Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

07.12.2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 99 в будинку 65-б по пр..Перемоги в м. Харкові та зняти його з реєстрації міста проживання. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй на підставі договору дарування квартири від 30.03.1996 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON], на праві власності належить квартира №99 в будинку 65-б по пр.. Перемоги в м. Харкові. Даний правочин зареєстровано в КП "Харківське міськБТІ" 01.04.1966 року за реєстровим № П-1-16508. В вересні 1996 року з її згоди в квартирі був зареєстрований відповідач [PERSON], з яким вона на той час перебувала в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.06.2004 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. З цього часу відповідач забрав особисті речі та виїхав з квартири, його місце знаходження невідомо. Реєстрація в квартирі відповідача обмежує її права власника, тому вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання позивач не з'явилася, подала письмову заяву, в якій підтримує позовні вимоги, просить позов задовольнити, справу розглядати у її відсутність. В разі неявки на судове засідання відповідача, не заперечує проти прийняття рішення при заочному розгляді. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки, що підтверджується рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи. Доказів, які б підтверджували поважність причини неявки не надав, представника, який би діяв від його імені до суду не направив. Заяви про перенесення розгляду справи або розгляд справи за його відсутністю не представив. Оскільки з причини неявки відповідача неодноразово відкладалися судові засідання, суд вважає, що підстави для відкладення розгляду справи у відповідності вимог до ст. 191 ЦПК України, відсутні та продовжує розгляд справи за відсутністю відповідача. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 169, ст. ст. 224-226 ЦПК України. Уповноважений представник третьої особи - Дзержинського районного відділу у м. Харкові Головного управління ДМС У країни у Харківській області, в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи. До канцелярії суду надійшла письмова заява начальника Дзержинського районного відділу у м. Харкові Головного управління ДМС У країни у Харківській області, в якій він просить розглядати справу у відсутність представника та прийняти рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом справи встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 30.03.1996 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON], на праві власності належить квартира №99 в будинку 65-б по пр.. Перемоги в м. Харкові, що підтверджується даними договору дарування, копію якого долучено до матеріалів справи. Даний правочин зареєстровано в КП "Харківське міськБТІ" 01.04.1966 року за реєстровим № П-1-16508. В вересні 1996 року зі згоди позивача в квартирі був зареєстрований відповідач [PERSON], з яким вона на той час перебувала в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.06.2004 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується даними рішення, копію якого долучено до матеріалів справи. З цього часу відповідач забрав особисті речі та виїхав з квартири, його місце знаходження невідомо. Відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі понад 5 років. За цей час за місцем реєстрації не з"являвся, квартирою не цікавиться, комунальні платежі не сплачує, особистих його речей в квартирі немає, жодних стосунків з відповідачем позивач не підтримує, його місцезнаходження невідомо. Згідно даних довідки з місця проживання №1560, виданої дільницею №5 КП "Жилкомсервіс" 13.11.2015 року, в квартирі №99 по пр.. Перемоги, 65-б в м. Харкові зареєстровані: [PERSON] (власник) - з 03.04.1996 року, [PERSON], - з 24.09.1996 року та [PERSON] (син) - з 19.08.1997 року. Реєстрація в квартирі відповідача обмежує права позивача, як власника квартири та перешкоджає позивачу розпоряджатися належною їй власністю, оскільки вона вимушена сплачувати комунальні послуги, які нараховані комунальними службами на відповідача, що привело до складнощів при оформленні субсидії. Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як зазначено в ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які ї, які не суперечать закону. Відповідно до вимог ст.. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положеннями ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї.\~ Відповідно до вимог ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом за відсутності члена сімї без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Наявність будь-яких інших умов між сторонами щодо проживання відповідача у спірній квартирі не встановлено. Вимогами п. 39 розяснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що, оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сімї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сімї права користування житлом. Згідно з положеннями ч.1 ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11.12.2003 р. N 1382-IV. (Із змінами, внесеними згідно із Законом N 2756-VI від 02.12.2010) зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду. Таким чином, реєстрація відповідача у спірній квартирі порушує права позивача, щодо подальшого користування та розпорядженню нею. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved