Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю "Управлінська компанія Коцюбинське" звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 30.07.2020 відкрито провадження, справу до розгляд призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Управлінська компанія Коцюбинське" свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до рішення загальних зборів № 03/03-20 від 03.03.2020 ТОВ ЖЕК «ЖК КОЦЮБИНСЬКИЙ з 05.03.2020 перейменоване на Товариство з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія Коцюбинське». ТОВ «Управлінська компанія Коцюбинське» здійснює експлуатаційне обслуговування житлових комплексів «Коцюбинський» «Атлант», «Атлант-2» у житлового будинку по [ADDRESS] . [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] . Між позивачем та відповідачем укладено договір №50/2017 від 16.01.2017 про надання послуг з утримання будинку, прибудинкової території та додаткових послуг. Згідно даних бухгалтерського обліку заявника за особовим рахунком № [NUMBER] , корпус 1, будинок [ADDRESS] станом на 30.06.2020 має заборгованість в розмірі 23432,74грн. Позивач зі свого боку належним чином виконує зобов`язання, а відповідач не виконує умови договору №50/2017 від 16.01.2017 та станом на 03.06.2020 має заборгованість. У зв`язку з викладеним позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Управлінська компанія Коцюбинське" заборгованість з надання комунальних та житлово-комунальних послуг в розмірі 23432,74грн, індексу інфляції в розмірі 2441,05грн, 3% річних в розмірі 1278,86грн, пеню в розмірі 9472,96грн, що всього становить 36625,61грн. 29.09.2020 до суду надійшов відзив від відповідача [PERSON] відповідно до якого зазначено, що 16.01.2017 між відповідачем та позивачем укладено Договір про надання послуг з утримання будинку, прибудинкової території та додаткових послуг 50/2017. У п.10.3 Договору про надання послуг з утримання будинку, прибудинкової території та додаткових послуг №50/2017 від 16.01.2017 зазначено: «Споживач при зміні власника квартири (споживача) в триденний термін з дати вчинення правочину, що призвів до переходу право власності на квартиру, зобов`язаний письмово повідомити виконавця про подальше виконання умов Договору новим власником Квартири, та необхідності переукладання Договору про надання послуг з утримання будинку, прибудинкової території та додаткових послуг між новим власником квартири та Виконавцем». Право власності на квартиру відповідачем зареєстровано 14.01.2017, Договір с позивачем підписаний 16.01.2017, виходячи з вище описаного, Позивач був своєчасно проінформований власником квартири і мав змогу провести своєчасну роботу з попереднім власником по існуючій на той момент заборгованості. В п. 3.2.1. Договору про надання послуг з утримання будинку, прибудинкової території та додаткових послуг №50/2017 від 16.01.2017 зазначено: «Оплачувати з утримання Будинку та прибудинкової території, послуги з постачання в установленні цим Договором строки та порядку, а саме до 20 (двадцятого) числа кожного місяця враховуючи те, що послуги надаються від виконавця з 01 січня 2017 року. Отже, в лютому 2017 року відповідач, як власник квартири повинен був сплатити за надані послуги за січень 2017 року, що і було зроблено за наданою квитанцією з авансовою оплатою за електроенергію. Оплата послуг відбувалась до травня 2017 року, поки в червні - 2017 року не отримав квитанцію за травень 2017 року, в якій замість сплачених 408 кВт електроенергії було зазначено лише 20 кВт. Отже, відповідачем новим власником квартири, виконувались умови договору до моменту порушення умов позивачем. З лютого 2017 року по вересень 2017 року відповідач звертався до позивача з усними проханнями відкрити на моє ім`я новий особовий рахунок, щоб в рахунках на сплату ЖКП не відображалися борги попереднього власника квартири, на що постійно отримував необґрунтовану відповідь, що позивач з технічних причин, зробити не може. 8 вересня 2017 року, відповідач звернувся до позивача з проханням підписати акт звірки по наданих і житлово-комунальних послугах за 2017 рік, щоб суму боргу за попереднім власником зафіксувати на 31 грудня 2016 року. Інформація, яка міститься в цьому акті відрізнялася від отриманих відповідачем рахунків на сплату ЖКП. 13 вересня 2017 року в квартирі відповідача без його відома (попередження) відключено електроенергію. Звернувшись до позивача з проханням пояснити на підставі яких норм чинного законодавства відключена електроенергія, якщо у відповідача оплачено авансом по 408 кВт, відповідач отримав відповідь, що борги попереднього власника повинен сплатити відповідач. Отже позивач не мав права відключати електричну енергію, адже не було заборгованості за електричну енергію та не було повідомлення про відключення у встановленому порядку. 30.03.2020 відповідачем було подано Заяву до ТОВ «УК Коцюбинське» з проханням зробити перерахунок наданих житлово-комунальних послуг та відновити електропостачання за адресою: [ADDRESS] . Однак, позивачем проігноровано зазначену заяву. 03.06.2020 представниками ТОВ «Коцюбинське» було відновлено електропостачання в квартирі відповідача та складено Акт без номеру від 03.06.2020. Своїми діями позивач позбавив відповідача та його сім`ю, право на користування квартирою, оскільки неправомірно припинив електропостачання до квартири, в який відсутнє газопостачання та постачання гарячої води, що спричинило неможливість проживання у квартирі. А отже позивач своїми незаконними діями створив такі умови, за яких відповідач та його сім`я не могли користуватися житлово-комунальними послугами в квартирі [ADDRESS] в період з 13 вересня 2017 року по 03 червня 2020 року, а отже і сплачувати за послуги позивача, відповідач як власник квартири за цей період не зобов`язаний. У зв`язку з викладеним відповідач просить суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 11.11.2020 витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Управлінська компанія Коцюбинське" належним чином оформлені копії договорів між Товариством з обмеженою відповідальністю "Управлінська компанія Коцюбинське" та виробниками (постачальниками) холодної та гарячої води, послуг з централізованого опалення, електропостачання, які були укладені для обслуговування [ADDRESS] ; надати обґрунтований розрахунок заборгованості за послуги з утримання будинку і споруд, прибудинкової території, холодної та гарячої води, послуг з централізованого опалення, електропостачання, яка виникла з 2017 року у відповідача [PERSON] , як власника квартири [ADDRESS] Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 30.11.2020 призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 27.01.2021 до суду надійшли документи та розрахунки від ТОВ "Управлінська компанія Коцюбинське" на виконання ухвали Деснянського районного суму м. Києва від 11.11.2020. 20.07.2021 від представника ТОВ "Управлінська компанія Коцюбинське" надійшла відповідь на відзив відповідно до якої зазначено, що відповідач всупереч вимогам законодавства України, умовам розділу 7 Договору до позивача у період з січня 2017 року по теперішній час не звертався, претензії на адресу позивача не надсилав, а також доказ про звернення до позивача з питань щодо неналежного виконання позивачем своїх зобов`язань не надавав. Також, опломбування лічильників тепла водопостачання та електроенергії у квартирі [ADDRESS] було проведено працівниками технічної служби позивача. Водночас відповідач до позивача з питання щодо проведення періодичної перевірки ЗВТ по вказані квартирі не звертався, оскільки лічильник обліку тепла у квартирі відповідача було встановлено у листопаді 2017 року строк якого для наступної повірки настане лише у листопаді 2021 року, лічильник обліку електричної енергії опломбовано за заявою Відповідача лише 03.06.2020. Представник позивача Смульська В.Б. в судових засіданнях підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судових засіданнях заперечував проти розміру зазначеного в позовних вимог, посилаючись на те, що у відповідача з липня 2017 року є заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території та не велика заборгованість за теплопостачання перед ТОВ "Управлінська компанія Коцюбинське". Однак зазначив, що за електропостачання існує передплата, що прослідковується з квитанцій, а тому просив суд задовольнити частково позовні вимоги, а саме визнав за період з липень 2017 року по 30.06.2020 заборгованість за житлово-комунальні послуги 13275,84грн. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, вислухавши учасників справи, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до рішення загальних зборів № 03/03-20 від 03.03.2020, Товариство з обмеженою відповідальністю Житлово-Експлуатаційна Компанія «ЖК КОЦЮБИНСЬКИЙ з 05.03.2020 перейменоване на Товариство з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія Коцюбинське. Товариство з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія Коцюбинське» здійснює експлуатаційне обслуговування житлових комплексів «Коцюбинський» «Атлант», «Атлант-2» у житлового будинку по [ADDRESS] . Між ТОВ «УК «Коцюбинський» та ПАТ «Київенерго» укладено договір №1420334 від 20.11.2013, №1420334 від 23.10.2018 про постачання теплової енергії у гарячій воді для населення, сторони домовились, що керуються затвердженими тарифами Національної комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг до Закону України № 2479-УІ від 09.07.2010 та Розпорядження КМДА про затвердження тарифів які діють на момент надання відповідної послуги. Між ТОВ «УК «Коцюбинський» та ПрАТ «Київобленерго» укладено договір №220061029 від 23.12.2013 «Про постачання електричної енергії, відповідно до якого нарахування населенню оплата за спожиту електроенергію Товариством проводиться відповідно до показників квартирних лічильників з урахуванням тарифу зазначеному у рахунку-фактурі. Також відповідно до укладеного договору між ТОВ «УК «Коцюбинський» та ПАТ «АК «Київводоканал» № 1448/4-1-08 від 30.12.15 передбачено надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі. Між ТОВ «УК «Коцюбинський» та управління житлово-комунального господарства «Білічі» укладений договір №328 від 17.02.2014 «Про надання послуг з водовідведення». [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом від 13.01.2017, видане приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області, зареєстровано в реєстрі за № 27. 16.01.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційна компанія «УК «Коцюбинський» та [PERSON] укладено договір про надання послуг з утримання будинку, прибудинкової території та додаткових послуг. Пунктом 2.1. договору про надання послуг з утримання будинку, прибудинкової території та додаткових послуг від 16.01.2017 передбачено, що предметом договору є, зокрема, надання виконавцем послуг з утримання будинку та прибудинкової території у житловому Будинку та на його будинковій території, а споживачем своєчасної оплати цих послуг з утримання Будинку та прибудинкової території у строки та на умовах, передбаченим цим договором. Пунктом 2.2. договору про надання послуг з утримання будинку, прибудинкової території та додаткових послуг від 16.01.2017 передбачено, що за цим договором виконавець також бере на себе зобов`язання з забезпечення можливості отримання споживачем послуг з централізованого постачання і водовідведення холодної та гарячої води, послуг з централізованого опалення, електропостачання шляхом укладення від свого імені договорів з виробниками послуг з постачання, отримання від споживача коштів на їх оплату та перерахування отриманих коштів виробниками послуг з постачання. Відповідно до пунктів 3.2 та 3.2.5 Договору, споживач зобов`язується у разі несвоєчасного внесення платіж, сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми та пеню у розмірі, встановленому цим Договором. Пунктом 6.1.2. Договору передбачено, що споживач несе відповідальність за несвоєчасне внесення платежів за послуги шляхом сплати пені у розмірі 0,1% кожен день прострочення платежу. Згідно зі статтею 13 Конституції України власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, а статтею 68 ЖК України визначено, що на власників квартир покладається обов`язок своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно із п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV (у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) та Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII (введений в дію з 01 травня 2019 року, крім: ст. 1, ч. 1 ст. 2, ст. ст. 3-7, 9, 11, 12, ч. 2 ст.26, ст. 27 та 29 (в частині регулювання послуги з управління багатоквартирним будинком), ч. 2 ст. 2, ч. ч. 3 та 4 ст. 8, ч. ч. 2 та 3 ст. 10, ст. 15, ч. ч. 1, 3 та 5 ст. 16, ст. 18, ч. 5 ст. 28, які введені в дію 10 червня 2018 року). Суб`єктами Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV). Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Частиною 1 статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV та ч. 1 ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Водночас такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV та п. 5 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач є споживачем комунальних послуг. Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів. Частина 1 статті 509 ЦК України визначає, що зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Статтею 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Тобто у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа. Відповідно до частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. За змістом ч. 1 ст. статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Крім того, відповідно до статей 156, 162 ЖК України, власники квартир зобов`язані брати участь у витратах по утриманню квартири і придомової території, проведенню ремонту та своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Обов`язок на власників жилого приміщення по несенню витрат на утримання будинку і при будинкової території, сплаті комунальних послуг покладений також нормами ст. 322 ЦК України та Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Представник позивача обґрунтовувала позовні вимоги в розмірі стягнення 36625,61грн, посилаючись на те, що згідно даних бухгалтерського обліку заявника за особовим рахунком № [NUMBER] , [ADDRESS] станом на 30.06.2020 існує заборгованість за період 01.01.2017 по 30.06.2020 в розмірі 23432,74грн, з яких 14353,11грн - на утримання будинку та прибудинкової території, яка розрахована відповідно до рішення Коцюбинської селищної раби №114 від 1610.2015 «Про погодження тарифу ТОВ ЖЕК «УК Коцюбинський» на послуги з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території (75кв.м - загальна площа квартир х 5,00грн - вартість послуг = 375,00грн); послуги з теплопостачання в розмірі 8915,59грн; послуги з електропостачання на суму 111,12грн; з постачання питної води (холодної води) на загальну суму 46,28грн та з водовідведення на суму 6,54грн, а тому враховуючи заборгованість та умови договору нараховані: індекс інфляції в розмірі 2441,05грн, 3% річних в сумі 1278,86грн та пеню в розмірі 9472,96грн. Однак судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач з вересня 2017 року по червень 2020 року не проживав у квартирі [ADDRESS] по причині відсутності електропостачання, газопостачання та постачання гарячої води. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 20.03.2020, зобов`язано позивача здійснити перерахунок заборгованості наданий [PERSON] із відрахуванням боргів попереднього власника за період з 01.01.2017 рпо 30.09.2017, однак з наданих квитанцій суду не вбачається, що позивачем виконано рішення суду. Крім того судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] лише з квітня місяця встановлені радіатори, а до жовтня 2017 було відсутнє тепло, в листопаді 2017 року встановлені лічильники тепла та води. Також суд зауважує, що в квитанціях за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2017 року взагалі відсутня в графі «нарахування за» посилання на тепло/теплопостачання або центральне опалення. До того ж, суд зауважує, що існує суттєва розбіжність між розрахунком заборгованості який наданий представником позивача та квитанціями, які отримував відповідач, а саме в квитанціях відсутнє посилання на існування боргу за конкретні житло-комунальні послуги, отже відповідач не був належним чином обізнаний про існування боргу за житло-комунальні послуги про які зазначені представником позивача. Крім того суд критично ставиться до посилання представника позивача про те, що відповідач не звертався з претензій до позивача, оскільки судом встановлено, що [PERSON] подав заяву 30.03.2020, вхідний номер 08/30.03.20 з проханням зробити перерахунок наданих житлово-комунальних послуг та відновити електропостачання в квартирі [ADDRESS] , в матеріалах справи є відповідь позивача від 14.04.2020 №1270, яка торкнулась лише інформації щодо електропостачання, а 02.06.2020, вхідний номер 10, відповідачем було подано запрошення для складання Акту на предмет обслідування та огляд квартири з питання відсутності електроенергії. 03.06.2020 представниками ТОВ «УК «Коцюбинське» було відновлено електропостачання в квартирі та складено Акт. Також в матеріалах справи відповідачем до відзиву подані копії свої звернень до позивача, в яких викладені претензії та пропозиції, ще з 2017 року та відповіді позивача. Отже виходячи з встановлених обставин справи, взявши до уваги надані належні та допустимі доказів та приймаючи те, що відповідач не ухиляється і бажає сплатити законно нараховані кошти за житлово-комунальні послуги та повинен брати участь у витратах по утриманню квартири і придомової території, проведенню ремонту та своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги, суд приходить до висновку, що з [PERSON] підлягають стягненню витрати по утриманню прибудинкової території за період з 01.07.2017 по 30.06.2020 за тарифом 375грн на місяць, що становить суму 12103,11грн та за теплопостачання за жовтень по грудень 2017 року в розмірі 1467,34грн, за січень по березень і листопад 2018 року в розмірі 207,00грн, за січень, лютий 2019 року в розмірі 248,16грн, за січень по березень 2020 року в розмірі 733,43грн, що разом становить 2656,00грн, оскільки за електропостачання у відповідача існує переплата, а отже заборгованість відсутня, а іншими послугами відповідач разом з сім`єю не користувався. Щодо нарахувань позивачем відповідачу на суму заборгованості інфляційні витрати, 3% річних та пеню, суд вважає правильним відмовити у задоволені, оскільки позивачем неналежно виконувалися обов`язки щодо своєчасного повідомлення за які саме житлово-комунальні послуги існує заборгованість, проігноровані звернення відповідача щодо правильного/належного нарахування за спожиті житлово-комунальні послуги, а тому відсутня вина відповідача за несвоєчасне внесення коштів за житлово-комунальні послуги. До того ж вимога позивача про стягнення заборгованості з 01.01.2017 по 01.07.2017 не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, вони в такому вигляді не ґрунтуються на встановлених нормах цивільного та житлового законодавства України, оскільки представником позивача не надано суду доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення таких вимог позивача, як це передбачено статтями 77-80 ЦПК України, і тому не підлягають задоволенню. Отже, згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваного прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особі може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Таким чином, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ "Управлінська компанія Коцюбинське" за період з 01.07.2017 по 30.06.2020заборгованість за житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 12 103,11грн та послуг з теплопостачання в розмірі 2656,00грн, що разом становить 14 759,11грн, водночас у задоволенні інших вимог слід відмовити. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] звільнений від сплати судового збору, оскільки є потерпілою особою від Чорнобильської катастрофи 1категорії з інвалідністю 2 групи, а тому відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.

Outcome: partial