Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивач 01.10.2018 року звернулась до суду з позовомв якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, починаючи з 01.10.2018 року до закінчення навчання чи до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку, залежно від того, яка з цих обставин настане першою. Позов мотивовано тим, що вона перебувала у зареєстрованому 18.09.1999 року шлюбі з відповідачем, який за рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 23.05.2006 року розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. На підставі виконавчого листа №2-3065 виданого Суворовським районним судом м. Херсона 03.02.2006 року до досягнення сином повноліття отримувала аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача. На теперішній час син повнолітній, продовжує навчання на 3 курсі ДНЗ "Херсонське вище професійне комерційне училище" на денному відділенні, та у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, оскільки не має самостійного заробітку. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.11.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання щодо розгляду справи по суті. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавав. Третя особа в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідив матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками повнолітнього [PERSON], який народився 07 вересня 2000 року, що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-КГ №085954 від 19.09.2000 року (арк. справи 15). Відповідно до довідки прпо склад сім'ї №б/н від 29.09.2018 року виданої ОСББ "Херсонська Таврія", за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON]Л, [PERSON] (арк. справи 14). [PERSON] досяг повноліття, але продовжує навчання у ДНЗ "Херсонське вище професійне комерційне училище" з 26 серпня 2016 року, термін закінчення навчання 27 грудня 2019 року, що підтверджено довідкою № 529 від 24.09.2018 року; навчається на денній формі навчання за бюджетні кошти (арк. справи 7). Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Частиною 1статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 Постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Відповідачем не надано суду відомостей щодо місця роботи, отримання заробітку, тощо. В даному випадку суд виходить з того, що повнолітній син відповідача потребує матеріальної допомоги на навчання та відповідач має можливість її надавати, доказів наявності у нього захворювань, перебування на обліку в лікарнях, наявності тяжких або хронічних захворювань суду не надано. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач має реальну можливість надавати матеріальну допомогу своєму сину на навчання з врахуванням усіх обставин по справі в розмірі 1/4 частини свого доходу, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Вимоги щодо стягнення аліментів на навчання підлягають задоволенню на час навчання повнолітньої дитини, тобто до 27 грудня 2019 року включно, а не до досягнення повнолітньою дитиною 23-річного віку або до закінчення дитиною навчання в залежності від того, яка з обставин настане першою, оскільки доказів, що дитина буде навчатися після 27 грудня 2019 року та до 23 років суду не надано. При цьому, якщо повнолітня дитина після закінчення навчання 27 грудня 2019 року, знову вступить до навчального закладу та буде потребувати допомоги на навчання, вона самостійно або особа, що її утримує не позбавлені права звернення до суду з новими вимогами. Згідно норм статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави 704 грн. 80 коп. судового збору, оскільки при поданні позовної заяви позивач була звільнена від сплати. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 18 грудня 2018 року.

Outcome: partial