Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів звернулась [PERSON] В обгрунтування позову зазначає, що з 28.09.2007 року перебувала в шлюбі з відповідачем, від якого у них є син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її повному матеріальному утриманні. [PERSON] мотивує свою заяву тим, що з часу припинення фактичних шлюбних відносин з відповідачем, а саме з 2013 року, [PERSON] належної допомоги на утримання сина не надає та участі у його вихованні не бере. [PERSON] посилається на те, що відповідач ухиляється від належного утримання свого сина, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі та пояснила, що вони з відповідачем з 28.09.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, однак з 2013 року вони з відповідачем разом не проживають, а рішенням Острозького районного суду від 24.03.2017 шлюб між ними було розірвано. Зазначила, що їх малолітній син фактично перебуває на її повному матеріальному утриманні, а відповідач участі в його забезпеченні на даний час не бере. Вказує, що після розірвання шлюбу в березні 2017 року між нею та відповідачем було досягнуто усної домовленості про матеріальне забезпечення відповідно до якої відповідач зобовязався сплачувати їй кошти на утримання дитини в розмірі по 700 грн. щомісячно, проте надавав кошти лише кілька разів. Пояснила, що відповідач надав їй в серпні 2017 року грошові кошти в сумі 1400 грн. на лікування сина та підготовку його для навчання, в квітні та травні 2017 року по 700 грн. Пояснила,\~ що\~ вона\~ ніде\~ не\~ працює,\~ оскільки\~27.08.2015\~народила дочку\~та не\~працює у\~зв'язку\~з доглядом\~за дитиною\~до досягнення\~нею трьохрічного\~віку та\~отримує допомогу\~при народженні\~дитини в\~розмірі 860\~грн. Вказує, що інших джерел доходу та грошових заощаджень, як і цінного майна немає. Зазначила, що востаннє відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання сина в січні 2018 року в розмірі 400 грн. Пояснила, що малолітній [PERSON] перебуває на обліку в ендокринолога в КЗ "Рівненська обласна дитяча лікарня" Рівненської обласної ради та потребує постійного лікування, що вимагає значних матеріальних витрат. Зазначила, що не може самостійно забезпечити для дитини належне утримання, достатнє для його віку та забезпечити його лікування, а відповідач добровільно не бажає брати участі в утриманні їх спільного сина. Вказала, що відповідач за віком, станом здоровя є працездатним, тобто має фізичну можливість працювати, періодично їздить на заробітки в м.Київ, від чого отримує нерегулярний дохід. За вказаних обставин просить позов задовольнити та стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що згідний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 930 грн. щомісячно. Підтвердив обставини,\~викладені позивачкою,\~в частині\~перебування з\~нею в\~шлюбі з 28.09.2007 р. та наявності спільного сина [PERSON], [INFO]. Одночасно просив врахувати його матеріальний стан, а саме те, що він непрацевлаштований, у нього відсутнє нерухоме майно та він має на утриманні матір, яка є інвалідом ІІІ групи. Вказав, що до листопада 2017 року майже кожний місяць згідно усної домовленості сплачував позивачу по 700 грн. на утримання сина, а також в січні 2018 надав 400 грн., однак письмових доказів на підтвердження цього немає. Зазначив, що до січня 2018 року дійсно працював на тимчасових роботах в м.Київ та його дохід становив прибизно 5000-7000 грн. в місяць. На даний час відповідач не працевлаштований, проживає з батьками та допомагає їм у веденні селянського господарства. Пояснив, що має добрий стан здоров'я, грошових заощаджень та цінного майна не має. Пояснив, що перестав надавати позивачу кошти на утримання сина у зв'язку з тим, що вона обманула його щодо перебування сина на лікуванні в обласній лікарні, чого насправді саме в той час не було. Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ГЮ №081212, виданого 08.09.2008 року виконкомом Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області, встановлено, що [PERSON] народився 02.09.2008 року і його батьками є [PERSON] та [PERSON] Згідно рішення Острозького районного суду від 24.03.2017 встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований 28.09.2007, розірвано. З консультаційних висновків спеціаліста КЗ "Рівненська обласна дитяча лікарня" вбачається, що малолітньому [PERSON] встановлено діагноз: гіпоталамічний синдром, дифузний зоб І ст., гіпогонадотронний гіпоголадазм, двобічний плевральний крипторхізм. Водночас, в судовому засіданні встановлено, що на даний час позивач та відповідач разом не проживають, їх спільний син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, а відповідач належної участі в матеріальному забезпеченні дитини не бере. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Будучи батьком,\~[PERSON]\~свого сина\~належним чином\~не утримує,\~хоча зобовязаний\~це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він належним чином займається утриманням свого сина в даний час не надав, а також підтвердив, що з січня 2018 року матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Таким чином, загальний розмір утримання дитини від відповідача є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не бере належної участі в утриманні дитини. Оскільки відповідач, будучи батьком дитини, на даний час свого неповнолітнього сина належним чином не утримує, хоча зобовязаний це робити, то з нього на користь позивача необхідно стягнути аліменти. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином,\~наявні правові\~підстави для\~визначення розміру\~аліментів з\~[PERSON]\~у твердій\~грошовій сумі щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання малолітнього [PERSON] в розмірі 1200 грн. щомісячно. В той же час, суд вважає, що стягнення аліментів у вказаному розмірі не буде надто обтяжливим для відповідача, зважаючи на повідомлений ним розмір доходу та наявність у відповідача спеціальностей муляра-штукатура-плиточника, робота за якими здатна забезпечити рівень доходу, який вказує відповідач. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує, що позивач на обгрунтування своїх вимог зазначає, що відповідач отримує нерегулярні доходи, працюючи в м.Києві за наймом, однак будь-яких доказів на підтвердженя цього не зазначає, натомість [PERSON] в поданому до суду відзиві зазначає, що на даний час не працює та не має засобів для існування, що узгоджується з поданими ним доказами, а саме копією трудової книжки. В той же час, суд вважає, що стягнення аліментів в сумі 1500 грн. на дитину буде надто обтяжливим для відповідача, який на даний час не має постійного місця роботи, однак працюючи неофіційно, має можливість забезпечити утримання дитини та приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1200 грн. щомісячно. При цьому\~судом береться\~до уваги\~стан здоровя\~та матеріальне\~становище дитини\~та сторін. Водночас, при вирішенні спору суд виходить з того, що відповідач є працездатними, оскільки інших доказів суду не надано, Окрім того, вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд виходить з того, що позивач не надала належних доказів, які підтвердили б наявність в неї ще однієї дитини, а відповідач не надав доказів перебування в нього на утриманні матері. Одночасно суд бере до уваги той факт, що малолітній [PERSON] хворіє, що підтверджується поясненнями позивача, матеріалами справи та не оспорюється відповідачем. Однак, з пояснень позивача в судовому засіданні встановлено, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання сина в сумі 1500 гривень, [PERSON] одночасно обгрунтовує і наявністю витрат, повязаних з обстеженням, лікуванням та оздоровленням [PERSON] Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З норм ст. 185 СК України, Постанови Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 24.02.2016 року №6-129цс15, вбачається, що до особливих обставин законодавцем відносяться випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у звязку із розвитком певних її здібностей, талантів, у звязку з хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом, тощо. Отже, особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку та втрати на них повинен довести позивач. А тому суд приходить до висновку, що витрати, на які вказує позивач, пов'язані з лікуванням та оздоровленням [PERSON] є додатковими, передбаченими ст. 185 СК України. Водночас, судом враховується, що згідно ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" з 01 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 01.01.2018р. - в розмірі 1860 грн., з 1 липня 1944 грн., з 1 грудня - 2027 грн. Таким чином на даний час мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 років не може бути меншим ніж 930 грн. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач коштів на утримання дитини не надає, хоча зобов'язаний це робити за приписами ст.180 СК України, то суд приходить до висновку що з нього на користь позивача необхідно стягувати аліменти в розмірі 1200 грн. на утримання неповнолітнього сина [PERSON] Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 10.01.2018 року, а тому, за правилами ст.191 СК України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. Водночас, за правилами ч.6 ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь держави слід стягнути 704 грн. 80 коп. судового збору. На підставі ст.180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial