Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернувся з вищевказаним позовом до [PERSON] , зазначаючи у позовній заяві про те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка, що передана безоплатно у приватну власність згідно рішення Бужанівської сільської ради від 24 лютого 1995 року №2/1, площею 0,60 га, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства, згідно витягу з рішення Бужанівської сільської ради від 24.02.1995 №2/1 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність». Позивач є спадкоємцем майна за законом першої черги, який прийняв спадщину належним чином. Відповідач від прийняття належної їй частки у спадковому майні відмовилась. Оскільки правовстановлюючих документів на вказане майно немає, а нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі йому свідоцтва про право на спадщину, то позивач просив визнати за ним право на завершення приватизації вищевказаної земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Ухвалами судді від 25.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та витребувано матеріали спадкової справи. У підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, однак до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги визнає повністю. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак скерував клопотання про розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Із витягу з рішення Бужанівської сільської ради Горохівського району Волинської області №2/1 від 24.02.1995 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» вбачається, що [PERSON] передано у приватну власність безоплатно земельну ділянку, надану для ведення особистого селянського господарства площею 0,60 га. Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Бужанівської сільської ради Горохівського району Волинської області, [PERSON] помер [INFO] в с.Бужани Волинської області і після його смерті відкрилася спадщина (а.с.6). Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Із інформаційної довідки зі спадкового реєстру №66532919 вбачається, що [PERSON] заповіт не посвідчувався. Згідно ч.1 ст.1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9), вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , його батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Матеріалами спадкової справи №42/2014, заведеної після смерті [PERSON] , стверджується, що крім позивача, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , ніхто не звертався. Із довідки виконавчого комітету Мар`янівської селищної ради №1357 від 22.10.2013 вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі за 2013 рік за №1 по особовому рахунку № [NUMBER] значиться житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] за [PERSON] . Спадкодавець до дня смерті проживав із сином [PERSON] . Дружина [PERSON] на час смерті чоловіка проживала у дочки [PERSON] в [ADDRESS] . Окрім того, із спадкової спраив вбачається, що [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 1,8475 га, на земельну ділянку площею 0,1395 га, на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Таким чином судом встановлено, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON] за законом першої черги, який прийняв спадщину в порядку передбаченому ч.3 ст.1268 ЦК України. Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Згідно п.7 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. На підставі абз.2 п.1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.08.2021 року, виданої Горохівською державною нотаріальною конторою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на неприватизовану земельну ділянку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, згідно ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України у випадку визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення в порядку встановленому статтею 206 цього кодексу. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] як спадкоємець померлого [PERSON] за законом першої черги, прийняв спадщину в установленому порядку, набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останньому, включно із правом на завершення приватизації земельної ділянки, але у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та відмовою нотаріуса не може оформити спадщину в нотаріальному порядку, а тому, суд визнає за позивачем право на завершення приватизації і реєстрацію права власності на його ім`я відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», земельної ділянки наданої [PERSON] у приватну власність згідно рішення Бужанівської сільської ради від 24.02.1995 №2/1 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», як на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved