Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

До Василівського районного суду Запорізької області звернувся [PERSON] з позовом до Лугівської сільської ради Василівського району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими надвірними спорудами в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцем за заповітом від 23.01.1989 року є позивач [PERSON], який прийняв спадщину, оскільки фактично проживав в спадковому будинку. Після смерті [PERSON] позивач не має можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, оскільки реєстрація нерухомого майна не проводилася, відсутні правовстановлюючі документи на будинок. В позові позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом. . В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, його представник [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Лугівської сільської рада Василівського району Запорізької області в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно заповіту від 23.01.1989 року, зареєстрованому в реєстрі за №8, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON]. На момент смерті [PERSON] разом з нею в будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], проживав спадкоємець за заповітом [PERSON] Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Згідно рішення виконавчого комітету Василівської районної ради Запорізької області від 20 грудня 1990 року №250 та архівного витягу Державного архіву Запорізької області №01-32/Р-0538 від 10.03.2015 року право власності на житловий будинок в [ADDRESS] на території радгоспу "Восток" Лугівської сільської ради належить [PERSON] (голова колгоспного двору). Згідно довідки виконавчого комітету Лугівської сільської ради Василівського району Запорізької області №77 від 18.02.2015 року житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], згідно запису в по господарській книзі №2, номер об'єкту по по господарського обліку 0154-2, в розділі ІІ "Житловий будинок в приватній власності користуванні громадян" зазначено, що будинок належить [PERSON], яка померла [INFO]. Крім того, за довідкою виконавчого комітету Лугівської сільської ради Василівського району Запорізької області №350 від 18.12.2014 року земельна ділянка за адресою: [ADDRESS], розміром 0,25 га для обслуговування житлового будинку і господарчих будівель, згідно запису в земельно-кадастровій книзі за [NUMBER], виділена загальними зборами колгоспу "Восток" [PERSON]. При вирішенні спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема: ЦК УРСР 1963 року, Законом України від 07 грудня 1990 року №553-ХІІ "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за №112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року №5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, спадкодавець [PERSON] своє право власності на житловий будинок належним чином не зареєструвала. Таким чином, враховуючи, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності померлій [PERSON], а позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], належним чином прийняв спадщину після її смерті, інші спадкоємці за законом і заповітом відсутні, первинна реєстрація об'єкту нерухомого майна за померлою [PERSON] не проводилася та правовстановлюючі документи на будинок відсутні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved