Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, третя особа: [PERSON] , в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог вказала, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , яка була членом колгоспного двору. Згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 08.07.1988 року виданого райвиконкомом Ярмолинецької районної ради народних депутатів згідно рішення райвиконкому Ярмолинецької районної ради народних депутатів № 63 від 24.03.1988 року, житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , належить колгоспному двору, головою якого являється [PERSON] . Вказує, що членами колгоспного двору станом на 15.04.1991 року були: [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дочка, [PERSON] - зять, та мали по 1/3 частині власності в майні колгоспного двору кожний. Після смерті баби позивача [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем за заповітом стала її дочка [PERSON] (мати позивача), а саме на належну спадкодавцю 1/3 частину вище вказаного домоволодіння. Батьки позивача, мати [PERSON] та батько [PERSON] як члени колгоспного двору, не виділяли та не оформляли свої частки в вище вказаному домоволодінні. Батько позивача [PERSON] помер [INFO] , після його смерті матір позивачки [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, оскільки продовжила проживати у будинковолодінні, обробляла земельну ділянку, сплачувала необхідні платежі. Після смерті матері позивача [PERSON] яка померла, [INFO] , члени колгоспного двору не виділяли свої частки. Позивач вказує, що за померлою матір`ю [PERSON] оформлена тільки 1/3 частка будинковолодіння, а 2/3 частки не оформлено. Також вказує, що вона є спадкоємцем майна після смерті матері за заповітом, 02.09.2019 року вона звернулася до нотаріуса для оформлення спадкових прав,однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки будинковолодіння належить до майна колгоспного двору. А тому, щоб захистити свої майнові права позивач просить визнати за нею право власності на домоволодіння в порядку спадкування після смерті її матері [PERSON] . Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 11.03.2020 року по даній справі залучено [PERSON] як співвідповідача. Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав, наведених у позові. Представник відповідача Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області до суду подав заяву, в якій сільська рада не заперечує проти визнання права власності за [PERSON] та [PERSON] на будинок [ADDRESS] , що належав колгоспному двору, головою якого була їхня баба [PERSON] . Просить розглядати справу без участі представника сільської ради. Відповідач [PERSON] до суду подав заяву в якій вказав, що з позовними вимогами [PERSON] погоджується, заперечень проти задоволення позову не має та просить проводити розгляд справи у його відсутності. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи в межах наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 липня 1988 року виконкомом Ярмолинецької районної ради народних депутатів видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] , яким засвідчено, що даний житловий будинок належить колгоспному двору, головою якого являється [PERSON] . Станом на 15 квітня 1991 року в погосподарському номері за адресою: [ADDRESS] до складу членів двору входили: [PERSON] - голова двору; [PERSON] - дочка; [PERSON] - зять, що підтверджується довідкою виконкому Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області від 15.07.2014 року № 588. [PERSON] являється спадкоємицею за заповітом майна після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті останньої було заведено спадкову справу №322/1998 та [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 16.11.1998 р. на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] . Зазначені обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 14.10.1998 року; архівною довідкою Хмельницького обласного державного нотаріального архіву № 2385/01-18 від 09.08.2019 року; свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 16.11.1998 року, виданим [PERSON] після смерті [PERSON] на 1/3 частину житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.04.2006 року. Із спадкової справи № 386/08, заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що відповідач [PERSON] прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) площею 4,10 га, що перебуває у колективній власності КСП «Мир», с. Скаржинці Ярмолинецького району Хмельницької області та на грошові внески в Ощадбанку . Зі спадкової справи вбачається, що інші спадкоємці відсутні. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.01.2014 року. Із спадкової справи № 93-2014, заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину та 11.07.2014 року отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частки земельної ділянки площею 2,0254 га, кожний. З даної спадкової справи також вбачається, що інші спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах про захист права приватної власності" до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України "Про власність", застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена колгоспного двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Тобто, в разі віднесення господарства до колгоспного двору кожен його член має право на частину майна двору в рівних частках. Враховуючи викладені норми закону та свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] від 08 липня 1988 року, за яким даний будинок належить колгоспному двору, суд приходить до висновку, що кожному з членів колгоспного двору ( [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ) станом на 15.04.1991 року належала по 1/3 частині будинку. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1216ЦК України передбачено, що cпадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1223ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах про захист права приватної власності" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні застосовуються з 1 липня 1990 року. Таким чином, після смерті [PERSON] відповідач [PERSON] успадкував 1/3 частку майна колгоспного двору, однак, не оформив це право. Після смерті баби позивачки [PERSON] , яка померла [INFO] , її дочка [PERSON] при житті успадкувала її частку у майні колгоспного двору - 1/3 частину і разом зі своєю часткою (1/3), її частка склала 2/3. Отже, на день смерті [PERSON] була власником 2/3 частки майна колгоспного двору. 14.12.2004 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, згідно якого все своє майно вона заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному, отже, частка позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] після смерті матері [PERSON] складає по 1/3 майна колгоспного двору (2/3:1/2). А тому суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і за позивачкою необхідно визнати право власності на 1/3 частину будинковолодіння за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 317 грн. (по 150 грн. 50 коп. з кожного). На підставі п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", ст. 16,328,1218,1261,1268,1269,1270 ЦК України,

Outcome: partial