Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

19.07.2021 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович та державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Данченко Олег Миколайович, у якій позивачка прохає визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4266 від 23.07.2020 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайлович, а також стягнути на її користь понесені судові витрати на сплату судового збору у сумі 908,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує наступним чином. 29.12.2013 року вона уклала з ПАТ «Дельта Банк» кредитний договір № 003-03033-291213, строк дії якого закінчився у грудні 2014 року. 09.07.2021 року на електрону адресу позивачки надійшло повідомлення від ПАТ КБ "Приват Банк" про те, що згідно з постановою виконавчої служби Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про накладення арешту, банком заблоковано її рахунки. 12.07.2021 року ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження за № 66040726, позивачкою було з`ясовано, що державним виконавцем Данченко О.М. Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 09.07.2021 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі поданої відповідачем заяви про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. за № 4266 від 23.07.2020 року про стягнення боргу в розмірі 49864 грн. 85 коп. на користь відповідача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ». Також з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що виконавчий напис приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. був винесений на підставі зобов`язань за кредитним договором, укладеним 29.12.2013 року за номером 003-03033-291213 між [PERSON] та ПАТ "Дельта Банк", які в подальшому відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі Договору відступлення прав вимоги від 09.02.2018 року за № 194/К, та Договором відступлення прав вимоги від 20.01.2020 року № 20/01/20-11 відступлено право вимоги на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», який в свою чергу відступив право вимоги ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» відповідно до договору факторингу від 09.07.2020 року № 20/ФК на загальну суму 49 864 грн. 85 коп. Стягнення заборгованості проводиться за період з 08.02.2018 року по 23.07.2020 року. З виконавчим написом нотаріуса позивачка не згодна, оскільки вважає, що при укладенні кредитного договору не погоджувала права банка на такий його спосіб захисту цивільного права. Нотаріусом не звернуто уваги на те, що кредитна заява (договір) не є документом, якій підтверджує безспірність заборгованості перед стягувачем, строк повернення кредиту, а відтак і право кредитора на нарахування відсотків за користування кредитом, сплив 29.12.2014 року. З моменту спливу строку повернення кредиту минуло більше трьох років, тому нарахована стягувачем сума заборгованості за відсотками є спірною. Стягувачем не доведено право вимоги за кредитним договором, оскільки вона не отримувала будь-яких повідомлень про зміну кредитора у зобов`язані. Вона не отримувала досудових претензій про погашення заборгованості, довідки про суму заборгованості чи про ненадходження платежів. Через те, що заборгованість за кредитом безспірною не є, право вимоги до неї не доведено, нотаріусом порушено порядок вчинення виконавчого напису, оскільки не перевірено факт отримання нею за 30 днів до вчинення виконавчого напису досудової вимоги про усунення порушення, а також протиправно вчинено виконавчий напис на кредитному договорі, що укладений у простій письмовій формі, звернулась до суду із цим позовом. Також, зазначила, що понесла судові витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви у розмірі 908,00 грн. Ухвалою суду від 20.07.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Ухвалою суду від 13.08.2021 року витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича належним чином засвідчену копію нотаріальної справи, що заведена у зв`язку із вчиненням виконавчого напису за реєстраційним № 4266 від 23.07.2021 року, про стягнення з позивачки на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості у розмірі 49 864 грн. 85 коп. 29.10.2021 року відповідачем надано до суду заяву про визнання позовних вимог. \~ \~ \~ \~Треті особи правом на подання заяв по суті справи не скористались. Надіслане на адресу приватного нотаріуса Остапенка Є.О. повернулось до суду неврученим, з відміткою про відсутність адресату за вказаною адресою. Нотаріус Остапенко Є.О. суд про зміну місця свого знаходження не повідомляв, будь-яких письмових заяв чи клопотань до суду не надав, про причини невиконання ухвали суду від 13.08.2021 року не повідомив. Враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів, які є достатніми для вирішення спору. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих позивачем та відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 29.12.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 003-03033-291213 від 29.12.2013 року, за умовами якого позивачка отримала кредитну карту з лімітом 39\~300,00 грн на строк 364 дні. 23.07.2020\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Остапенко\~Є.М.\~вчинено виконавчий\~напис №\~4266\~про стягнення\~з [PERSON] на користь\~ТОВ «ФІНПРОМ\~МАРКЕТ»,\~що є\~правонаступником ТОВ\~«Фінансова компанія\~управління активами»,\~яке є\~правонаступником ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів», що,\~в свою\~чергу,\~є правонаступником\~первісного кредитора ПАТ "Дельта\~Банк",\~заборгованості за\~кредитним договором\~№ 003-03033-291213\~від 29.12.2013\~року,\~яка виникла\~у період\~часу з\~08.02.2018\~року по\~23.07.2020\~року у\~ сумі\~49\~864\~грн.\~85\~коп. З виконавчого напису вбачається, що заборгованість за тілом кредиту становить 35\~561 грн. 31 коп. Заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією становить 14\~253 грн. 54 коп. Плата за вчинення виконавчого напису становить 50,00 грн. 20.04.2014 року позивачка уклала шлюб із [PERSON] , змінивши своє прізвище з [PERSON] на прізвище чолові [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Разом із заявою про визнання позову, відповідач надав і заяву з пропозицією до позивачки про врегулювання спору на наступних умовах погашення заборгованості за тілом кредиту у сумі 8\~975 грн. 67 коп., що матиме наслідком списання усієї іншої суми боргу. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). За змістом ст.88 Закону України Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями -не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст.89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Згідно ст.90 Закону України «Про нотаріат» стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, зокрема, за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно п.2.1.Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 22.02.2012 № 282/20595 для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. За змістом п. 2.2 Глави 16 розділу ІІ даного Порядку, у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Відповідно до п.п.3.1.,3.2 Глави 16 розділу ІІ даного Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 8 Закону України «Про нотаріат»). Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання йому стягувачем повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно з відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 03.10.2019 по справі № 753/7572/18. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. На підставі постанови Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами», доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині. Мова йде про зміни, які дозволяли вчиняти виконавчі написи нотаріуса про стягнення заборгованості на договорах позики/кредиту, які не були нотаріально посвідчені. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 23.07.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. При цьому позивачкою з банком кредитний договір укладено у простій письмовій формі, шляхом погодження заяви-приєднання до умов надання кредиту банком. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису), для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 172/1652/18 від 21.10.2020 року. Укладений між сторонами договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Таким чином, матеріали справи не містять відомостей про те, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису з`ясовані всі обставини розміру та періоду за який утворилась заборгованість, не встановлено чи отримував нотаріус від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та можливе здійснення його часткового погашення. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, також не встановлено судом факту отримання позивачем повідомлення-вимоги про наявність такої заборгованості. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] , суд враховує, що наведений у виконавчому написі нотаріуса розрахунок заборгованості може свідчити про наявність спору про розмір боргу, оскільки заборгованість за тілом кредиту у сумі 35\~561 грн. 31 коп. не відповідає визначеному відповідачем у заяві з пропозицією укладення мирової угоди розміру боргу за тілом кредиту, що є значно меншим. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 сформульовано правовий висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. В цей же час, з виконавчого напису вбачається, що відсотки за користування кредитом нараховані після 29.12.2014 року, що є погодженим у кредитному договорі днем припинення нарахування відсотків. Враховуючи те, що нотаріус ухилився від надання доказів, а відповідач визнав позов, заборгованість за відсотками нарахована за межами строку кредитування, безспірною не є, нотаріусами втрачено право на вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості за кредитними договорами, що укладені у простій письмовій формі, виконавчий напис вчинений з порушенням чинного законодавства України. Виконавчий напис порушує права позивача, оскільки на підставі нього відкрито виконавче провадження та вчиняються дії з його примусового виконання. Таким чином, позивачка опинилась під загрозою протиправного позбавлення права власності на майно. Оскільки право позивачки порушене, воно підлягає судовому захисту, шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення права, тобто шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачкою сплачено на підставі квитанції 0.0.2201852533.1 від 19.07.2021 року судовий збір у розмірі 908 грн. Оскільки відповідачем позов визнано, позиваці підлягає поверненню половина сплаченого нею судового збору у розмірі 454 грн., а інші 454 грн. належить стягнути з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного та

Outcome: approved