Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тульчин-Нафта" (надалі ТОВ "Тульчин-Нафта") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення збитків, мотивуючи свої вимоги тим, що ТОВ "Титан" є власником автозаправної станції, яка знаходиться в м.Тульчин вул.Леніна, 57-б. 03.01.2014 року між ТОВ "Титан" та ТОВ "Тульчин-нафта" укладено договір оренди майна та обладнання №6 строком на один рік з дня прийняття об'єкту оренди. 14.06.2014 року о 13:20 год. водієм автомобіля ВАЗ 2108 [PERSON], в результаті неуважного керування транспортним засобом, нанесено пошкодження колонки №6 на автозаправній станції, яку вони орендують. Відповідач, після заправлення свого автомобіля, не витягнув ПЗК/пістолет/ з горловини баку і не поставив його на місце в ПРК /колонку/ №6 та від'їхав від неї, внаслідок чого ПЗК/пістолет/ вирвало з баку автомобіля, пошкодивши ПЗК/пістолет/, а самим ПЗК/пістолетом/ вдарено по корпусу ПРК/колонки. Після вчиненого, зупинивши свій автомобіль, [PERSON] підійшов до оператора та надав йому свій номер телефона, пояснивши, що при собі грошей він не має і пообіцяв, що відшкодує вчинені ним збитки за два, три дні. 14.06.2014 року комісією в складі:директора ТОВ "Тульчин-Нафта"-Ворфоломеєм О.А., оператора АЗС "Титан"-[PERSON] та завідуючого складом АЗС "Титан"-[PERSON] складено акт технічного обстеження ПРК №6, в якому завзначено, що 14.06.2014 року водієм автомобіля ВАЗ 2108 нанесено механічні пошкодження ПРК №6, а саме: пошкоджений пістолет для заливу пального у бензобак-пістолет підлягає заміні; внаслідок вильоту ПЗК/пістолету/ з горловини баку автомобіля відбувся удар по обшивці колонки, що призвело до механічного пошкодження (вм'ятини) колонки-колонка потребує відновлюваних робіт. 14.06.2014 року оператором АЗС "Титан" [PERSON] написано пояснювальну записку, в якій вказано хто саме та при яких обставинах пошкодив автозаправну колонку №6 на автозаправній станції "Титан". Адміністрація ТОВ "Тульчин-Нафта" неодноразово телефонувала відповідачу про необхідність відшкодування збитків, проте останній обіцяв і так і не компенсував вартість пошкодженого ним пістолета. Станом на 13.08.2014 року збитки не відшкодовані, тому ТОВ "Тульчин-Нафта" витратило власні кошти на ліквідацію поломок колонки №6, що склали 1481 грн. згідно накладної №1294 від 13.08.2014 року. Оскільки відповідач в добровільному порядку не відшкодував завдані збитки, тому у Товариства з обмеженою відповідальністю "Тульчин-Нафта" виникла об'єктивна необхідність звернутись до суду за захистом свого права, а саме стягнення з відповідача заподіяних збитків. Просять стягнути з відповідача 1481 грн. заподіяних збитків, а також судові витрати, понесені на сплату судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився. Направив суду заяву в якій просить справу розглянути в його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд вважає можливим розглянути справу в його відсутність з постановленням заочного рішення, так як проти цього не заперечує представник позивача. Так, при розгляді справи судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 03.01.2014 року між ТОВ "Титан" та ТОВ "Тульчин-нафта" було укладено договір оренди майна та обладнання №6 строком на один рік, згідно умов якого орендодавець передає, а орендар - ТОВ "Тульчин-нафта" приймає в строкове платне користування майновий комплекс автозаправної станції (а.с.4-7). Отже, згідно умов даного договору позивач є користувачем даного майна, яке прийняв у користування для використання за призначенням. Згідно вказаного договору ТОВ "Тульчин-нафта" взяло на себе зобов'язання використовувати орендоване майно у відповідності з його цільовим призначенням та умовами даного договору, дотримуватись належного режиму експлуатації та зберігання майна у відповідності до технічної документації, утримувати майно в належному стані. 14.06.2014 року відповідач [PERSON], перебуваючи на території АЗС, яка перебуває в оренді у позивача, керуючи автомобілем ВАЗ 2108, після заправлення свого автомобіля, не витягнув ПЗК/пістолет/ з горловини баку і не поставив його на місце в ПРК /колонку/ №6 та від'їхав від неї, внаслідок чого ПЗК/пістолет/ вирвало з баку автомобіля, пошкодивши ПЗК/пістолет/, а самим ПЗК/пістолетом/ вдарено по корпусу ПРК/колонки, що підтверджується пояснювальною запискою оператора [PERSON] (а.с.10), актом технічного обстеження (а.с.11). В результаті протиправних дій відповідача, ТОВ "Тульчин-нафта" було завдано збитки в сумі 1481 грн. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Перевіряючи обставини справи, судом також встановлено, що згідно видаткової накладної №12943 від 13.08.2014 року (а.с.12) вартість ремонту, а саме купівля автоматичного крану складає 1481,58 грн.. Згідно вимог ст.ст.57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін, третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що понесені позивачем витрати щодо купівлі пошкодженого майна, а саме пістолета, в розумінні ст. 22 ЦК України відносяться до реальних збитків, оскільки дані витрати позивач поніс з метою подальшого відновлення свого порушеного права. За загальними правилами відшкодування шкоди, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (стаття 1166 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При ухвалені рішення суд бере до уваги роз'яснення Верховного Суду Україні, закріплені в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», де зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Врахувавши надані суду докази, суд вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу було заподіяно шкоду, пошкодження майна сталося з вини відповідача та призвело до необхідності здійснити ремонт, відновити пошкоджене відповідачем майно, що спричинило понесення позивачем витрат та дійшов висновку, що шкода, заподіяна майну позивача підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, тому позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є обгрунтованими, а відтак підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А тому підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved