Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Представник позивача Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (далі - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль") звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю літ. "Е-2", загальною площею 239,0 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що 29.03.2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", та [PERSON] був укладений кредитний договір № 010-2/07/1-363-07, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 257 000,00 доларів США зі сплатою за користування кредитом процентів в розмірі 12,0% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 28.03.2017 року. У зв'язку з тим, що боржником були порушені вказані умови повернення кредиту, станом на 28.01.2014 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 438 195,62 доларів США, що еквівалентно 3 502 497 грн. 59 коп., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом - 240 469, 10 доларів США, що станом на 28.01.2014 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 1922099,51 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 158497,14 доларів США, що еквівалентно 1266867,64 грн. за офіційним курсом НБУ, пені в розмірі 19502,10 доларів США, що еквівалентно 155880, 28 грн. за порушення строку погашення тіла кредиту за період 28.01.2013 року по 27.01.2014 року; пені в розмірі 19727,28 доларів США, що еквівалентно 157680,14 грн. за порушення строку погашення відсотків за період 28.01.2013 року по 27.01.2014 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 010-2/07/1-363-07 від 29.03.2007 року, укладеним між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON], 29 березня 2007 року між сторонами кредитного договору був укладений договір іпотеки № 010-2/07/1-363/1-07, предметом якого є нерухоме майно, а саме: нежитлова будівля літ. "Е-2", загальною площею 239,0 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Внаслідок невиконання умов кредитного договору боржнику було направлено вимогу про усунення порушення, яка була залишена [PERSON] без реагування, заборгованість погашена не була, у зв'язку з чим було вчинено виконавчий напис. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, однак відповідач належним чином не виконав обов'язки за кредитним договором, не повернув кредит у строк, в результаті чого утворилась заборгованість по кредитному договору, яка станом на 28.01.2014 року складає 438 195,62 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентнощо 3 502 497 грн. 59 коп., у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися з позовом до суду. В судове засідання представник позивача з'явився, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, надав пояснення аналогічні доводам позовної заяви. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явились, про час і місце судового розгляду були повідомлені своєчасно належним чином, причину своєї неявки суду не повідомили. Відповідно до вимог ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим постановити заочне рішення по справі зі згоди представнка позивача. Неявку відповідача та його представника в судове засідання суд розцінює як байдуже ставлення до розгляду справи. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з кредитного договору № 010-2/07/1-363-07 від 29.03.2007 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", та [PERSON], банк надав останньому кредит в розмірі 257000,00 доларів США зі сплатою за користування кредитом процентів в розмірі 12,0% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту до 28.03.2017 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 010-2/07/1-363-07 від 29.03.2007 року, укладеним між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON], 29 березня 2007 року між сторонами кредитного договору був укладений договір іпотеки № 010-2/07/1-363/1-07, предметом якого є нерухоме майно, а саме: нежитлова будівля літ. "Е-2", загальною площею 239,0 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що боржником були порушені вказані умови повернення кредиту, станом на 28.01.2014 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 438195,62 доларів США, що еквівалентно 3 502 497 грн. 59 коп., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом - 240469,10 доларів США, що станом на 28.01.2014 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 1922099,51 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 158497,14 доларів США, що еквівалентно 1266867,64 грн. за офіційним курсом НБУ, пені в розмірі 19502,10 доларів США, що еквівалентно 155880,28 грн. за порушення строку погашення тіла кредиту за період 28.01.2013 року по 27.01.2014 року; пені в розмірі 19727,28 доларів США, що еквівалентно 157680,14 грн. за порушення строку погашення відсотків за період 28.01.2013 року по 27.01.2014 року, що підтверджується довідкою про заборгованість [PERSON] перед АТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Харківської обласної дирекції за кредитним договором № 010-2/07/1-363-07 від 29.03.2007 р. станом на 28.01.2014 р. Внаслідок невиконання умов кредитного договору боржнику було направлено вимогу про усунення порушення, яка була залишена [PERSON] без реагування, заборгованість погашена не була, у зв'язку з чим було вчинено виконавчий напис. Згідно курсу валют НБУ станом на 28.01.2014 р. курс американського долару до гривні становить 7,993 грн./1 дол.США. Як вбачається з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності через неможливість виконання ним грошового зобов'язання, та повинен у встановлений термін та на вимогу кредитора сплатити суму боргу. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої спмої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. В силу ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. В силу ст. 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст. 19 Закону України "Про іпотеку" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених Законом чи договором - неустойку ), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої застпвою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. В силу ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. В силу ст. 41 Закону України "Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. В силу ч. 2 ст. 43 Закону України "Про іпотеку" початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Разом з тим, п. 1 ч. 1 Закону України від 3 червня 2014 року № 1304-УП "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" (далі - Закон № 1304-УП) встановлено, що протягом дії цього закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дія Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" на даний випадок не розповсюджується, оскільки предметом іпотеки за договором іпотеки № 010-2/07/1-363-07 від 29.03.2007 року є нежитлова будівля літ. "Е-2", загальною площею 239,0 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить на праві власності [PERSON] Суд, оцінюючи зібрані докази в їхній сукупності, вважає, що позов є обґрунтованим, та підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідачем [PERSON] не були належним чином виконані умови кредитного договору та зобов'язання, встановлені сторонами в укладеному кредитному договорі, у зв'язку з чим позивач вимагає надання йому права звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. В силу вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн. 00 коп. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved