Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі відділення № 1799 ПАТ "КБ "Надра" заборгованість за договором [NUMBER] строкового банківського вкладу без поповнення, оформлений в рамках Пакету послуг «Новий ПУ «Базовий+»» від 30 вересня 2014 року в розмірі 22189,52 доларів США. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з метою повернення суми депозиту та процентів за його користування, 05 березня 2015 року нею була подана письмова заява на ім'я уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичний осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "КБ "Надра" Стрюковій І.О. про повернення вкладу (депозиту) у валюті з відсотками в повному об'ємі. Проте станом на момент подання позовної заяви відповідачем розрахунок проведено не було. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав викладених в позовній заяві просила їх задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать наявні в справі поштові повідомлення, про причину неявки, суд не повідомив. Суд, вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 30 вересня 2014 року між позивачем та ПАТ "КБ "Надра", що є учасником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в особі начальника відділення №1799 ПАТ "КБ "Надра" Хомича Ю.А. було укладено договір [NUMBER] строкового банківського вкладу без поповнення, оформлений в рамках Пакету послуг «Новий ПУ «Базовий+»» від 30 вересня 2014 року Відповідно до п. 1.1. договору, за цим договором вкладних зобов'язується в строк не пізніше 5 (п'яти) календарних днів з дня підписання цього договору передати, а банк зобов'язується прийняти грошову суму у розмірі 22 000 доларів США (надалі - вклад) та зобов'язується повернути вкладникові вклад та сплатити проценти на умовах та в порядку, визначеному цим договором. Відповідно до п. 1.2. договору вкладнику в день підписання цього договору, відкривається вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER] на ім'я вкладника. Згідно із п. 2.2. договору, строк розміщення вкладу 3 (три місяці) від дати фактичного надходження вкладу на вкладний рахунок. Початок перебігу строку розміщення вкладу розпочинається з дня надходження вкладу на вкладний рахунок. Пунктом 2.4. договору встановлено, що протягом строку розміщення вкладу, визначеного у п. 2.2. цього договору, процентна ставка по вкладу встановлюється у розмірі 11 процентів річних. Відповідно до п.п. 3.4.5. п. 3.1. договору банк зобов'язується: повернути вкладнику вклад в кінці строку розміщення вкладу або достроково в порядку, передбаченому цим договором, шляхом перерахування коштів на рахунок. Позивачем було виконано всі взяті на себе зобов'язання по договору в частині своєчасного внесення коштів на депозитний рахунок банку. Дана обставина стверджується дослідженою в судовому засіданні копією заяви на безготівкове перерахування коштів № 9462 від 30 вересня 2014 року з якої вбачається, що згідно тарифного пакету Новый ПУ Базовый+ [PERSON] перерахувала на депозитний рахунок [NUMBER] суму 22 000 доларів США. Відповідно до копії звіту по депозиту від 18 лютого 2015 року загальна сума депозиту та нарахованих відсотків до сплати на дату звіту становить 22189, 52 доларів США. З метою повернення суми депозиту та процентів за його користування, банком на виконання вимог договору, 05 березня 2015 року позивач подала письмову заяву на ім'я уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичний осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "КБ "Надра" Стрюковій І.О. про повернення вкладу (депозиту) у валюті з відсотками в повному об'ємі. Однак, незважаючи на минування визначеного умовами договору строку завчасного письмового інформування банку про намір отримати вклад, станом на день розгляду справи в суді позивач не одержала свого вкладу та процентів за його користування. Відповідно до ст. 525 ЦК Україниодностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 530 ЦК Україниякщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до ст. 629 ЦК Українидоговір є обов'язковим для виконання сторонами. Як слідує зі ст. 1058 ЦК Україниза договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 2\~ ст. 1058 ЦК Українидоговір банківського вкладу, в якому є фізична особа, є публічним договором. Частина 2 статті 1060 ЦК Українипередбачає, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до положень ст.1074 ЦК Україниобмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішення суду у випадках, встановлених законом. Таким чином, відмова від повернення належних позивачу коштів на його вимогу є порушенням умов договору і прав позивача, як власника. Відповідно до п. 2 Постанови Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року №5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" до відносин, які регулюються\~ Законом України "Про захист прав споживачів"належать зокрема ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Верховний суд України в "Узагальненні практики вирішення судами спорів, що виникають із договорів про надання громадянам фінансово-кредитних послуг недержавними структурами підприємницької діяльності" від 01 грудня 1997 року також звертає увагу на те, що правовідносини в справах за позовами громадян до комерційних банків про стягнення внесених сум та нарахованих дивідендів регулюються загальними нормами зобов'язального права, відповідними актами, що регулюють діяльність кожної з цих структур, укладеними договорами про надання послуг і при вирішення таких справ слід враховувати положення вищевказаного роз'яснення Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів". Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України\~ кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє повне підтвердження, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення повністю. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" а також ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів"\~ споживачі за позовами до суду щодо захисту їх прав звільняється від сплати судового збору. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача в прибуток держави.

Outcome: approved