Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

[PERSON] у жовтні 2016 року звернулася до суду з вимогами про визнання за нею права власності на будинок по [ADDRESS], розташованого на земельній ділянці площею 2500 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті чоловіка позивача [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої окрім іншого входить житловий будинок з будівлями та спорудами господарського призначення, що розташовані за адресою [ADDRESS]. Для оформлення свідоцтва про право на вищевказану спадщину позивач звернулася до П'ятихатської державної нотаріальної контори, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено, оскільки помер за життя не зареєстрував право власності на вказаний житловий будинок, в органах, які на той час проводили державну реєстрацію нерухомого майна. Через відмову державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане домоволодіння, позивач звернулася до суду із позовною заявою про визнання за нею права власності на будинок в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, 17.11.2016 року її представником [PERSON] надано до суду заяву про проведення судового розгляду без участі позивача та її представник, заявлені позовні вимоги представник підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Представник Саксаганської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, до суду 16.11.2016 року головою ради. подано заяву про розгляд справи за відсутності представника ради, проти позовних вимог відповідач не заперечив. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, до суду надано заяви від 17.11.2016 року, в яких кожен з відповідачів окремо просить суд провести розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги останніми визнанні ним у повному обсязі З урахуванням заяв осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно з свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданого 24.12.2015 року виконкомом Саксаганської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області, [PERSON] помер [INFO] в м.П'ятихатки Дніпропетровської області. На підставі свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого сільською радою Залаззя Любешівського району Волинської області, 11.03.1971 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. П'ятихатським бюро технічної інвентаризації 20.01.1988 року виготовлено технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS], відповідно до якого вказаний житловий будинок з господарськими спорудами зареєстрований за [PERSON] Згідно з копією експлікації приміщень до плану вказаного будинку загальна площа будинку становить 58,1 кв.м. Довідкою Саксаганської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області №1108 від 21.11.2016 року посвідчено, що [PERSON], [INFO], був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] та сином [PERSON], які на даний час проживають за вказаною адресою. Рішенням виконкому Саксаганської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області №6 від 15.06.2011 року постановлено оформити право власності на жилий будинок з господарськими приміщеннями за [PERSON] по [ADDRESS]. Відповідно до звіту про незалежну оцінку вищевказаного житлового будинку з будівлями та спорудами господарського призначення, складеного 19.10.2016 року, ринкова вартість вищевказаного домоволодіння становить 48 365,34 грн. Згідно з довідкою Саксаганської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області №1031 від 24.10.2016 року на підставі розпорядження сільського голови від 10.02.2016 року №7 «Про перейменування вулиць в населених пунктах Саксаганської сільської ради» вул.Чапаєва в с.Чумаки перейменовано на вул.Берегова. Згідно з матеріалами спадкової справи №64/2016, відкритої після смерті 04.03.2016 року [PERSON], позивач в установлений законодавством строк звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але постановою державного нотаріуса П'ятихатської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Новенко С.В. від 06.09.2016 року у видачі свідоцтва відмовлено, оскільки заявником не надано правовстановлюючого документа про належність спадкового майна спадкодавцеві. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотека, Єдиного реєстру заборон відчудження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №73464126 від 21.11.2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості щодо обтяжень вищевказаного житлового будинку відсутні. В судовому розгляді встановлено, що саме позивач як дружина померлого звернулася із заявою до державного нотаріуса щодо отримання спадщини після померлого чоловіка [PERSON], інші спадкоємці першої черги - відповідачі [PERSON], [PERSON], окрім визнання заявлених за даним позовом вимог, звернулися із заявами до нотаріуса про відмову від прийняття спадщини після смерті батька на користь матері - позивача [PERSON] За правилами ст.ст.1216,1217,1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ст.1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину згідно положень ч.3 ст.1296 ЦК України. Згідно з ст.392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того суд зазначає, що згідно роз'яснень ВССУ від 16.05.2013 року при вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК України та інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно знаказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.4 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відтак, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у спадкодавця на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року,Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26,Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Суд зазначає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим, якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). З урахуванням вищевикладеного, оскільки право власності на вищевказаний будинок з господарськими побудовами померлий [PERSON] набув в установленому порядку, що підтверджується дослідженими в сукупності доказами, проте належним чином за життя не зареєстрував, а позивач як дружина є спадкоємцем померлого за законом першої черги, інші спадкоємці першої черги відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача, проти заявлених вимог не заперечували, проте нотаріальною конторою у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину відмовлено, приймаючи до уваги визнання відповідачами позову у повному обсязі при викладених у ньому обставинах, суд вважає заявлені позовні вимоги про визнання за [PERSON] права власності на будинок з господарськими побудовами в порядку спадкування за законом обґрунтованими, підтвердженими наданими до суду доказами та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved