Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

В січні 2012 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] в якому просила здійснити реальний розподіл домоволодіння [ADDRESS] та визначити порядок користування земельною ділянкою площею 242 кв.м. за вказаною адресою між співвласниками будинку. (а.с. 1-3, 23-24; т.1) В червні 2012 року позивач змінила позовні вимоги та просила, крім того, припинити спільну часткову власність між співвласниками у зв'язку з виділенням їм часток будинку в натурі, при цьому земельну ділянку залишити в загальному користуванні. (а.с. 109; т.1) В травні 2013 року позивач доповнила свої позовні вимоги, які вона заявила лише до [PERSON] та просила суд здійснити перерахунок ідеальних часток між співвласниками: за позивачем визнати право власності на 42/200, а за відповідачем на 28/200 часток домоволодіння, припинити право спільної часткової власності та виділити їй у власність в натурі квартиру №6 з приміщеннями 6-1,6-2,6-3 і будинок літ. Л, а квартиру №5 залишити за відповідачем; визначити порядок користування земельною ділянкою площею 242 кв.м. та передати в користування позивачу її частину площею 148 кв.м. (а.с. 7-9; т.2) Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона разом з відповідачем є співвласником 140/400 житлового будинку з господарчими та побутовими спорудами по [ADDRESS]. Зазначена частина домоволодіння розташована на земельній ділянці площею 242 кв.м., що була надана у користування сторонам відповідно до рішення народного суду Ленінського району м. Миколаєва від 29.08.1967 р. В судовому засіданні позивач та її представники позовні вимоги підтримали, пояснили суду, що між сторонами постійно виникають суперечки стосовно порядку користування та володіння зазначеного домоволодіння. У фактичному користуванні сторін знаходиться три окремі квартири, які є житловими приміщеннями з окремими входами (квартира №2 в технічному паспорті позначена як частина будівлі Е1 з приміщеннями 5-1, 5-2, 5-3, 5-4, 5-5, 5-6; кухня, позначена як частина будівлі Л1 з приміщеннями 1-1,1-2 та квартира №1 позначена як частина будівлі Е1 з приміщеннями 6-1, 6-2, 6-3, яка є фактично зруйнованою після пожежі). Відповідач користується квартирою №2 і кухнею, а позивач вимушена користуватися лише сараєм. В своїх письмових поясненнях від 03.07.2012 р., 08.07.2013 поданих на адресу суду крім того, зазначала, що частки співвласників, які зазначені в документах КП "ММБТІ" є невірними та суперечать первісним правовстановлюючим документам сторін, так як відповідно до договору дарування від 11.04.1997 р. [PERSON] отримала від [PERSON] усю її частку в спірному домоволодінні. Зазначене, в подальшому, призвело до помилки у розподілі часток між співвласниками. А тому, при здійснені поділу домоволодіння слід враховувати в якості часток позивача та відповідача: 42/200 та 28/200 відповідно. Вважали за необхідне провести поділ будинку за варіантом №2 судової будівельно-технічної експертизи №125-0026 від 22.05.2012 р. або призначити додаткову судову будівельно-технічну експертизу, що повинна вирішити питання розподілу домоволодіння та земельної ділянки з врахуванням співвідношення дійсної вартості квартир №5,6 будинку літ. Е1 та будинку літ. Л. (а.с. 111, 114-115; т.1, а.с.42, 51-53, 125-126, 135; т.2) [INFO] року відповідач [PERSON] померла, її правонаступником відповідно до заповіту є інший відповідач [PERSON] (а.с.2, 21,23; т.2) В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник проти задоволення остаточних позовних вимог заперечували та пояснили суду, що не має жодних правових підстав для здійснення перерахунку ідеальних часток сторін в спірному домоволодінні. Зазначали, що після пожежі 28.07.2007 р., що сталася у домоволодінні була повністю зруйнована кв.6 та частково пошкоджена кв.5. При цьому кв.5 була відновлена за рахунок відповідача та [PERSON], водночас позивач жодної участі у відновленні не брала, а тому фактично збитки збитки від пожежі були нанесені відповідачу та [PERSON] Просили провести реальний розподіл домоволодіння з врахуванням фактичного користування по третьому варіанту судової будівельно-технічної експертизи №125-0026 від 22.05.2012 р. без сплати грошової компенсації. Щодо визначення порядку користування земельною ділянкою, то вважали, що така вимога не підлягає задоволенню у зв'язку з тим, що позивачем не залучено інших співвласників домоволодіння в якості співвідповідачів, що робить неможливим її розв'язання судом. (а.с. 43-47, 129-130; т.2) Протокольною ухвалою суду від 16.07.2013 р. за клопотанням позивача до участі у розгляді справи у якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору були залучені наступні співвласники домоволодіння: [PERSON] та [PERSON], які до судового засідання не з'явилися, заперечень проти позову не надали. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, судового експерта Лесків С.А., вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, оглянувши матеріали інвентаризаційної справи на спірне домоволодіння, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Станом на 06.08.2013 р. (дата останьої поточної інвентаризації) спірне домоволодіння за адресою: [ADDRESS] складається із наступних будівель, приміщень та споруд за планом земельної ділянки: житловий будинок "А-1" загальною площею 61,7 кв.м., житловий будинок "Е" загальною площею 110,7 кв.м., житловий будинок "Л" загальною площею 21,3 кв.м., житловий будинок "Х" загальною площею 23 кв.м., тамбурів до літньої кухні "и", "к" вбирален "2О", "Ч", "Ш", сараїв "3О", "В", "Г", "Н", "Т", "У", "Ф", "Ц", "Я", літніх кухонь "Б","И","К", навісу "Щ", огорожі 4, 6-9, споруд "1", "І", "ІІ". (а.с.131; т.2) На підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння Виконкому Центральної районної Ради народних депутатів від 23.01.1997 р., виданого на підставі рішення від 24.12.1996 р. №159 за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було зареєстровано на праві спільної сумісної власності 6/100 часток, а за [PERSON] на 17/100 домоволодіння по [ADDRESS]. (а.с.4; т.1, а.с.32; т.2) Відповідно до договору дарування від 11.04.1997 р., посвідченого державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Комаровою Л.М., реєстровий №1-1266, [PERSON] подарувала [PERSON] 10/100 часток зазначеного домоволодіння, право власності на які були зареєстровані в КП "ММБТІ" того ж дня за №3356. (а.с.5; т.1) Крім того, згідно ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.12.2008 р. у справі №2-14-5719/09 було затверджено мирову угоду сторін виконавчого провадження відповідно якої за [PERSON], [PERSON], [PERSON] визнано в рівних частках право власності на 15/100 часток зазначеного домоволодіння, що було зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 28.07.2011 р. відповідно до витягу про державну реєстрацію прав КП "ММБТІ". (а.с.6-7; т.1) Таким чином, сторонам на момент розгляду справи належить в цілому 140/400 або 35/100 часток домоволодіння [ADDRESS]. При цьому у фактичному користуванні сторін знаходиться одноповерховий житловий будинок літ. Л загальною площею 21,3 кв.м. та одноповерховий житловий будинок літ. Е в складі кв.5 загальною площею 36,5 кв.м. та кв.6 загальною площею 36,7 кв.м. З них на праві спільної сумісної власності 66/400 часток належить позивачу [PERSON], а 74/400 часток відповідачу [PERSON], які є рідними сестрами (з врахуванням частки померлої [PERSON] - матері сторін, що була успадкована на підставі заповіту від 04.04.2007 р. (а.с.23; т.2) Як вбачається із рішення виконкому Центральної районної Ради народних депутатів №128 від 18.10.1996 р. "Про оформлення самовільно побудованих будівель" житловий будинок "Л" було оформлено за [PERSON] після переобладнання із літньої кухні та тамбуру. (а.с.40-41; т.1) Іншими співвласниками домоволодіння станом на момент розгляду справи є [PERSON] - 13/100, [PERSON] - 19/100 часток, [PERSON] - 6/100, [PERSON] - 6/100, [PERSON], - 6/100, [PERSON] - 12/100, [PERSON] - 3/200, [PERSON] - 3/200. (а.с.34; т.2) Судом встановлено, що між сторонами існують неприязні відносини та постійно виникають суперечки стосовно порядку користування вказаними житловими приміщенням, що підтверджується, зокрема, постановою про відмову в порушенні кримінальної справи Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 24.08.2013 р. (а.с.157,167; т.1) Відповідно до висновку №125-0026 судової будівельно-технічної експертизи від 22.05.2012 р., складеного експертом Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області Лесків С.А. було запропоновано три варіанти розподілу 140/400 часток домоволодіння [ADDRESS] відповідно до порядку, який склався між співвласниками, за побажанням співвласника [PERSON], за побажанням співвласників [PERSON], [PERSON] Порядок користування земельною ділянкою площею 242 кв.м. не було визначено у зв'язку з не залученням до розгляду справи усіх співвласників земельної ділянки. Визначені ринкові вартості квартири №5 житловому будинку літ. "Е", квартири №6 в житловому будинку літ. "Е", житлового будинку літ. "Л", та розміри грошових компенсації, що виплачуються при здійсненні розподілу спірної частини домоволодіння. (а.с.84-105; т.1) Щодо позовних вимог [PERSON] про перерахунок ідеальних часток між співвласниками та визнання за позивачем права власності на 42/200, а за відповідачем на 28/200 часток домоволодіння, то суд зазначає наступне. В силу ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожен може звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав та свобод у спосіб, передбачений законом. Законом не передбачено такий спосіб захисту прав співвласників спірного домоволодіння як визначення, перерахунок (зміна) ідеальних часток у спільній частковій власності на домоволодіння. При цьому суд звертає увагу, що визначення ідеальних часток є однією зі складових предмету доказування у спорі щодо розподілу домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою нарівні з іншими обставинами справи і не може бути самостійним об'єктом судового розгляду. У зв'язку з чим, проаналізувавши зазначену вимогу на її відповідність нормам матеріального права, суд приходить до висновку, що вона не містить положень про захист порушеного права, а спрямована на встановлення певних фактів та обставин, які не мають самостійного юридичного значення та не потребує судового захисту, внаслідок чого суперечить змісту статей 3 та 4 ЦПК України, які передбачають захист в судовому порядку лише порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів кожної особи у спосіб, визначений законами України. Крім того, з матеріалів інвентаризаційної справи та правовстановлюючих документів сторін, що містяться в матеріалах цивільної справи не вбачається будь-яких помилок або розходжень щодо визначення ідеальних часток сторін, які на момент розгляду справи складають у позивача - 66/400 та 74/400 - у відповідача. На підставі зазначеного, у задоволенні позовної вимоги [PERSON] про зміну ідеальних часток співвласників слід відмовити за правовою безпідставністю. Щодо позовної вимоги [PERSON] про реальний розподіл домоволодіння та припинення права спільної часткової власності, слід зазначити наступне. Згідно положень ст.ст.21,24,41 Конституції України, ст.ст.319,358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники мають рівні права. За змістом ст.ст.183,364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, коли це можливо без втрати її цільового призначення. Виділ у натурі часток у житловому будинку можливий, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом, яка відповідає розміру їх часток у приватній власності. У випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина приміщень, яка перевищує за розміром його частку, суд повинен вирішити питання про стягнення з нього на користь іншої сторони грошової компенсації та зазначити в рішенні фактичні ідеальні частки в праві власності на будинок після його поділу. Відповідно до ч.2 ст.183, ст.367 ЦК України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.7 Постанови від 04 жовтня 1991 року за №7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" (з наступними змінами), у спорах про поділ житлового будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може зменшити або збільшити розмір частки, яка підлягає виділу за умови сплати грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли для виділу (поділу) необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради (ст.152 ЖК України). Виходячи зі змісту ст.360 ЦК України, що кожний учасник спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна відповідно до своєї частки, то витрати на проведення робіт з перепланування і переобладнання будинку повинні розподілятися між співвласниками з урахуванням їх часток та обставин справи. З матеріалів справи вбачається, що сторонам по справі належить лише 140/400 (або 35/100) часток у домоволодінні [ADDRESS]. Зазначена частка не має статусу окремого об'єкту права власності, не виділена в натурі будь-яким рішенням органу місцевого самоврядування або суду, що підтверджується матеріалами технічної інвентаризації. Таким чином, враховуючи вищенаведені правові норми та судову практику, вирішення питання про виділ в натурі частки позивача [PERSON] без залучення в якості співвідповідачів усіх інших співвласників спірного домоволодіння, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є неможливим. Зазначене також підтверджується змістом клопотання №183 від 10.02.2014 р. Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз в якому зазначено, що провести розподіл 140/400 частин домоволодіння між сторонами не є можливим, так як розрахунки інвентарної вартості домоволодіння, компенсації співвласникам необхідно проводити із розрахунків вартості всього домоволодіння, з урахуванням ідеальних часток всіх власників домоволодіння. (а.с.185; т.2) З урахуванням зазначенного, суд не може прийняти варіанти розподілу 140/400 часток домоволодіння [ADDRESS], що були розроблені відповідно до висновку №125-0026 судової будівельно-технічної експертизи від 22.05.2012 р., складеного експертом Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області Лесків С.А. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних осіб в межах заявлених нами вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд відповідно до ч 4 ст.10 ЦПК України роз'яснив позивачу та її представникам необхідність вирішення питання про залучення до участі у розгляді справи інших співвласників спірного домоволодіння, проте відповідно до клопотання позивача від 16.07.2013 р. (а.с.60; т.2) протокольною ухвалою суду в якості третіх осіб було залучено лише [PERSON] та [PERSON] При цьому відповідно до положень ч.1 ст.33 ЦПК України залучення співвідповідачів у справу можливе лише за ініціативою (клопотанням) позивача. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про реальний розподіл домоволодіння, припинення права спільної часткової власності не можуть бути задоволені. Щодо позовних вимог про визначення порядку користування земельною ділянкою за вказаною адресою, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Згідно вимог ч.4 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди. Відповідно до листа Виконкому Миколаївської міської ради від 22.11.2013 р. №10883/02.02.01-06/14/13 документів, які підтверджують право власності на земельні ділянки за вказаною адресою не було зареєстровано. (а.с.133; т.2) Водночас, згідно відомостей технічної інвентаризації за вказаною адресою було закріплено земельну ділянку площею 808 кв.м. (а.с.9, 14; т.1) Крім того, в матеріалах технічної інвентаризації міститься обліковий опис №3467 на цю земельну ділянку, затверджений постановою окремої комісії від 29.09.1932 р., протокол №8, яким встановлена вказана площа землекористування. З інших матеріалів справи вбачається, що відповідно до рішення Народного суду Ленінського району м. Миколаєва від 29.08.1967 р. по справі №2-1254/1967 було визначено порядок користування земельної ділянки за вищевказаною адресою, а саме [PERSON] виділено в користування земельна ділянка №1 площею 121 кв.м., [PERSON] ділянка №2 площею 114 кв.м. [PERSON] №3 площею 121 кв.м., [PERSON] №4 площею 97 кв.м. (а.с.8,35; т.1) Проте, суд звертає увагу, що з моменту визначення порядку користування земельною ділянкою відповідно до рішення Народного суду Ленінського району м. Миколаєва від 29.08.1967 р. не тільки змінилися відповідні співласники домоволодіння, а й були перераховані їх ідеальні частки, що було здійснено, зокрема, внаслідок оформлення (введення до експлуатації) численних самовільних споруд з боку співвласників. Останній такий перерахунок було здійснено відповідно до рішення виконавчого комітету Центральної районної ради народних депутатів №159 від 24.12.1996 р. "Про перерахунок ідеальних часток у будинковласництвах" на підставі якого усім співвласникам були надані нові свідоцтва про право особистої власності. Таким чином, для визначення порядку користування земельною ділянкою є необхідним виходити з розміру часток у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої, що безпосередньо передбачено положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ". Зазначене передбачає необхідність обов'язкового залучення в якості співвідповідачів усіх співласників домоволодіння на якому знаходиться спірна земельна ділянка. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що визначення порядку користування лише земельної ділянки площею 242 кв.м. про що йдеться в позовних вимогах позивача та без залучення усіх співвласників домоволодіння є неможливим. Зазначене також підтверджується змістом п.3 резолютивної частини висновку №125-0026 судової будівельно-технічної експертизи від 22.05.2012 р. Тому, у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою слід також відмовити. Відповідно до приписів ст.88 ЦПК України у зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати сплачені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed