Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 18 листопада 2011 року помер її батько [PERSON]. Відповідно до заповіту [PERSON] від 3 жовтня 2011 року спадкоємцями є позивач і відповідач. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входять - земельні ділянки. Позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права на вказане спадкове майно оскільки оригінали державних актів були втрачені. У звязку з цим позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідач подав до Чорнобаївського районного суду Черкаської області зустрічний позовом до позивача про визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначив, що вони з позивачем є рідними сином та дочкою померлого [PERSON] Відповідно до заповіту [PERSON] від 3 жовтня 2011 року відповідач та позивач отримали рівні частки в спадщині. У визначений законом шестимісячний строк відповідач звернувся із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, проте позбавлений можливості оформити свої спадкові права на вказане спадкове майно оскільки оригінали державних актів були втрачені. У звязку з цим відповідач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 31 жовтня 2017 року зустрічний позов прийнято до розгляду та об'єднано в одне провадження з первісним позовом. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви, в яких просили слухати справу без їх участі, підтримали первісний позов повністю, просили його задовольнити та не заперечували проти задоволення зустрічного позову (а.с. 55, 56). Відповідач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій проти задоволення первісного позову не заперечував, свої позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав повністю, просив задовольнити, а справу слухати без його участі (а.с. 57). Виходячи з приписів ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 18 листопада 2011 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 18 листопада 2011 року серії І-СР № 174969 (а.с. 6). Позивач та відповідач є дочкою та сином [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження від 11 вересня 1976 року серії І-СР № 407223 та від 16 серпня 1980 року серії ІІ-СР № 294647 (а.с. 9, 12). 2 серпня 2002 позивач одружилася з [PERSON], після чого її прізвище з "Гайша" змінилося на "Олійник", що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 2 серпня 1997 року серії І-СР № 012833 (а.с. 9-а). Згідно з довідкою Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 7 червня 2017 року № 1253, виданої на підставі погосподарської книги № 7 (особовий рахунок № 0472-1), [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO] В господарстві проживав разом з дружиною [PERSON], позивачем та відповідачем (а.с. 14). При житті [PERSON], а саме 3 жовтня 2011 року, склав заповіт, посвідчений Іркліївською сільською радою Чорнобаївського району Черкаської області 3 жовтня 2011 року та зареєстрований у реєстрі за № 166 (а.с. 13), відповідно до якого житловий будинок з надвірними спорудами та присадибну земельну ділянку, які знаходяться в селі Скородистик по вулиці Ланова, 13, Чорнобаївського району Черкаської області заповів відповідачу, а житловий будинок з надвірними спорудами, присадибну земельну ділянку, які знаходяться в селі Скородистик по вулиці Чапаєва, 16, Чорнобаївського району Черкаської області та дві земельні ділянки заповів відповідачу і позивачу. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8578 га, розташована в адміністративних межах Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (за межами населеного пункту), що належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 18 листопада 2011 року серії ЯМ № 344730 (а.с. 17); - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,0382 га, розташована в адміністративних межах Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (за межами населеного пункту), що належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 18 листопада 2011 року серії ЯМ № 344729 (а.с. 18); - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,0382 га, розташована в адміністративних межах Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (за межами населеного пункту), що належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 12 березня 2012 року серії ЯК № 101085 (а.с. 50); - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8916 га, розташована в адміністративних межах Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (за межами населеного пункту), що належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 12 березня 2012 року серії ЯК № 101084 (а.с. 51). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 22 вересня 2017 року вих. № 1171-01/16) (а.с. 27), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 25), позивач та відповідач зверталися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, а [PERSON] написала заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с. 28, 29), і відповідачу було видано свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок. Разом з тим позивач і відповідач не могли оформити право власності на спадкове майно в порядку спадкування з огляду на наявність спору про розподіл майна та відсутність оригіналів державних актів на земельні ділянки. Крім того, листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 16 серпня 2017 року (вих. № 1070/02-16) позивачу повідомлено про відсутність у спадковій справі [PERSON] оригіналів документів, що посвідчують право власності на майно, що в силу вимог підпункту 4.15 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, та розяснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 16). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті, тобто 18 листопада 2011 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що померлий [PERSON] склав заповіт, відповідно до змісту якого все своє майно заповів позивачу і відповідачу. Сторони звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, при цьому відповідач частково оформив право власності на частину спадкового майна, однак не змогли оформити право власності в порядку спадкування на земельні ділянки, оскільки на них були відсутні оригінали державних актів, які втрачені, та в них виник спір про їх поділ. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Пунктом "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, з-поміж іншого, прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, беручи до уваги наявність заповіту, визнання первісного позову відповідачем, а зустрічного позову позивачем, суд дійшов висновку про задоволення первісного і зустрічного позовів. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved