінцівок. Відповідно до п.6.1 акту Форми Н-1 , компетентною комісією встановлено, що видом події, який призвів до настання нещасного випадку є падіння предметів. Згідно п.6.2 акту Форми Н-1, визначено шкідливі та небезпечні фактори: рухомі машини і механізми; незахищені рухомі елементи виробничого обладнання; вироби, що пересуваються, заготівлі, матеріали. Відповідно до п.7 акту Фоми Н-1 , причиною нещасного випадку є: порушення вимог безпеки під час експлуатації транспортних засобів; невиконання посадових обов`язків керівниками та спеціалістами цеху, яке виразилося в незадовільній організації проведення робіт. Згідно п.8 акту Форми Н-1, нещасний випадок стався з Позивачем внаслідок експлуатації устаткування та будівельних машин, які є джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до п.10 акту №1, нещасний випадок, в результаті якого Позивачем отримано тілесні ушкодження, стався внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці з боку працівників Роботодавця. Внаслідок зазначеного вище нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, позивач, 23.04.2003 року, вперше пройшов огляд лікарсько-трудовою експертною комісією (надалі-ЛТЕК), де йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 50% внаслідок трудового каліцтва та встановлено другу групу інвалідності, визначено необхідність у медикаментозному лікуванні, стаціонарному лікуванні та санаторно-курортному лікуванні, що підтверджується випискою з акта огляду ЛТЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я позивача. 24.04.2004 року, [PERSON] повторно пройшов огляд ЛТЕК, де йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 50% внаслідок трудового каліцтва та встановлено ДРУГУ групу інвалідності з 01 травня 2004 року - безстроково, визначено необхідність у медикаментозному лікуванні, виробах медичного призначення, у стаціонарному лікуванні та санаторно-курортному лікуванні, що підтверджується випискою з акта огляду ЛТЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача. У зв`язку з вказаним нещасним випадком, починаючи з 54 річного віку, назавжди порушено звичний спосіб життя позивача. Отримання травми та подальше лікування, супроводжувалось сильним фізичним болем. Позивач неодноразово спостерігався у лікарні та проходив відповідне лікування, був змушений носити тривалий час спинорозгинач (8 міс.). Проходження курсів реабілітації не надали бажаного результату. Не зважаючи на значний час, що минув з моменту травмування, наслідки травми переслідують позивача та завдають йому фізичні страждання і по нині. Зокрема, позивача турбують порушення ходи та біль в області спини. Наразі позивачу важко пересуватися. Позивач, внаслідок зазначених ушкоджень, не в змозі як слід реалізовувати себе в професійній сфері, так як залежить від наслідків отриманого каліцтва, що несприятливо позначається на його матеріальному становищі. Вказане не може не завдавати позивачу істотних дискомфорту та страждань, що негативно відображається на його повсякденному житті та на житті його родини. На теперішній час [PERSON] потребує неврологічного спостереження, проведення медичних та лікувальних процедур, проведення яких супроводжується витрачанням значного часу та коштів, які б позивач міг приділяти близьким людям, на свій професійний, духовний, інтелектуальний розвиток, однак він в значній мірі позбавлений даних можливостей, розуміння чого переповнює його життя болем, відчаєм і жалем. Таким чином, наявність даних негативних явищ в житті позивача свідчить про постійне перенесенням ним больових відчуттів, про необхідність лікарського спостереження, про необхідність нераціонально витрачати час, залучати додаткові зусилля для організації свого життя, а також вказує на відсутність у позивача можливості в достатній мірі реалізовувати свої наміри в професійній сфері, повноцінно працювати, що, як наслідок, відображається на погіршанні матеріального становища позивача, втратою соціальних зв`язків. Зазначене призводить до зниження якості життя Позивача та зменшення благ, які позивач мав до моменту травмування та втрати професійної працездатності. 3.Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог за наступних підстав. Висновком МСЕК від 24.04.2004 року позивачу встановлено безстроково 50% втрати працездатності і до теперішнього часу відсоток втрати працездатності не змінювався. Відповідно до ч, 27 ст.77 Розділу VI «Особливі положення Закону України «Про державний бюджет України на 2006р.» (№3235-ІУЕ прийнятий Верховною Радою України 20.12.2005р. і який набрав чинності з 01.01.2006р.: - «З метою приведення окремих норм законів у відповідність з цим Законом зупинити на 2006р. дію абз.4 ст.1, пп. "Е" п.1 ч.1 ст.21, ч. 3 ст.28 та ч. 3 ст.34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві... відповідності з Законом України «Про державний бюджет України на 2007р." п.22 ст.71 зупинено дію абз.4 ст.1 (в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від дати настання страхового випадку), пп. "е" п.1 ч.І ст.21, ч.3 ст.28, абз.10 п.7 ч.7 ст.17, п.7 ч.1 ст.22, ч.3 ст.34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві...». Законом України №717-У від 23.02.2007р. внесено зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного, випадку на виробництві -..» - відповідно до яких всі норми даного закону якими передбачалося виплата моральної шкоди - виключено. згідно п.2 ч,44 Розділу 2 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України " Закону України «Про Державний бюджет на 2008р.» - «У Законі України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» : у пункті 3 розділу XI «Прикінцеві положення»: після абзацу третього доповнити новим абзацом такого змісту: «відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з і січня 2008 року». Конституційний Суд України не визнав ці норми такими, що суперечать Конституції України. Згідно п.3 ст.2 Цивільного Процесуального Кодексу України - «Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи». Позивачем подано позов в 2020р. Виходячи з викладеного законодавством України припинено обов`язок Фонду відшкодовувати моральну шкоду потерпілим незалежно від дати настання страхового випадку. Згідно ст.1167 ЦК України - моральна шкода відшкодовується винною особою. Актом Н-1 винним визнано підприємство. Тому, відділення Фонду є неналежним відповідачем по справі. Право на відшкодування моральної шкоди згідно: ЗУ «Про загальнообов`язкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання...» та Наказу МОЗ України №212 від 22.11.1995р. у потерпілого виникало з моменту визначення факту спричинення моральної шкоди та визначення судом розміру відшкодування моральної шкоди. Порядок установлення факту заподіяння моральної шкоди чинним законодавством передбачений в Постанові КМУ №83 від 22.02.1992 року . Встановлення розміру відшкодування моральної шкоди можливе лише після встановлення факту заподіяння моральної шкоди. Відшкодування моральної шкоди потерпілій на виробництві незалежно від часу настання страхового випадку не є страховою виплатою, а тому відсутні підстави для покладення на Відділення обов`язку здійснювати таку виплату. Відділення Фонду вважає недоречним можливі посилання на ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Також звертає увагу суду, що позивач втратив працездатність у професії, яка призвела до професійного захворювання, але не втратив здатність вести звичний спосіб життя, що і підтверджується висновком ЛКК про наявність протипоказань, тобто які види робіт позивач не може виконувати. З огляду на викладене, наявність протипоказань у роботі ніяк не можуть позбавити позивача можливості реалізації своїх звичок та бажань. Враховуючи документи надані позивачем суду, пояснення сторін,

Outcome: partial