Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивачі просять визнати недійсним рішення Великонизгірецької сільської ради № 37 від 20.10.2005 року , на підставі якого було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно-житловий будинок по вул. Корольова 45 (74) у с.Великі Низгірці Бердичівського району від 09.12.2005 року на ім"я [PERSON] В обгрунтування позову посилаються на те, що відсутність протоколу засідання виконкому на якому приймалось оспорюване рішення, та копії самого рішення у архівному секторі, наявність підпису у рішенні виконаного не головою сільської ради, вказують на те, що секретар сільської ради - третя особа по справі [PERSON], одноособово сформувала та оформила спірне рішення як рішення виконкому числом яким виконком не проводився, при цьому присвоїла йому неіснуючий порядковий номер, та підробила підпис від імені голови сільської ради [PERSON] Незважаючи на те, що рішенння має всі необхідні реквізити органу державної влади а саме, печатку, підпис, реєстраційний номер, вважають, що за вказаних обставин воно не відповідає волевиявленню сільської ради про визнання права власності на будинок за покійною [PERSON], а тому є незаконним і відповідно недійсним. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представники [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі Позивачка [PERSON] в судове засідання не з"явилась, її представник позовні вимоги підтримав. Представник відповідача - Великонизгірецької сільської ради в судове засідання не з"явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Треті особи по справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечили. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги безпідставними виходячи з наступного. Ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Акти державних органів та інших органів - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов"язковий характер для суб"єктів цих відносин. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт і порушення процедури його прийняття. Обов"язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення, у зв"язку з прийняттям відповідного акта, прав та охоронюваних законом інтересів громадянина. Так, 20 жовтня 2005 року було прийнято рішення Великонизгірецької сільської ради № 37, на підставі якого було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно-житловий будинок по вул.Корольова 45 (74) у с.Великі Низгірці Бердичівського району від 09.12.2005 року на ім"я померлої 23 травня 2005 року [PERSON] Підпунктом 5 п.б ч.1 ст.38 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що до повноважень виконавчого комітету сільської ради належить вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання. Як убачається з пояснень третьої особи-Карпенко Т.С., саме сільська рада в межах своїх повноважень здійснювала нотаріальні дії і вносила зміни до погосподарської книги відповідні записи про власника будинку по вул.Корольова 45 (74) у с.Великі Низгірці Бердичівського району-Новарчук Н.Й., відповідно до чинного законодавства яке діяло під час оформлення [PERSON] права на спадщину після смерті її чоловіка [PERSON] який помер 30.06.1994 року. Так, згідно зі ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року право власності на нерухоме майно та інші речові права, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень " від 01.07.2004 року, нерухоме майно набувається в порядку який існував на час його створення, а не виникає у зв"язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченному цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до роз"яснень викладених в листі Міністерства юстиції України від 21 лютого 2005 року № 19-32/319 "Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна" у випадку, якщо є правовстановлювальний локумент, який підтверджує право власності на нерухоме майно за особою, яка на час реєстрації права власності померла, вважається, що реєстрація права власності на нерухоме майно може бути здійснена за особою на ім"я якої видані правовстановлювальні документи (перелік правовстановлювальних документів, на підставі яких може бути проведена реєстрація права власності, міститься в додатку 1 до п. 2.1 Тимчасового полождення про порядорк реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженного наказом Міністерства юстиції Українми від 7 лютого 2002 року № 7/5). З огляду на вказане, виконавчий комітет сільської ради приймаючи рішення від 20.10.2005 року № 37 про оформлення права власності на [PERSON] лише констатував факт перебування у її власності оспорюванного будинку, як це передбачало законодавство України яке діяло на той час, а тому суд вважає, що таке рішення відповідає визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт з дотриманням процедури його прийняття. Обставини на які посилаються позивачі як на доказ підроблення посадовими особами сільської ради оспорюванного рішення, а саме на відсутність протоколу засідання виконкому та копії рішення № 37 в архівному секторі, та наявність підпису у рішенні який виконаний не головою сільської ради, не дають підстав для визнання оспорюванного рішення недійсним. Як вбачається з матеріалів справи , а також пояснень третіх осіб - [PERSON] бувшого сільського голови, та [PERSON] секретаря сільської ради, виконавчий комітет Великонизгірецької сільської ради розглядав питання та приймав відповідне рішення у межах своєї компетенції щодо видачі свідоцтва про право власності на належний [PERSON] будинок, при цьому свідоцтво про право власності було підписано головою сільської ради [PERSON], а витяг з рішення був підписаний секретарем сільської ради [PERSON] в межах її компетенції, як посадової особи органу місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", яка згідно посадової інструкції, розподілу функціональних обов"язків оформляє документи, витяги, копії з них, в тому числі щодо рішень, які приймає виконавчий комітет сільської ради. Доводи позивачів про відсутність у архівних справах протоколу засідання виконкому та копії рішення, на думку суду не можуть свідчити про те, що виконавчий комітет сільської ради не проводив засідання та не приймав оспорюванного рішення, а лише вказує на порушення порядку зберігання документів або документообігу органу місцевого самоврядування під час передачі документів до архівної установи. Крім того, обов"язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення прав та охоронюваних законом інтересів громадянина, у звв"язку з прийняттям такого рішення. Як убачається з встановлених обставин справи, позивачі не оспорюють факт, належності на праві власності майна [PERSON], успадкованного нею після смерті її чоловіка [PERSON] в 1994 році, тому прийняте рішення виконавчим комітетом Великонизгірецької сільської ради № 37 від 20.10.2005 року, яке фактично констатувало належність на праві власності будинку [PERSON], не може порушувати і не порушує права та охоронювані інтереси позивачів. А тому, на підставі наведенного,

Outcome: dismissed