Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. З позовної заяви вбачається, що між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 010/0429/82/0352278 від 10 лютого 2016 року, відповідно до якого відповідачу надано кредит у встановленому договором розмірі. Позичальник, отримавши грошові кошти, своєчасно не виконав взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування ним, внаслідок чого за даним договором виникла заборгованість у розмірі 26967,10 грн. 25.04.2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ "Комерційний Індустріальний Банк" укладено договір факторингу № 114/33, відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги до відповідача за даним крединим договором. 25.04.2017 року між ПАТ "Комерційний Індустріальний Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 20170425, відповідно якого позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. А тому, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 26967,10 грн. з яких: 26967,10 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, а також судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіславши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, додаткових клопотань не має та не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відзиву на позовну заяву від [PERSON] до суду не надійшло. Згідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Жодних доказів, які б спростували висновки суду про чинність договору, відповідач не надав, в тому числі не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості. Сторони в судове засідання не викликалися. Дослідивши надані позивачем письмові докази в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 627 та ст.3 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості. Приписами частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 010/0429/82/0352278 від 10 лютого 2016 року, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 17700,00 грн. на строк кредитування на 48 місяців. Позичальник зі своєї сторони зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням та здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його використання та всіх комісійних платежів у передбачені цим договором строки. За правилами статтей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Банк взяті на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, що підтверджується копією заяви відповідача на отримання кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» від 10.02.2016 року. Між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ "Комерційний Індустріальний Банк" 25.04.2017 року укладено договір про відступлення права вимоги, за яким право вимоги по вищевказаному кредитному договору було відступлене на користь ПАТ "Комерційний Індустріальний Банк". Як встановлено судом, 25.04.2017 року між ПАТ "Комерційний Індустріальний Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 20170425, згідно якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" набуває права вимоги до відповідача [PERSON] . Згідно витягу з Додатку № 1 до Договору факторингу № 20170425 від 25.04.2017 заборгованість [PERSON] становить 26967,10 грн. з яких: 26967,10 грн. - заборгованість за основною сумою боргу. Відповідач не погасив суму боргу за даним кредитним договором, у зв`язку з чим фактична заборгованість становить в розмірі 26967,10 грн. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), як визначено статтею 1077 ЦК України, одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до вимог статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Нормою статті 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. На виконання п. 2.7 Договору відступлення права вимоги на адресу відповідача 12 травня 2017 року було направлено повідомлення про відступлення права вимоги, що узгоджується з вимогами ст.ст. 512-514, 516 ЦК України, однак борг останнім, судячи з усього, повернуто не було. Таким чином, суд визнає, що відповідач в односторонньому порядку відмовився від належного виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, оскільки [PERSON] порушує умови укладеного кредитного договору з своєчасного повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування ним, внаслідок чого утворився борг в розмірі 26967,10 грн. Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, що в матеріалах справи відсутні будь - які об`єктивні дані, що відповідач вживав заходів для належного виконання зобов`язання по даному правочину, у зв`язку з чим порушення зобов`язання визнається судом таким, що сталося з його вини. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає, що [PERSON] належним чином не виконує зобов`язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором. Такі дії відповідача є неправомірними, тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" про стягнення заборгованості по кредитному договору підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. З урахуванням цього, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 1921 грн.

Outcome: approved