Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Арбузинський район, смт. Костянтинівка, вул. Леніна, 102 та складається з Б-Ж житловий будинок, Е гараж, Ж літня кухня, З сарай, И погріб. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що позивач згідно свідоцтва про право на спадщину № 57 від 18.01.2001 року є власником домоволодіння, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Арбузинський район, смт. Костянтинівка, вул. Леніна, 102. Свідоцтво про право на спадщину зареєстровано 25 січня 2001 року в Арбузинському РКП «БТІ» в реєстровій книзі № 8 за номером 13. Згідно свідоцтва про право на спадщину № 57 від 18.01.2001 року до складу зазначеного домоволодіння входить: А-Ж житловий будинок, Б-Ж житловий будинок, В літня кухня, Г,Д сарай, У гараж, Ж літня кухня, З сарай, И погріб, 1-2 огорожа, 3 басейн. Згідно договору № 31 від 18.04.2001 року [PERSON] відчужила на користь [PERSON] ? цілої ідеальної частки домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Арбузинський район, вул. Леніна, 102. Відчужуване майно складається з А-Ж житлового будинку, В- літньої кухні, Г, Д сарай. Рішенням Арбузинського районного суду від 19.12.2006 року визнано факт правочину укладеним та право власності на нерухоме майно, що складається з ? цілої ідеальної частки домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Арбузинський район, смт. Костянтинівка, вул. Леніна, 102. (А-Ж житлового будинку, В літньої кухні, Г, Д сарай) за [PERSON] Рішенням Костянтинівської селищної ради Миколаївської області № 23 від 01.02.2007 року визнано ? цілої ідеальної частки домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Арбузинський район, смт. Костянтинівка, вул. Леніна, 102 (А-Ж житловий будинок, В літня кухня, Г, Д сарай) окремим житловим будинком із присвоєнням окремої адреси 102-а та визнано право власності на вказане майно за [PERSON]. Після прийняття рішення Костянтинівської селищної ради Миколаївської області № 23 від 01.02.2007 року, право спільної часткової власності на домоволодіння, припинилось. В звязку з тим, що спільна часткова власність, це власність двох або більше осіб, а зазначеним рішенням право спільної часткової власності [PERSON] припинився, а тому спільна власність не може продовжувати існувати щодо іншої частини обєкта нерухомого мана. Однак, під час прийняття рішення Костянтинівської селищної ради Миколаївської області № 23 від 01.02.2007 року, не було визначено долю ? належного їй домоволодіння. В звязку з зазначеним позивач позбавлена можливості зареєструвати за собою право приватної власності на житловий будинок, як об»єкт, що залишився в результаті поділу. Позивач просила суд з підстав, зазначених у позові, визнати за нею право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Арбузинський район, смт. Костянтинівка, вул. Леніна, 102 та складається з Б-Ж житловий будинок, Е гараж, Ж літня кухня, З сарай, И погріб. Від представника позивача, до судового засідання, надійшла заява згідно якої він позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд слухання у справі провести за його відсутності та судові витрати по справі покласти на позивача. Від представника відповідача надійшла заява, згідно якої він позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив суд слухання у справі провести за його відсутності та судові витрати покласти на позивача. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Арбузинською державною нотаріальною конторою Миколаївської області 18.01.2001 року за № 57 є власником домоволодіння, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Арбузинський район, смт. Костянтинівка, вул. Леніна, 102. Згідно зазначеного свідоцтва до складу спадкового домоволодіння входить: А-Ж житловий будинок, Б-Ж житловий будинок, В літня кухня, Г,Д сарай, У гараж, Ж літня кухня, З сарай, И погріб, 1-2 огорожа, 3 басейн (а.с. 10). Вказане свідоцтва про право на спадщину за заповітом було зареєстровано 25 січня 2001 року в Арбузинському РКП «БТІ» в реєстровій книзі № 8 за номером 1221, про що свідчить відповідний реєстраційний напис Арбузинського РКП БТІ (а.с. 10 зворот). У відповідності до копії договору купівлі-продажу нерухомого майна № 31, зареєстрованого універсальною товарною біржею «Нерухомість» в м. Южноукраїнськ, [PERSON] продала, а [PERSON] купив ? цілої ідеальної частки домоволодіння № 102 г господарськими будівлями і спорудами, розташованого в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області по вул. Леніна (а.с. 12). Відчужуване майно за вказаним договором складається з А-Ж житлового будинку, В- літньої кухні, Г, Д сарай. Зазначений договір купівлі-продажу зареєстрований в Арбузинському РКП БТІ 19.06.2002 року в книзі № 8 за номером 1221, про що свідчить відповідний реєстровий напис (а.с. 12 зворот). Відповідно до копії рішення Арбузинського районного суду від 19.12.2006 року визнано факт правочину договору купівлі-продажу нерухомого майна між [PERSON] та [PERSON] чинним, та за [PERSON] визнано право власності на нерухоме майно, що складається з ? цілої ідеальної частки домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами, зокрема А-Ж житловий будинок, В літня кухня, Г - сарай, Д сарай, розташованого в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області по вул. Леніна, 102 (а.с. 16). Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21238824 від 12.12.2008 року за [PERSON] на підставі рішення Арбузинського районного суду від 19.12.2006 року за [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності на ? частку будинку № 102 по вул. Леніна в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області (а.с. 32). У відповідності до копії рішенням Костянтинівської селищної ради Миколаївської області № 23 від 01.02.2007 року, визнано ? цілої ідеальної частини домоволодіння з надвірними спорудами, що включає в себе АЖ житловий будинок, В літня кухня, Г - сарай, Д сарай в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області по вул. Леніна, 102, як окреме домоволодіння та житловому будинку присвоєно новий номер 102-А (вул. Леніна, 102-А) (а.с. 14). Відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21239254 від 12.12.2008 року за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області від 12.12.2008 року, зареєстровано право власності на будинок № 102-а по вул. Леніна в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області (а.с. 34 зворот). Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~та положеннями\~Закону України № 475/97-ВР від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, N 4, N 7 та N 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Держави-учасниці Конвенції зобовязані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Так, у відповідності до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В силу ст. 13 розділу І "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Протокол № 1 стаття 1 "Захист власності" зазначає, що "Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права". Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважаться. Відповідно до статей 316-317 ЦК України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів.

Outcome: approved