Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом посилаючись на те, що 28.12.2002 року вона уклала шлюб з відповідачем, який було зареєстровано Новоукраїнським районним відділом РАЦС про що складено актовий запис № 144, свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. Шлюб між нею та відповідачем було розірвано 14 березня 2011 року, згідно рішення Новоукраїнського районного суду, але на даний час сторони проживають разом в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Під час шлюбу з відповідачем вони набули права спільної сумісної власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], житловою площею 45 м2. Факт придбання ними вказаного будинку в період шлюбу підтверджується довідкою Новоукраїнського відділення Ульяновського МБТІ від 31.10.2003 року № 24/1, з якої слідує, що за даною адресою домоволодіння зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Новоукраїнською державною нотаріальною конторою 31.10.2003 року № 2744. Після розірвання шлюбу відповідач не заперечував щодо її права власності на спірну квартиру. Однак коли позивач вирішила оформити своє право власності на частину квартири шляхом відповідної державної реєстрації, відповідач в усному порядку заявив їй про своє приватне право на дане нерухоме майно, тому в добровільному порядку вони не досягли домовленостей щодо поділу квартири. Крім того за період шлюбу сторонами було придбано рухоме майно, а саме холодильник «Днепр»-232» заводський номер 470531 вартістю 2000 грн., кухня «Імпульс» вартістю 2100 грн., диван 2008 року випуску вартістю 2400 грн., газова плита «Індезіт» вартістю 1200 грн., дитячий диван вартістю 2000 грн., стіл комп»ютерний вартістю 800 грн., пральна машина AWE 7515 вартістю 2600 грн., вітальня «Аврора» вартістю 3700 грн., ліжко 2004 року випуску вартістю 900 грн, телевізор Самсунг вартістю 1200 грн., тумбочка під телевізор вартістю 300 грн., відеомагнітофон 864 с.р. 712 INYB 403598 вартістю 300 грн, дзеркало вартістю 200 грн., балон вартістю 300 грн., мікрохвильова піч вартістю 800 грн., дві коврові доріжки вартістю 400 грн., всього на суму 10700 грн. Враховуючи дані обставини та те, що відповідач не бажає добровільно розділити нерухоме та рухоме майно, узгодити порядок користування майном, а тому позивач змушена була звернутись з даним позовом до суду та просить суд визнати поважними причини пропущення нею позивної давності, поновити строк звернення до суду, вирішити питання про поділ спільного майна подружжя та щодо компенсації різниці у вартості майна. В ході судового розгляду позивач зменшила свої позовні вимоги, відмовившись від позовних вимог про поновлення строку звернення до суду та простягнення компенсації різниці у вартості майна. В порядку поділу спільного сумісного майна просить суд визнати за нею право особистої приватної власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], залишивши при цьому 1/2 частину даної квартири у власності відповідача, а також розділити рухоме майно, що є спільною сумісною власністю та виділити позивачу: холодильник «Дніпр»-232» заводський номер 470531, кухню «Імпульс», диван 2008 року випуску, газову плиту «Індезіт», дитячий диван, стіл комп»ютерний та залишити за відповідачем : пральну машину AWE 7515, вітальня «Аврора», ліжко 2004 року випуску, телевізор Самсунг, тумбочка під телевізор, відеомагнітофон 864 с.р. 712 INYB 403598, дзеркало, балон, мікрохвильова піч, дві коврові доріжки. Вирішити питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат. Позивач в судовому засіданні зменшені позовні вимоги в частині розподілу рухомого і нерухомого майна підтримала та просила розподілити сплачені нею судові витрати. Відповідач в судовому засіданні визнав позов в повному обсязі, про що подав письмову заяву не заперечив у розподілі спільного сумісного майна подружжяф у запропонованому позивачу варіанті. Визнання відповідачем позову не суперечить закону (ст.ст. 319,369,372 ЦК України) та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, відповідно до ст. ст. 60-72 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України в п. п. 23, 24 від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних обставин. Відповідно до ст. 60 СК України, передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, веденні домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку. Крім того вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно до ч. 1, 2 ст. 61 СК України, об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Об"єктами права спільної сумісної власності подружжя є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну ) установу. У відповідності до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Також ст. 70 СК України передбачено, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. В судовому засіданні встановлено, що з 2002 року по 2011 рік сторони проживали в зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу було придбано нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS], житловою площею 45 м2, ринковою вартістю 112037 грн., що підтверджено Звітом про оцінку від 03.10.2014 року( а.с. 39-55). Факт придбання сторонами вказаної квартири в період шлюбу підтверджується довідкою Новоукраїнського відділення Ульяновського МБТІ від 31.10.2003 року № 24/1, з якої слідує, що за даною адресою домоволодіння зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Новоукраїнською державною нотаріальною конторою 31.10.2003 року № 2744 ( а.с. 59). Також судом встановлено, що в період шлюбу було придбано рухоме майно, яке в силу ст.61 СК України, суд вважає являється об"єктом спільної сумісної власності подружжя, так як придбане в період шлюбу та використовувалось в інтересах сім"ї, зокрема: холодильник «Дніпр»-232» заводський номер 470531 вартістю 2000 грн., кухня «Імпульс» вартістю 2100 грн., диван 2008 року випуску вартістю 2400 грн., газова плита «Індезіт» вартістю 1200 грн., дитячий диван вартістю 2000 грн., стіл комп»ютерний вартістю 800 грн., пральна машина AWE 7515 вартістю 2600 грн., вітальня «Аврора» вартістю 3700 грн., ліжко 2004 року випуску вартістю 900 грн, телевізор Самсунг вартістю 1200 грн., тумбочка під телевізор вартістю 300 грн., відеомагнітофон 864 с.р. 712 INYB 403598 вартістю 300 грн, дзеркало вартістю 200 грн., балон вартістю 300 грн., мікрохвильова піч вартістю 800 грн., дві коврові доріжки вартістю 400 грн., вартість зазначеного майна встановлено на підставі товарних чеків ( а.с.14-18) та не заперечується відповідачем. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України наявні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що при зверненні із позовом до суду позивачем понесено витрати на сплату судового збору в сумі 1332 грн.37 коп, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно задоволеній сумі в розмірі 666 грн.18 коп.

Outcome: approved