Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

[PERSON], [PERSON], в інтересах яких діє [PERSON], предявили в суді позов до Михайлівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування. У обґрунтування позовних вимог зазначили, що 11 січня 2017 року померла їхня мати [PERSON], яка по день смерті проживала та була зареєстрована в [INFO]. Після смерті матері залишилося спадкове майно, яке складається, в тому числі, із\~ житлового будинку, що знаходиться на вул. Миру, 39 в с. Михайлівка Шаргородського району Вінницької області, що входить до складу спадщини після смерті 28.10.2001 року її чоловіка [PERSON], яку вона прийняла, але не встигла оформити. Спадкоємцями майна після смерті матері за заповітом є вони [PERSON], [PERSON] Спадщину вони прийняла шляхом подачі до Шаргородської державної нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини. Разом з тим, отримати свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок вони не мають можливості, оскільки державним нотаріусом\~ Шаргородської державної нотаріальної контори їм було відмовлено в оформленні спадщини через відсутність правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок, що є перешкодою для оформлення спадкових прав на вказаний будинок. [PERSON] та [PERSON] просять визнати за ними право власності в порядку спадкування за заповітом по 1/2 частині спадкового майна після смерті 11 січня 2017 року матері [PERSON] на житловий будинок під літерою "А", загальною площею 62,4 м. кв., в тому числі житловою площею 56,3 м. кв., літню кухню "Б", огорожу "1-3", загальною вартістю 33943 грн., який знаходиться на вул. Миру, 39 в с. Михайлівка Шаргородського району Вінницької області та належав [PERSON], померлому 28 жовтня 2001 року, спадщину після смерті якого мати прийняла, але не встигла оформити спадкових прав. У підготовче засідання позивач [PERSON], [PERSON] не зявилися, але від їхнього представника адвоката [PERSON], який діє на підставі договорів про надання правової допомоги та представництво від 07.12.2017 року та 11.12.2017 року (а.с.39,40), до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивачів та їх представника, позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу у підготовчому засіданні (а.с.53). Представник відповідача в підготовче засідання не зявився, але від Михайлівського сільського голови [PERSON] до суду поступила заява про розгляд справи у відсутності представника сільської ради. Позовні вимоги визнає, просить розглянути справу у підготовчому засіданні (а.с.50). Перешкод для здійснення розгляду справи у підготовчому засіданні та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. За вказаних обставин, за приписами ч.2\~ст.247 ЦПК України, у звязку із неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 11 січня 2017 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 369696, виданим Виконкомом Михайлівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області 12 січня 2017 року (а.с.12). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається у тому числі із житлового будинку, що розташований по вулиці Миру, 39 в с. Михайлівка Шаргородського району Вінницької області, який входить до складу спадщини після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 28.10.2001 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 149446, виданим Михайлівською сільською радою Шаргородського району Вінницької області 29.10.2001 року та довідкою Михайлівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 1738 від 10.10.2017 року (а.с.14,22). Із зазначеної довідки також вбачається, що житловий будинок, який знаходиться в с.Михайлівка Шаргородського району Вінницької області по вул. Миру, 39 належить [PERSON] на підставі рішення Шаргородського райвиконкому №244 від 22.10.1987 року. Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконкому Михайлівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області 22.09.2003 року за реєстром № 141 [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). На день смерті [PERSON] вказаний заповіт не змінено і не скасовано. Із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 39 по вулиці Миру у с. Михайлівка Шаргородського району Вінницької області вбачається, що свідоцтво про право власності на домоволодіння в матеріалах технічного паспорту відсутнє (а.с.25-26). Відповідно до довідки Михайлівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області за № 1738 від 10.10.2017 року, житловий будинок в с. Михайлівка Шаргородського району Вінницької області по вул. Миру, 39 належав [PERSON] на підставі рішення Шаргородського райвиконкому №244 від 22.10.1987 року (а.с.22). Згідно довідки КП "Могилів - Подільське МБТІ" №286 від 18.07.2017 року право власності на житловий будинок по вулиці Миру,39 в с. Михайлівка Шаргородського району Вінницької області не зареєстроване (а.с.23). Відповідно до рішення 12 сесії 21 скликання Михайлівської сільської [PERSON] народних депутатів від 29.12.1993 року, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,17 га для ведення підсобного особистого господарства, що підтверджується архівною випискою Архівного відділу Шаргородської районної державної адміністрації за №504 від 11.12.2017 року (а.с.38). На зазначеній земельній ділянці знаходиться спадковий будинок. Постановами державного нотаріуса Шаргородської державної нотаріальної контори [PERSON] від 07.12.2017 року позивачам [PERSON], [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] на одну другу частку житлового будинку (кожному), що знаходиться в с. Михайлівка Шаргородського району Вінницької області на вул. Миру,39, відмовлено. Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії є відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок (а.с. 8,9). Із довідки КП "Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" про технічний стан житлового будинку №39 по вулиці Миру в с. Михайлівка Шаргородського району Вінницької області вбачається, що спадкове домоволодіння складається із житлового будинку "А", з літньою кухнею "Б", огорожею "1-3", 1958 року забудови, загальною площею 62,4 м.кв, в тому числі житловою площею 56,3 м.кв., загальний стан будівлі незадовільний, має 55 % зносу, загальна вартість нерухомого майна становить 33943 грн. (а.с. 24). Таким чином, факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності житлового будинку по вулиці Миру,39 в с. Михайлівка Шаргородського району Вінницької області підтверджений вище зазначеними письмовими доказами, дослідженими і перевіреними судом. При вирішенні даного спору суд враховує норми цивільного законодавства, які діяли на час виникнення права у спадкодавця [PERSON] на момент закінчення будівництва, зокрема зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК України та інших норм цивільного законодавства, положення ЦК України 1963 року, Закону України " Про власність", ЗУ від 07.12.1990 року" Про місцеві [PERSON] народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування" ЗУ від 25.12.1974 року "Про державний нотаріат", постанову [PERSON] Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 " Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських [PERSON] народних депутатів, затвердженими ЦСУ СРСР 13.04.1979 року за № 112/5, Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських [PERSON] народних депутатів, затверджені ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5 24. За змістом зазначених нормативних актів питання узаконення будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги відносилось до компетенції місцевих рад, а виникнення права власності на житлові будинки не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом МЮ Української РСР від 31.10.1975 року за № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської [PERSON] депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року, і записи в них визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на нерухоме та рухоме майно. Згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства УРСР 31.01.1966 року, погодженої з заступником Голови Верховного Суду УРСР 15.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року за № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу. Будинки та домоволодіння в селах державній реєстрації не підлягали. На виконання постанови [PERSON] Міністрів УРСР від 11.03. 1985 року № 105 у 1985 1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалося рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних [PERSON] із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Рішенням виконавчого комітету Шаргородської районної [PERSON] народних депутатів Вінницької області від 22.10.1987 року № 244 "Про забезпечення державного обліку житлового фонду в селах району зобовязано виконкоми сільських рад забезпечити проведення первинного обліку житлового фонду громадян, що мають житлові будинки на праві особистої власності в селах району. На час проведення інвентаризації житлового фонду в селах Шаргородського району Вінницької області [PERSON] був головою двору, що знаходиться за адресою: с. Михайлівка Шаргородського району Вінницької області вул. Миру, 39 до складу якого входить і житловий будинок з господарськими будівлями, 1958 року забудови, що підтверджується даними погосподарських книг (а.с.29-37). Таким чином, на день смерті [PERSON] його право власності на житловий будинок по вулиці Миру, 39 в с. Михайлівка Шаргородського району Вінницької області було набуто та посвідчено у порядку, передбаченому діючим на той час законодавством, а тому зазначений житловий будинок з господарськими будівлями входить до складу спадщини після його смерті. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються ст.ст. 13, 41, 55 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1269, 1270, 1276 ЦК України. Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі субєкти права власності рівні перед законом. Згідно з ст.ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом… Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). За правилами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до вимог ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За приписами ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з відкриття спадщини. В силу ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Умовою для переходу в порядку спадкування прав власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що право [PERSON] та [PERSON] на отримання у власність спадкового майна порушено і підлягає судовому захисту. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі "Бочаров проти України" від\~ 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих\~ презумпцій\~ щодо фактів (див. рішення у справі "Салман проти Туреччини")".

Outcome: approved