Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

Адвокат Гузєв І.Г., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди працівнику внаслідок ушкодження здоров`я. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 травня 2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. В обґрунтування позовних вимог представник позивача [PERSON] - [PERSON] зазначив, що [PERSON] перебуваючи в трудових відносинах з КДГМК «Криворіжсталь», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг», на посаді учня машиніста конвеєра, 17 січня 2000 року близько 06 години 20 хвилин, з вини Відповідача, під час обслуговування реверсивного конвеєра СКР-6 на території складу концентрату №1 Рудозбагачувальної фабрики №1, внаслідок нещасного випадку, отримала тілесні ушкодження у вигляді: «Механічний опік (тертям) IV ступеню ІІІ, IV, V пальців правої кисті. Наслідок тяжкої травми правої кисті. Контрактура у суглобах 2,3,4 пп правої кисті. Порушення функції правої кисті IV». Представник позивача зазначає, що нещасний випадок на виробництві стався під час виконання нею своїх трудових обов`язків, а саме: працюючи в зміну з 22:00 16.01.2000 р. до 07:00 17.01.2000 р. машиніст конвеєра [PERSON] та учень машиніста конвеєра [PERSON] отримали письмовий наряд від майстра [PERSON] на обслуговування реверсних конвеєрів СКР -6, СКР-12 тарільчастих живильників Є-6, Є-12. По закінченню зміни [PERSON] та [PERSON] приступили до прибирання закріпленого обладнання. Під час проведення прибирання було здійснено запуск конвеєра, внаслідок чого віник та рука [PERSON] були стиснуті між боковим роликом та стрічкою конвеєра, від чого остання отримала вищезазначені тілесні ушкодження. Крім того, представник позивача зазначає, що відповідно до п.10 Акту Форми Н-1, нещасний випадок, в результаті якого [PERSON] отримано тілесні ушкодження, стався внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці з боку працівника Відповідача: майстер [PERSON] , який порушив п. 32.5 Положення про систему управління охорони праці на НКГЗК. Таким чином, нещасний випадок стався внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, неналежного виконання своїх трудових обов`язків працівниками Відповідача та обумовлений неналежним виконанням Відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці. Внаслідок зазначеного вище нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, 10.08.2000 року, Позивач вперше пройшла огляд лікарсько-трудовою комісією (надалі - ЛТЕК), де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 40% та встановлено третю групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва. У період з 2002 року по 2018 рік, позивач періодично проходила огляд МСЕК, та в останнє 01.08.2018 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 40% внаслідок трудового каліцтва та встановлено третю групу інвалідності з 01 вересня 2018 року - безстроково, рекомендовано медикаментозне лікування, вироби медичного призначення, санаторно-курортне лікування. Представник позивач зазначає, що у зв`язку з вказаним нещасним випадком порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки [PERSON] , від перенесених травм остання відчула різкий та сильний біль, обмеження рухомості у правому ліктьовому суглобі, набряклість та пошкодження кінцівки, наразі область правої кисті деформована, внаслідок післяопераційного рубця ІV п. правої кисті відсутній, вона позбавлена можливості в достатній мірі реалізовувати свої звички та бажання, у неї постійно виникають складнощі пов`язані з болем та обмеженням рухів в правому променево-зап`ястковому суглобі, періодичним помірним болем в правому колінному суглобі та правому гомілковостопному суглобі, що додають їй додаткового дискомфорту та страждань у її повсякденному житті. Отже, тривалий процес лікування, позбавляє її можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання трудового каліцтва, вона постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Позивач, внаслідок отриманого трудового каліцтва, що супроводжується значною втратою працездатності, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, його життєвий уклад було змінено назавжди адже стан його здоров`я є невідновним. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на її душевному та фізичному станах, наразі вона обмежена у виконанні деяких робіт по господарству та не зможе вже як раніше допомагати своїй родині. У зв`язку з чим, просить суд стягнути на її користь 188 920 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Представник Відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - Єфремова Т.О. подала до суду відзив на позов, в якому зазначила, що підприємство не погоджується з доводами та вимогами Позивача, оскільки вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що відповідно до ч.1-4 ст.153, ст.158 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, вимог ергономіки, позитивного досвіду з охорони праці, зниження та усунення запиленості та загазованості повітря у виробничий приміщеннях, зниження інтенсивності шуму, вібрації, випромінювань тощо. Крім того, представник Відповідача зазначила, що обов`язковими передумовами виникнення правовідносин з відшкодування моральної шкоди є неправомірні дії чи бездіяльність та вина власника або уповноваженого ним органу. В спірних правовідносинах не було встановлено вчинення з боку відповідача будь-яких неправомірних дій, що могли призвести до настання нещасного випадку з Позивачем, отже відсутня одна з обов`язкових передумов для відшкодування школи. Також представник Відповідача, у відзиві зазначила, що у позовній заяві відсутня інформація про винні дії Позивача у настанні нещасного випадку, позовну вимоги не співмірні з ступенем вини ПАТ «АМКР» і ушкодження здоров`я позивача. На думку представника відповідача, протиправні дії, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням нещасного випадку на виробництві Відповідач не вчиняв, натомість основна вина в настанні нещасного випадку лежить саме на Позивачі. Крім того, представник Відповідача посилаючись на ч. 1 ст. 440-1 ЦК України, в редакції 1963 року, передбачено, що моральна шкода (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням сцдц незалежно від відшкодування майновою шкоди. Проте, представник відповідача зазначає, що актом пряма вина підприємства у настанні нещасного випадку не визначена, а тому вважати вину, як безумовну безпідставно. Позивач оцінив свої моральні страждання в розмірі, що становить 188 920 гри., що жодним чином не аргументовано та не обґрунтовано, сума завищена та не відповідає тяжкості та характеру шкоди, про наявність якої стверджує Позивач. Вказана сума позовних вимог абсолютно не відповідає вимогам розумності та справедливості. У зв`язку з чим, представник Відповідача заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі. Дослідивши наявні у справі докази, на які посилається Позивач та Відповідач, суд прийшов до наступного висновку. При вирішенні питання про спричинення позивачеві моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров`я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках. Судом встановлено, що з 06.10.1999 року [PERSON] прийнята на КДГМК «Криворіжсталь» на рудозбагачувальну фабрику № 1 на посаду учня помічника машиніста конвеєра, з 14.10.2000 року переведена в медину санітарну частину, з 17.12.2001 року по 14.01.2002 року перебувала на посаді 5 медичної санітарної частини ГЗК, з 14.01.2002 року переведена в УЖКХ покоївкою с/п «Чарівна поляна» на період відпустки в зв`язку з народженням дитини, з 01.02.2002 року переведена в УЖКХ покоївкою с/п «Чарівна поляна», 09.06.2012 року звільнена за ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки Серії [NUMBER] виданої на ім`я [PERSON] . (а.с. 90-94) 17 січня 2000 року близько 06 години 20 хвилин, стався нещасний випадок з [PERSON] , під час обслуговування реверсивного конвеєра СКР-6 на території складу концентрату №1 Рудозбагачувальної фабрики №1, що підтверджується Актом про нещасний випадок № 1 Форми Н-1 від 20.01.2000 року. Відповідно до п. 6 вказаного Акту, нещасний випадок на виробництві стався працюючи в зміну з 22:00 16.01.2000 р. до 07:00 17.01.2000 р. машиніст конвеєра [PERSON] та учень машиніста конвеєра [PERSON] отримали письмовий наряд від майстра [PERSON] на обслуговування реверсних конвеєрів СКР -6, СКР-12 тарільчастих живильників Є-6, Є-12. По закінченню зміни [PERSON] та [PERSON] приступили до прибирання закріпленого обладнання. Під час проведення прибирання було здійснено запуск конвеєра, внаслідок чого віник та рука [PERSON] були стиснуті між боковим роликом та стрічкою конвеєра, від чого остання отримала вищезазначені тілесні ушкодження. Відповідно до п.6.1 Акту Форми Н-1, вид події - дія деталей обладнання та машин, що обертаються (04). Відповідно до п.8 Акту Форми Н-1, нещасний випадок стався внаслідок експлуатації підйомно-транспортного обладнання (стрічковий конвеєр), який є - джерелом підвищеної небезпеки та належить Відповідачу. Відповідно до п.10 Акту Форми Н-1, нещасний випадок, стався внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці майстром [PERSON] , який порушив п. 32.5 Положення про систему управління охорони праці на НКГЗК та учнем машиніста конвеєра [PERSON] , яка порушила п. 3.5 та п. 3.7 Інструкції про охорону праці для машиніста конвеєра. (а.с. 53-55). При огляді МСЕК 01.02.2012 року [PERSON] первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 25 % у зв`язку з трудовим каліцтвом з 11.01.2012 року - безстроково, рекомендовано медикаментозне лікування в лікувально-профілактичному закладі. При огляді МСЕК 10.08.2000 року, [PERSON] вперше лікарсько-трудовою комісією, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 40% та встановлено третю групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва, що підтверджується витягом із акту огляду у ЛТЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги» серії: МСЕ-ДНА-01 №176941, виданою на ім`я Позивача. (а.с. 10) 04.09.2002 року, [PERSON] повторно пройшла огляд ЛТЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 40% внаслідок трудового каліцтва та встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується випискою з акта огляду ЛТЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», серії:МСЕ-ДНА-01 №315219, виданою на ім`я Позивача.(а.с.11) Висновком про умови та характер праці, Позивачу протипоказаний важкий фізичний труд, та рекомендовано лікування у травматології, що підтверджується витягом із акту огляду у МСЕК до довідки від 04.09.2002 року серії:МСЕ-ДНА-01 №315219, виданою на ім`я Позивача. (а.с.13-14) 22.07.2003 року, Позивач повторно пройшла огляд ЛТЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 40% внаслідок трудового каліцтва та встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується довідкою «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», серії:МСЕ-ДНА-01 №347844, виданою на ім`я Позивача. Висновком про умови та характер праці, Позивачу рекомендовано лікування у травматології, що підтверджується витягом із акту огляду у МСЕК до довідки від 22.07.2003 року серіїМСЕ-ДНА-01 №347844, виданою на ім`я Позивача. (а.с. 15 -18) 25.08.2004 року, Позивач повторно пройшла огляд ЛТЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 40% внаслідок трудового каліцтва та встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується випискою із акта огляду ЛТЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», серії:МСЕ-ДНА-01 №399624, виданою на ім`я Позивача. Висновком про умови та характер праці, Позивачу рекомендовано лікування у травматології, що підтверджується довідкою від 25.08.2004 року серії:МСЕ-ДНА-01 №399624, виданою на ім`я Позивача. (а.с. 19 - 22) 14.09.2005 року, Позивач пройшла огляд медико-соціальною експертною комісією, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 40% внаслідок трудового каліцтва та встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується довідкою «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», серії:ДНА-02 №02523, виданою на ім`я Позивача. (а.с. 23 - 24) 16.08.2006 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 40% внаслідок трудового каліцтва та встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується довідкою «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», серії:ДНА-02 №09649, виданою на ім`я Позивача. (а.с. 25 -26) 25.07.2007 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 40%внаслідок трудового каліцтва та встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується довідкою «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», серії:ДНА-02 №:019293, виданою на ім`я Позивача. (а.с. 27 - 28) Висновком про умови та характер праці від 25.07.2007 року, Позивачу рекомендовано лікування у травматології, що підтверджується випискою із акту огляду МСЕК від 25.07.2007 року серії:МСЕ-ДНА-01 №574870, виданою на ім`я Позивача. (а.с.29 - 30) 10.09.2008 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 40% внаслідок трудового каліцтва та встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується довідкою «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», серії:ДНА-02 №026237, виданою на ім`я Позивача.(а.с. 31 - 32) 23.09.2009 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 40% внаслідок трудового каліцтва та встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується довідкою «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», серії:ДНА-02 №033604, виданою на ім`я Позивача.(а.с. 33 - 34) 01.09.2010 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 40% внаслідок трудового каліцтва та встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується довідкою «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», серії:10ААА №:003862, виданою на ім`я Позивача.(а.с.35 -36) 06.07.2011 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 40% внаслідок трудового каліцтва та встановлено третю групу інвалідності, рекомендовано медикаментозне лікування, що підтверджується довідкою «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», серії:10ААА №:008134, виданою на ім`я Позивача. (а.с. 37 -38) 12.06.2013 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 40% внаслідок трудового каліцтва та встановлено третю групу інвалідності, рекомендовано медикаментозне лікування, вироби медичного призначення, що підтверджується довідкою «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги», серії: [NUMBER] , виданою на ім`я Позивача. (а.с. 39 - 40) Висновком про умови та характер праці від 12.06.2013 року, Позивачу рекомендовано лікування у травматології, «Д», що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК від 12.06.2013 року серії: АВ №0040348, виданою на ім`я Позивача.( а.с. 41 -42) 16.07.2014 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 40% внаслідок трудового каліцтва та встановлено третю групу інвалідності, рекомендовано медикаментозне лікування, вироби медичного призначення, що підтверджується довідкою «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги», серії: [NUMBER] , виданою на ім`я Позивача. (а.с. 43 -44) Висновком про умови та характер праці від 16.07.2014 року, Позивачу рекомендовано лікування у травматолога, «Д», що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК від 16.07.2014 серії: АВ №00251281, виданою на ім`я Позивача. (а.с. 45- 46) 20.07.2016 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 40% внаслідок трудового каліцтва та встановлено третю групу інвалідності, рекомендовано медикаментозне лікування, вироби медичного призначення, санаторно-курортне лікування за висновком ЛЕК, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги», серії: 12ААА №:018622, виданою на ім`я Позивача.(а.с. 47 - 48) 01.08.2018 року, Позивач повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 40% внаслідок трудового каліцтва та встановлено третю групу інвалідності з 01 вересня 2018 року - безстроково, рекомендовано медикаментозне лікування, вироби медичного призначення, санаторно-курортне лікування, що підтверджується довідкою «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги», серії: 12ААА №:052132, виданою на ім`я Позивача.(а.с. 49 -50) Висновком про умови та характер праці від 01.08.2018 року, Позивачу протипоказана важка фізична праця, роботи з навантаженням на праву руку, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК від 01.08.2018 року серії: 12ААБ №015307, виданою на ім`я Позивача.(а.с. 51- 52) Відповідно до виписного епікризу з історії хвороби б/н [PERSON] з 03.02.2000 року по 27.02.2000 року перебувала на лікарняному в травматологічному відділенні 6 міської клінічної лікарні, травма правой кисті, некроз м`яких тканин 3-4-5 пальців правої кисті. Після отриманої травми лікувалась в опіковому відділенні 2 міської лікарні м. Кривого Рогу. (а.с. 58) Відповідно до виписного епікризу з історії хвороби № 3540/296 [PERSON] з 06.04.2000 року по 19.04.2000 року перебувала в травматологічному відділенні 6 міської клінічної лікарні м. Дніпропетровська. (а.с.59 -60) Відповідно до виписного епікризу з історії хвороби № 6429/552 [PERSON] перебувала на лікуванні в травматологічному відділенні 6 міської клінічної лікарні м. Дніпропетровська з 21.06.2000 року по 18.07.2000 року, з діагнозом наслідки тяжкої травми правої кисті. (а.с.61) Відповідно до Довідки з історії хвороби № 3029/472 [PERSON] перебувала на лікуванні з 05.09.2000 року по 27.09.2000 року з діагнозом після травматичний синдром. (а.с. 62) Відповідно до виписок виписного епікризу Комунального закладу «Міська лікарня №11», уи періоди з 02.06.2003 року по 18.06.2003 року, з 21.06.2004 року по 05.07.2004 року, з 10.07.2006 року по 24.07.2006 року, з 04.06.2007 року по 16.06.2007 рік, з 14.07.2008 року по 28.07.2008 року, з 2707.2009 року по 17.08.2009 року, з 11.01.2010 року по 23.01.2010 року, з 17.01.2011 року по 11.01.2011 року, з 19.06.2012 року по 03.07.2012 рік, з 13.05.2013 року по 28.05.2013 рік, [PERSON] перебувала на лікуванні у наслідок виробничої травми у вигляді конструктора суглобів ІІІ - V пальців, відсутності ІV пальца правої кисти, порушення функції ІІІ ст., больовий синдром. (а.с. 63 - 73) Із виписного епікризу з історії хвороби №75 стаціонарного хворого вбачається, що [PERSON] в період з 27.02.2014 року по 19.03.2014 рік знаходилась на оздоровчому лікуванні в санаторії-профілакторії «Джерело». (а.с. 74 -75) З виписки медичної картки № 164 стаціонарного хворого [PERSON] перебувала на лікуванні в КЗ «Криворізька міська лікарня №11» у період з 22.05.2014 року по 06.06.2014 рік з діагнозом п/травматична контрактура правої кисти. СНФ. Відсутність 4 пальця правої кисти. Порушення функцій кисти. Больовий синдром. (а.с.76) Із виписного епікризу з історії хвороби №158 стаціонарного хворого вбачається, що [PERSON] в період з 17.04.2015 року по 07.05.2015 рік знаходилась на оздоровчому лікуванні в санаторії-профілакторії «Джерело». (а.с. 77) Із виписного епікризу з історії хвороби № 12 стаціонарного хворого вбачається, що [PERSON] в період з 18.04.2016 року по 08.05.2016 рік знаходилась на оздоровчому лікуванні в санаторії-профілакторії «Джерело». (а.с. 78) З виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 3326 [PERSON] перебувала на лікуванні в КЗ «Криворізька міська лікарня №1 «ДОР», у період з 01.09.2017 року по 20.09.2017 рік. (а.с.79) З виписного епікризу № 332 із медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] у період з 21.10.2016 року по 04.11.2016 рік перебувала на лікуванні КЗ «Криворізька міська лікарня № 11» (а.с. 80-81) З виписного епікризу № 117 із медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] у період з 30.03.2017 року по 14.04.2017 рік перебувала на лікуванні КЗ «Криворізька міська лікарня № 11» (а.с. 82-83) Відповідно до виписного епікризу із медичної картки стаціонарного хворого № 368 [PERSON] у період з 02.05.2018 року по 18.05.2018 рік перебувала на лікуванні КЗ «Криворізька міська лікарня № 11» (а.с. 84 - 85) Відповідно до виписного епікризу із медичної картки стаціонарного хворого № 345 [PERSON] у період з 08.04.2019 року по 19.04.2019 рік перебувала на лікуванні КЗ «Криворізька міська лікарня № 11» (а.с. 86 -87) Відповідно до виписного епікризу із медичної картки стаціонарного хворого № 1057 [PERSON] у період з 26.11.2019 року по 09.12.2019 рік перебувала на лікуванні КЗ «Криворізька міська лікарня № 11» (а.с. 88 -89) Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року «Кечко проти України» у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008, абз. 9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Стаття 173 зазначеного кодексу закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 року встановлено, що обов`язок з відшкодування моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 1 - 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, провадиться згідно із законодавством про страхування від нещасного випадку. Це законодавство складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Закону України від 23 вересня 1999 р. N 1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності",Закону України від 14 жовтня 1992 р. N 2694-XII "Про охорону праці", КЗпП України, а також законодавчих та інших нормативно-правових актів. Спори про відшкодування шкоди повинні вирішуватися за законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Оскільки позивачу первинно висновком МСЕК встановлено стійку втрату професійної працездатності, у 2000 році по трудовому каліцтву, що надало їй право на відшкодування моральної шкоди роботодавцем, суд вважає, що до правовідносин сторін мають застосовуватися Правила відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затверджені Постановою КМУ №472 від 23.06.1993 року. У відповідності до положень п.11 цих Правил, моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку на підставі: домовленості сторін (власника, профспілкового органу і потерпілого або уповноваженої ним особи); рішення комісії по трудових спорах; рішення суду. Розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати двохсот мінімальних розмірів заробітної плати незалежно від інших будь-яких виплат. Згідно зі ст. 440-1 ЦК України, в редакції 1963 року, моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Таким чином, згідно зі ст. 440-1 ЦК України, в редакції 1963 року, було встановлено обмеження мінімального розміру відшкодування моральної шкоди - не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати та максимального розміру відшкодування моральної шкоди, що не може перевищувати двохсот мінімальних розмірів заробітної плати (п. 11 Правил). Відповідно до ст. 3 Закону України "Про оплату праці", мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників. Вищезазначені вимоги закону у поєднанні зі статтями 3 і 8 Конституції України дають підстави для висновку про те, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи, та враховувати засади розумності, виваженості й справедливості. Такий підхід цілком узгоджується з положенням ст. 83 ЦК Українипро те, що позовна давність не поширюється, зокрема, на вимоги, які випливають з порушення особистих немайнових прав, крім випадків, передбачених законом. Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України № 6-156цс14, № 6-188цс14 та № 6-207цс14 від 24 грудня 2014 року. Згідно статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі станом на час розгляду справи становить 4723 грн., тобто мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди, який відповідає 100% стійкої втрати працездатності, дорівнює 23615,00 грн., а максимальний 944600,00 грн. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року викладених у постанові № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)», з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004, ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з виробничою травмою позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона відчуває моральні й фізичні страждання, які обмежують можливість останньої вести звичний спосіб життя, та тягнуть за собою відчуття болю. Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. Крім того, нещасний випадок стався з вини працівника підприємства Відповідача, що підтверджується матеріалами справи. Доводи представника відповідача про недоведеність факту моральної шкоди не заслуговують на увагу, оскільки сам факт отримання трудового каліцтва, встановлення стійкої втрати працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст.3 Конституції України, відповідно до якої, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, настання негативних змін у її житті, неможливість відновлення стану, який мала потерпіла до нещасного випадку, з урахуванням ступеню вини відповідача, постійний характер страждань позивача, яка переносить постійний фізичний біль, обмежена в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, суд враховує конкретні обставини справи, ступінь втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, наслідків, що наступили, а також суд враховує, що основною причиною нещасного випадку є порушення Відповідачем, як роботодавцем та позивачем вимог з охорони праці, які призвели до нещасного випадку, що було встановлено актом про розслідування нещасного випадку від 20.01.2000 року, виходячи із засад розумності та справедливості, і вважає необхідним призначити позивачу компенсацію в розмірі 130 000,00 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1300,00 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial