Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

У липні 2018 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла вказана вище позовна заява. Позивач мотивував позовні вимоги тим, що 15 листопада 2008 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та відповідачем було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та позивачем [PERSON], що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5. "Правил користування платіжною карткою". Відповідач відповідно до умов договору та за час його дії отримав наступні картки № 4149625301342273, 5168742328872035, остання з яких мала строк дії до останнього дня грудня 2017 року. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Станом на 30 квітня 2018 року загальна сума заборгованості відповідача становить 24 007,31 грн. Позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором у розмірі 24 007,31 грн, яка складається з наступного: 3 815 грн - заборгованість за кредитом; 11 522,91 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 7 050 грн - заборгованість за пенею, штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1 119,40 грн - штраф (процентна складова), а також стягнути судові витрати в розмірі 1762 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримував та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи\~ в силу ст. 128, ст. 131 ЦПК України вважається повідомленим належним чином,\~ причини неявки суду невідомі. Заперечення (пояснення) щодо заявлених позовних вимог від відповідача на адресу суду не надходили. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує, зокрема, ціну позову, значення справи для сторін. При цьому відповідно до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідачу судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістки з викликом у судове засідання та роз'яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення (відзив) з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. Відповідач з поясненнями чи запереченнями (відзивом на позов) щодо позовних вимог до суду не звертався, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою Ржищівського міського суду Київської області від 21 листопада 2018 року до розгляду в справі було залучено акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до участі у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості, як правонаступника позивача публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК". Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 15 листопада 2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступник ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК") та відповідачем [PERSON] було укладено договір б/н, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 4 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] складається з Заяви позичальника (а.с. 8), Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 9-15). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між ним та позивачем [PERSON], що підтверджується підписом у заяві. Позивач\~ нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 15 листопада 2008 року, укладеного між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та клієнтом - [PERSON] встановлено, що станом на 30 квітня 2018 року заборгованість складає 24 007,31 грн, яка складається з наступного: 3 815 грн - заборгованість за кредитом; 11 522,91 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 7 050 - заборгованість за пенею, штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1 119,40 грн - штраф (процентна складова) (а.с. 5-7). Згідно довідки ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" встановлено, що за кредитним договором № б/н від 15 листопада 2008 року на ім'я [PERSON] (картрахунок 4149625301342273 від 11.11.08) банком неодноразово проводилась зміна кредитного ліміту (а.с. 38). Згідно довідки ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" встановлено, що за кредитним договором № б/н від 15 листопада 2008 року на ім'я [PERSON] було видано наступні кредитні карти: 4149625301342273 - термін дії до 11/10, 5168742328872035 - термін дії до12/17 (а.с. 39). Згідно виписки з карткового рахунку 4149********2273 за період з 15 листопада 2008 року по 30 квітня 2018 року встановлено, що боржник [PERSON] користувався коштами кредитної картки. Останній раз 29 січня 2009 року (а.с. 40-41).\~ Між сторонами виникли правовідносини щодо виконання договірних зобов'язань, а саме виконання умов договору позики. Сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, а саме: договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, яких може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Наведене узгоджується із роз'ясненнями, що надані у п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин". Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором, або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. У даному випадку умови договору були визначені\~ заявою позичальника від 15 листопада 2008 року, Умовами та правилами надання банківських послуг. (а.с.8-15). Зважаючи на те, що між сторонами 15 листопада 2008 року був укладений договір про надання строкового кредиту, та те, що у встановлений договором строк договірні зобов'язання зі сторони [PERSON] виконані не були, станом на 30 квітня 2018 року розмір заборгованості становив 24007,31 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем (а.с. 5-7). Боржник [PERSON] останній раз користувався кредитними коштами 29 січня 2009 року, що підтверджується випискою з карткового рахунку (а.с. 40-41). Належними та допустимими доказами у справі доведено, що позичальник не виконав взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується наступним. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України ). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Суд приходить до висновку щодо відсутності подвійної відповідальності позичальника при одночасному стягненні двох видів штрафів на підставі пунктів 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, оскільки застосування штрафу передбачалося за порушення клієнтом строків платежів по любому з грошових зобов'язань, передбачених договором більше ніж на 120 днів. Клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн +5% від суми позову. Позивач звернувся з даним позовом до суду поза межами строку позовної давності, беручи до уваги те, що останній платіж за договором б/н від 15 листопада 2008 року було проведено боржником 29 січня 2009 року, а з позовом до суду позивач звернувся 05 липня 2018 року, - тобто з пропуском трирічного строку позовної давності згідно зі ст. 257 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Однак, відповідачем не подано до суду заяви про застосування позовної давності, тому відповідно до ст. 267 ЦК України суд не може самостійно застосувати позовну давність. \~ \~ \~ \~Враховуючий викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ "ПРИВАТБАНК" слід задовольнити. Факт сплати судового збору позивачем у розмірі 1762 грн. підтверджується платіжним дорученням № PROM6BIZIY від 16 травня 2018 року та виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України. Тому, у порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на відшкодування судового збору в розмірі 1 762 грн. Зважаючи на те, що сторони по справі не з'явились, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, суд, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України здійснив розгляд справи за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved