Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

15 березня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дисконтний-центр туристичних путівок», ТОВ «Тревел профешнл груп», третя особа - [PERSON] про захист прав споживачів та стягненню витрат. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що ТОВ «Дисконтний центр туристичних путівок» за дорученням ТОВ «Тревел профешнл груп» уклав з позивачем договір про надання туристичних послуг від 23.12.215 року №869, згідно якого позивачем сплачено 79135 грн. ТОВ «Дисконтний центр туристичних путівок» за забезпечення надання туру: Citi Тур Camyi vjucher tpg №ТН06016006, готель з 07.01.2016 року по 17.01.2016 року, First Bungalow Beach Resort 3* DBl, 2 Adults; харчування Breakfast з 07.01.2016 року по 17.01.2016 року; трансфер а/п Самуі-готель 07.01.2016 року, готель а/п [PERSON] груповий з 07.01.2016 року по 17.01.2016 року; авіа переліт: Київ-Бангкок 06.01.2016 року, Бангкок-Самуі 07.01.2016 року, Самуі-Бангкок 17.01.2016 року, Бангкок-Київ 18.01.2016 року. Відповідно до п.2.6.3. Договору відповідач ТОВ «Дисконтний центр» зобовязаний передати позивачу всі необхідні документи, які надають йому право на одержання туристичних послуг не пізніше ніж за 1 день до початку туру або не пізніше як за 2 години до початку туру, якщо документи передаються в місці початку подорожі. Обовязок ТОВ «Тревел профешнл груп» по організації туру вважається виконаним з моменту передання позивачу повного пакету документів, які дають право на отримання туристичного продукту. Проте повного пакету документів позивачу передано не було. В аеропорту Бориспіль 06.01.2016 року позивачу та тертій особі було відмовлено у реєстрації та видачі посадочних талонів на рейс до Бангкоку через допущені відповідачами помилки у прізвищах, через що до Бангкоку 06.01.2016 року вони не вилетіли. З метою отримання туристичних послуг за оплаченим туром, позивач та третя особа вимушені були залишитися в готелі «Бориспіль» з 06.01.2016 року по 07.01.2016 року, для вильоту до Бангкоку на найближчому авіарейсі, і позивачем було сплачено за проживання 701,80 грн. і 350,90 грн. Найближчим авіарейсом був Київ-Стамбул-Бангкок виліт 07.01.2016 року із Києва, 08.01.2016 року із Стамбулу, за переліт до якого він сплатив 39828 грн. Прибувши до Бангкоку, для посадки на авіарейс до [PERSON] 09.01.2016 року позивача зобовязали сплатити 1000 бат збору за виправлення помилки в прізвищі. За валютним курсом обміну в аеропорту, 100 доларів Сполучених Штатів Америки дорівнює 3420 бат, отже 1000 бат відносно долара при обміні коштує 29,24 долара США, за курсом НБУ на 10.03.2016 року долар США відносно гривні коштує 26,18 грн. і таким чином 29,24доллари США * на 26,18 = 686,96 грн. Таким чином, загальна сума витрачених коштів внаслідок не надання туроператором повного пакету документів складає 41567,66 грн., що складається з 701,80+350,90+686,96+39828,00. Після неодноразових уточнень позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача - ТОВ «Тревел профешнл груп» 35782,66 грн. фактично понесених витрат і зменшення вартості наданих послуг згідно п.2 ч.3 ст. 10 Закону «про захист прав споживачів», 2375,05 грн. неустойки згідно ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», 6000 грн. витрат на правову допомогу, 10000 грн. моральної шкоди, додатково індекс інфляції у сумі 1753,35 грн., та три відсотки річних 536,75 грн. за період січень-червень 2016 року з суми 35782,66 грн., а всього 56447,14 грн., а також судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та пояснила, що позивачу та третій особі було відмовлено у реєстрації на рейс з причин їхнього запізнення, у випадку їх вчасного прибуття при наявності помилок у прізвищі у турагента була б можливість їх виправлення, і т.ч. позивачем були придбані квитки на рейс на наступний день з власної вини. Представник третьої особи - ТОВ «Дисконтний центр туристичних путівок» в судовому засіданні пояснив що обовязки турагента виконані в повному обсязі, просив зважити всі докази та прийняти рішення на розсуд суду. Представник третьої особи - ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності і прийняття рішення відповідно до чинного законодавства. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не зявилася та подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглядати справу у її відсутність. Вислухавши пояснення учасників судового засідання та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. В судовому засіданні встановлено, що ТОВ «Дисконтний центр туристичних путівок» за дорученням ТОВ «Тревел профешнл груп» уклав з позивачем договір про надання туристичних послуг від 23.12.215 року №869, згідно якого позивачем сплачено 79135 грн. ТОВ «Дисконтний центр» за забезпечення надання туру: Citi Тур Camyi vjucher tpg №ТН06016006, готель з 07.01.2016 року по 17.01.2016 року, First Bungalow Beach Resort 3* DBl, 2 Adults; харчування Breakfast з 07.01.2016 року по 17.01.2016 року; трансфер а/п Самуі-готель 07.01.2016 року, готель а/п [PERSON] груповий з 07.01.2016 року по 17.01.2016 року; авіа переліт: Київ-Бангкок 06.01.2016 року, Бангкок Самуі 07.01.2016 року, Самуі-Бангкок 17.01.2016 року, Бангкок-Київ 18.01.2016 року (т.1 а.с. 19-22). Однак, у ваучері TPG №TH06016006 (т.1 а.с.23) та авіаквитках (т.1 а.с.24-27) було невірно зазначені литинецею прізвища позивача та третьої особи, а саме: MANKOVSKOVSKYI LEONID та POTAR OLENA. 06.01.2016 року позивачу [PERSON] та третій особі [PERSON] було відмовлено у реєстрації та видачі посадочних талонів на рейс до Бангкоку. З метою отримання туристичних послуг за оплаченим туром, позивач та третя особа залишилися в готелі «Бориспіль» з 06.01.2016 року по 07.01.2016 року, для вильоту до Бангкоку на найближчому авіарейсі, і позивачем було сплачено за проживання 701,80 грн. і 350,90 грн. (а.с. 6) Найближчим авіарейсом був Київ-Стамбул-Бангкок виліт 07.01.2016 року із Києва, 08.01.2016 року із Стамбулу, за переліт до якого позивач сплатив 39828 грн. (т.1 а.с.10) Прибувши до Бангкоку, для посадки на авіарейс до [PERSON] 09.01.2016 року позивача сплатиd 1000 бат збору за виправлення помилки в прізвищі, що за валютним курсом обміну в аеропорту, 100 доларів США дорівнює 3420 бат, отже 1000 бат відносно долара при обміні коштує 29,24 долара США, за курсом НБУ на 10.03.2016 року долар США відносно гривні коштує 26,18 грн. і таким чином 29,24доллари США * на 26,18 = 686,96 грн. (а.с. 16). Відповідно до ч.1, ч.2 ст.20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через тур агента) зобовязується надати за замовленням іншої сторони комплекс туристичних послуг. А турист зобовязується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Згідно ст.10 ЗУ «Про туризм», якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобовязаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повергнення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договором за домовленістю сторін. Згідно статті 20 Закону України "Про туризм" договір на туристичне обслуговування може укладатися шляхом видачі ваучера. Відповідно до частин першої, другої статті 23 Закону України "Про туризм" ваучер - форма письмового договору на туристичне або на екскурсійне обслуговування, яка може використовуватися відповідно до цього Закону. У договорі на туристичне обслуговування, укладеному шляхом видачі ваучера, мають міститися такі дані: найменування та місцезнаходження суб'єкта туристичної діяльності, номер ліцензії (дозволу) на відповідний вид діяльності, юридична адреса; прізвище, ім'я (по батькові) туриста (при груповій поїздці прізвища, імена (по батькові) членів групи); строки надання і види туристичних послуг, їх загальна вартість; назва, адреса та номер телефону об'єкта розміщення, його тип та категорія, режим харчування; розмір фінансового забезпечення відповідальності туроператора (турагента) або межі відповідальності суб'єкта туристичної діяльності за договором агентування; інші дані, обумовлені характером угоди, складом групи тощо; дата видачі ваучера. Тобто ваучер є формою письмового договору на туристичне обслуговування, який повинен містити реквізити, що необхідні для його ідентифікації як відповідного договору. Згідно з абзацом другим пункту 1.2, пунктом 2.11 Інструкції про порядок оформлення ваучера на надання туристичних послуг та його використання, затвердженої наказом Державної туристичної адміністрації України від 6 червня 2005 року №50, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18 липня 2005 року за №765/11045,\~ваучер оформляється суб'єктом туристичної діяльності, що реалізує туристу послугу або комплекс послуг. Відповідальність за правильність оформлення ваучера покладається на суб'єкта туристичної діяльності, який реалізує туристу послугу або комплекс послуг. Таким чином, відповідальність за правильність оформлення ваучера не може бути покладена на туриста. Згідно із частинами першою, другою статті 20 Закону України "Про туризм" за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов'язання. Частиною першою статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини другої статті 30 Закону України "Про туризм" порушеннями законодавства в галузі туризму є порушення умов договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг. Згідно із частиною десятою статті 20 Закону України "Про туризм" якість туристичних послуг повинна відповідати умовам договору, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються законодавством про захист прав споживачів. Так, частиною четвертою статті 10 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів" передбачено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Також частиною першою статті 33 Закону України "Про туризм" встановлено, що суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно із частинами першою та другою статті 32 Закону України "Про туризм" за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб'єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Отже, майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків. Відповідно до статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Згідно із частиною тринадцятою статті 20 Закону України "Про туризм" права й обов'язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором між ними, а також цим Законом. Агентські відносини регулюються главою 31 Господарського кодексу України, відповідно до частин першої, другої статті 297 якого за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов'язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами. В судовому засіданні представник відповідача посилався на те, що відповідно що пасажирам [PERSON] та [PERSON] було відмовлено в перевезенні рейсом PS4271-06.01.2016 року, за маршрутом Київ-Багнкок з причин прибуття на реєстрацію рейсу після її закінчення. При своєчасному прибутті позивача на реєстрацію, туроператор мав би можливість та час на виправлення помилки у прізвищі. В обґрунтування своєї позиції представник відповідача посилався на довідку №04.3-11-7858 від 04.08.2016 року ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» (т.2 а.с.211-212), відповідно до якої пасажирам POTAR OLENA та MANKOVSKOVSKYI LEONID було відмовлено в перевезенні рейсом PS4271-06.01.2016 за маршрутом Київ Бангкок з причини прибуття на реєстрацію рейсу після її закінчення. Однак, у копії статистичного повідомлення (PFS) щодо остаточного пасажирського завантаження, яке є додатком до вищезазначеної довідки, зазначено інший номер рейсу, а саме PS271. Крім цього, у письмових поясненнях представник ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» зазначає, що 06.01.2016 року усі пасажири рейсу успішно пройшли реєстрацію на рейс PS4271-06.01.16 в Міжнародному аеропорту «Бориспіль» та здійснили повітряну подорож з Києва до Бангкоку (Королівство Тайланд) (т.2 а.с.225). Враховуючи наявність суттєвих протиріч у відомостях наданих ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» суд не може розцінювати зазначену вище довідку як безперечний доказ того, що позивач та третя особа спізнилися на реєстрацію. Окрім цього, зазначена довідка була подана представником відповідача вже після початку розгляду справи по суті, тобто з порушенням вимог ч.1 ст.131 ЦПК України, та не надано доказів поважності несвоєчасного її подання. А відповідно до ч.2 ст.131 ЦПК України докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. Опосередковано спростовує факт запізнення позивача та третьої особи на реєстрацію на рейс і той факт, що вони 06.01.2016 року завчасно прибули до аеропорту «Бориспіль» рейсом з Дніпропетровська та о 13.42 год. вже робили покупки у Терміналі «Д» зазначеного аеропорту, що підтверджується копіями посадочних талонів та чеків (т.1 а.с.29-30). Таким чином їх спізнення на реєстрацію на рейс до Бангкоку, яка почалася о 17.15 год. виглядає малоймовірним. Факт неналежного виконання своїх зобовязань з боку відповідача підтверджує також й той факт, що прибувши до Бангкоку позивач вимушений був додатково сплачувати грошові кошти за виправлення помилки у прізвищах в авіаквитках до [PERSON], хоча відповідача вже було повідомлено про наявність даних помилок, про що зазначав представник відповідача у своїх поясненнях. Відповідно до умов мирової угоди від 19.07.2016 року укладеної між турагентом ТОВ «Дисконтний центр туристичних путівок» та позивачем останньому було сплачено 5785 грн. компенсації, дані обставини не заперечувались сторонами в судовому засіданні. Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Судової палати у цивільних справах ВСУ від 03.07.2013 року №6-42цс13 - за змістом частин першої, другої, десятої статті 20, частини другої статті 30, частин першої та другої статті 32, частини першої статті 33 Закону України від 15 вересня 1995 року № 325/95-ВР "Про туризм" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), частини четвертої статті 10 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів", статей 610 і 611, частини п'ятої статті 653, частини першої статті 901 ЦК України майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків. У разі встановлення судом фактів видачі туроператором ваучера, який є формою письмового договору на туристичне обслуговування, зміни туроператором в односторонньому порядку істотних умов договору на туристичне обслуговування та невжиття ним необхідних заходів про попередження туриста щодо такої зміни, відповідальність за порушення істотних умов договору не може нести інший суб'єкт туристичної діяльності з надання туристичних послуг, ніж туроператор. Крім фактично понесених витрат позивач просив стягнути з відповідача неустойку у розмірі 2375,05 грн., 6000 витрат на правову допомогу, 10000 грн. моральної шкоди, індекс інфляції та 3% річних. Частково відмовляючи у задоволенні вищезазначених вимог суд виходив з наступного. Відповідно до ст.ст. 524, 533 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Відповідно до ст.625 ЦК України застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобовязання. У звязку з тим, що понесені позивачем витрати не є грошовим зобовязанням у розумінні ст.ст. 524, 533-535, 625 ЦК України, тому вони не підлягають сплаті з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3% річних, т.ч. суд приходить до висновку, що в даному випадку позивач обрав не правильний спосіб захисту своїх інтересів. Як на підставу для стягнення пені в розмірі 2375,05 грн. позивач посилається на ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожен день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи, якщо інше не передбачено законодавством. Однак виходячи з аналізу даної норми відповідальність може бути покладена саме у разі неможливості відповідачем надання послуги, визначеної у договорі, що в даному випадку виключає її застосування, оскільки послуга туроператором надана була. Суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимог щодо стягнення витрат понесених на послуги адвоката з надання юридичної допомоги з наступних підстав. Статтею 79 ЦПК України\~передбачено, що\~до\~складу\~судових\~витрат входять витрати на правову допомогу. В контексті цієї норми, судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в\~тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Отже, відшкодування витрат на оплату послуг адвоката здійснюється судом насамперед за наявності документального підтвердження цих витрат, зокрема наданням заінтересованою стороною відповідного договору про надання послуг адвоката щодо ведення справи у суді, належно оформленої довіреності на імя представника, а також платіжного документу про сплату адвокатських послуг. Відповідно до\~статті 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.\~ Статтею 59 ЦПК України\~передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесення витрат на оплату послуг адвоката позивач надав копію договору №1 про надання юридичних послуг від 29.01.2016р., однак ані, ордера, ані квитанції що підтверджує сплату послуг з правової допомоги саме за ведення даної справи, суду надано не було. Також в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують будь-яке перебування адвоката [PERSON], у будь-яких договірних відносинах з АО ЮА «Адвокат». З позовної заяви та матеріалів вбачається, що внаслідок допущеної помилки при оформленні пакету документів, позивачу було завдано моральних страждань, які були викликані переживаннями стосовно неможливості вчасно відбути до місця призначення, необхідністю додаткового придбання квитків тощо, у звязку з чим позивач просив стягнути і моральну шкоду, яку він оцінив у розмірі 10000 грн. Однак, позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження саме такої суми моральної шкоди, а заявлену позивачем суму моральної шкоди суд вважає завищеною, у звязку з чим в цій частині позовні вимоги також частковому задоволенню. Враховуючи вищенаведене, наявність між сторонами договірних відносин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення фактично понесених витрат і зменшення вартості наданих послуг є обґрунтованими та вважає за необхідне стягнути з відповідача 35782,66 грн. понесених витрат, 5000 грн. суми в рахунок компенсації моральної шкоди, в решті позовних вимог відмовити. Також у відповідності до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по справі у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial