Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою № [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є його сином. Позивач є власником вказаної квартири. У 2015 році відповідач виїхав зі спірної квартири, місце його знаходження невідомо, квартплату та комунальні послуги не сплачує, квартирою не цікавиться. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою № [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира № [ADDRESS]. Власником вказаної квартири є позивач [PERSON], що підтверджується Договором купівлі-продажу від 29.10.2004 року. Відповідач по справі є сином позивача. На даний час у квартирі зареєстровано три особи - позивач [PERSON], його дружина [PERSON] та відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою форми № 3. Згідно із ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік. Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім′ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з′ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім′ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що з осені 2015 року відповідач [PERSON] добровільно залишив квартиру № [ADDRESS] і на даний час в квартирі не проживає. Той факт, що відповідач не проживає у спірній квартирі підтверджується, крім пояснень позивача, зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема: -Актами ЖЕК № 305 від 14.09.2016 року, 16.11.2016 року, 18.01.2017 року, 29.03.2017 року про те, що [PERSON] у спірній квартирі не проживає. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] тривалий час ніяких витрат по утриманню спірної квартири не несе, квартплату, комунальні послуги та електроенергію не сплачує, доказів того, що він намагався вирішити питання про вселення до спірної квартири, суду надано не було, що свідчить про те, що квартирою він не цікавиться. Відповідно до п. 30 (розділ "Житлове право") Правових позицій Верховного Суду України щодо розгляду судами окремих категорій цивільних справ наймачу або члену його сім′ї, який був відсутнім без поважних причин понад зазначені у ст. 71 ЖК України строк, суд вправі відмовити з цих підстав у задоволенні позову про виселення, вселення, обмін, поділ жилого приміщення, незалежно від того, чи було пред′явлено зустрічний позов про визнання позивача таким, що втратив право на жиле приміщення. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, оскільки дані вимоги є підставними та обгрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: approved