Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що в період з 20.08.2012 року по 19.10.2012 року Білоцерківською об'єднаною фінансовою інспекцією було проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності відділу освіти Білоцерківської райдержадміністрації, про що складено акт від 26.10.2012 року, за результатами перевірки встановлено порушення вимог діючого законодавства при встановленні надбавок та доплат за шкідливі і важкі умови праці кухарям та вчителям хімії Чепиліївського НВК «ЗОШ I-III ступенів-дитячий садок» у розмірі 12% тарифної ставки, яке допустив директор школи [PERSON], ці порушення призвели до зайвого нарахування та виплати надбавок за шкідливі і важкі умови праці працівникам школи на суму 6444 грн.55 коп., ці кошти сплачено позивачем управлінню фінансів Білоцерківської райдержадміністрації у вигляді повернення коштів в дохід бюджету, підтвердженням чого є платіжні доручення. Позивач просить суд стягнути з відповідача в порядку регресу вказану суму коштів. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю підтримала позовні вимоги. Відповідач, представники відповідача позов не визнали, пояснили, що встановлення підвищеної оплати праці за роботу з важкими і шкідливими умовами працівникам освіти передбачено діючим законодавством, спеціальним нормативним актом, яким врегульовано ці питання, є Інструкція про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, яку затверджено наказом Міністерства освіти України від 15.04.1993 року № 102, а тому при встановленні надбавок до заробітної плати вчителям хімії та кухарям відповідачем не порушено вимоги законодавства. Акт ревізії фінансово-господарської діяльності відділу освіти Білоцерківської райдержадміністрації від 26.10.2012 року, який складено Білоцерківською об'єднаною фінансовою інспекцією, не може прийматися до уваги, оскільки ревізію було проведено без участі відповідача, він не мав змоги оскаржити цей акт, крім того, цей акт став підставою для притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, що також є незаконним. Для притягнення працівника до матеріальної відповідальності необхідною умовою є наявність його вини, а вина відповідача в даному випадку відсутня, оскільки згідно Колективної угоди між відділом освіти Білоцерківської РДА та районною профспілкою працівників освіти саме відділ освіти бере на себе зобов'язання за атестацію робочих місць, також всі накази про встановлення надбавок і доплат та тарифікаційні списки неодноразово перевіряються та завіряються спеціалістами та начальником відділу освіти, погоджуються із профспілковим комітетом, а кінцева перевірка проводиться бухгалтерією відділу освіти. Безпідставним є посилання представника позивача на укладений між відповідачем та відділом освіти договір про повну матеріальну відповідальність від 22.04.2004 року, оскільки посада директора НВК /школи/ не входить до переліку посад, на яких можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність. Заслухавши пояснення всіх осіб, які приймали участь у розгляді справи, покази свідків, оглянувши матеріали даної справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з наступних підстав. Так, судом встановлено, що з 20.08.2012 року по 15.10.2012 року Білоцерківською об'єднаною державною фінансовою інспекцією було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності в відділі освіти Білоцерківської районної державної адміністрації за період з 01.09.2008 року по 01.09.2012 року, про що складено акт від 26.10.2012 року за № 11-31/36. За результатами перевірки виявлено порушення вимог діючого законодавства при встановленні надбавок та доплат вчителям хімії та кухарям за шкідливі і важкі умови праці у розмірі до 12 % у навчальних закладах, які відносяться до відділу освіти, в т.ч. і в Чепиліївському НВК «ЗОШ I-III ступенів-дитячий садок», а саме: накази на встановлення вказаних доплат видані керівниками установ при відсутності проведеної належним чином атестації робочих місць, без визначення характеристик робіт і умов праці конкретних працівників із зазначенням діючих небезпечних і шкідливих виробничих факторів, без санітарно-гігієнічного дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці, установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру, обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими умовами праці. Відповідне порушення призвело до зайвого нарахування та виплати надбавок за шкідливі і важкі умови праці працівникам Чепиліївського НВК «ЗОШ I-III ступенів-дитячий садок» на суму 6444 грн.55 коп. Наведене стверджується витягом з акту ревізії /а.с.4-9/. З матеріалів справи вбачається, що кошти в сумі 6444 грн.55 коп. сплачено відділом освіти управлінню фінансів Білоцерківської райдержадміністрації у вигляді повернення коштів в дохід бюджету, підтвердженням чого є платіжні доручення № 551 від 25.06.2013 року на суму 2260,52 грн., № 726 від 22.08.2013 року на суму 1000 грн., № 758 від 30.08.2013 року на суму 255,85 грн., № 39 від 05.02.2014 року на суму 2325,52 грн., № 34 від 26.02.2014 року на суму 470 грн., № 472 від 19.06.2014 року на суму 132,66 грн. /а.с.16-18/. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно копії наказу від 18.08.1993 року № 24-к по відділу освіти Білоцерківської РДА відповідача [PERSON] призначено директором Чепиліївської неповної середньої школи з 18.08.1993 року /а.с.10/, цю посаду він обіймає до цього часу. Щодо встановлення надбавок та доплат вчителям хімії та кухарям за шкідливі і важкі умови праці, то діючим трудовим законодавством, зокрема, ст.100 КЗпП України передбачено, що на важких роботах, на роботах із шкідливими і небезпечними умовами праці, на роботах з особливими природними, географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я встановлюється підвищена оплата праці. Перелік цих робіт визначається КМ України. Однак до цього часу для працівників освіти такий перелік КМ України не затверджений, а тому порядок оплати за роботу з важкими і шкідливими умовами працівникам галузі освіти регулюється Інструкцією про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженою наказом Міністерства освіти України від 15.04.1993 року № 102, зареєстрованим в Мінюсті України 27.05.1993 року за № 56 /далі Інструкція/. Відповідно до п.33 Інструкції керівники закладів і установ освіти за погодженням з профспілковими комітетами можуть встановлювати доплати робітникам, спеціалістам та службовцям, які зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці у розмірі до 12 відсотків тарифної ставки /посадового окладу/ і до 24 відсотків тарифної ставки /посадового окладу/ на роботах з особливо важкими та шкідливими умовами праці в порядку і на підставі переліку робіт, передбачених у додатку № 9. Доплати за умови праці встановлюються відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 03.10.86 р. N 387/22-78 "Об утверждении Типового положения об оценке условий труда на рабочих местах и порядка применения отраслевых перечней работ, на которых могут устанавливаться доплати рабочим за условия труда", чинність якої не втрачена відповідно до Постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року N 1545-XII "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР", і проводяться на робочих місцях, на яких виконуються роботи, передбачені галузевими переліками робіт з важкими і шкідливими (особливо важкими та особливо шкідливими) умовами праці у відсотках до тарифної ставки (окладу) лише за неможливості усунення шкідливих виробничих чинників організаційними або інженерно-технічними заходами. Перелік таких робіт та порядок встановлення доплат за несприятливі умови праці передбачено також в додатку 2 до Галузевої угоди між Міністерством освіти і науки, молоді та спорту України та ЦК Профспілки працівників освіти і науки України на 2011-2015 роки, зареєстрованої в Міністерстві праці та соціальної політики України 06 липня 2011 року за № 37. Згідно п.п. 1.142, 1.152, 1.154, 1.155 додатку № 9 до Інструкції та додатку № 2 до Галузевої угоди роботи з використанням отрутохімікатів; роботи біля гарячих плит, електрожарових шаф, кондитерських і паро-масляних печей та інших апаратів для смаження і випікання; роботи, пов'язані з розчиненням, обтинанням м'яса, риби, нарізанням і чищенням цибулі, обсмалюванням птиці; роботи, пов'язані з миттям посуду, тари і технологічного обладнання вручну із застосуванням кислот, лугу та інших хімічних речовин віднесено до видів робіт з важкими та шкідливими умовами праці, на яких встановлюється доплата у розмірі до 12 відсотків. Водночас слід зазначити, що наявність у Переліках робіт зі шкідливими і важкими умовами праці, затверджених наказом Міністерства освіти України від 15.04.93 р. № 102, та Галузевою угодою, відповідних робіт не передбачає автоматичного нарахування доплати за шкідливі умови праці працівникам навчальних закладів. Підставою для таких виплат, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 р. N 442 "Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці", є результати атестації робочих місць відповідно до Положення про порядок встановлення доплат за несприятливі умови праці, викладеного в додатку № 9 до Інструкції №102, відповідно до якого доплати за несприятливі умови праці встановлюються за результатами атестації робочих місць або оцінки умов праці особам, безпосередньо зайнятим на роботах, передбачених Переліком, а також галузевими Типовими переліками робіт з важкими і шкідливими, особливо важкими і особливо шкідливими умовами праці, затвердженими в установленому порядку, і нараховуються за час фактичної зайнятості працівників на таких робочих місцях або в таких умовах праці. Атестація робочих місць або оцінка умов праці в установах і організаціях здійснюється експертною комісією стосовно до Рекомендацій по оцінці умов праці на робочих місцях і встановленню доплат працівникам за неприятливі умови праці в наукових організаціях і в наукових підрозділах установ системи освіти. Експертна комісія створюється спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету з числа найбільш кваліфікованих працівників, представників профспілкового комітету, служби охорони праці установи, організації. Для роботи членами експертної комісії можуть залучатись спеціалісти інших служб і організацій. Керівник підрозділу спільно з профспілковим комітетом підрозділу складає характеристики робіт і умов праці конкретних працівників (груп працівників) з зазначенням діючих небезпечних і шкідливих виробничих факторів, передбачених ГОСТом 12.0.003-74 "Небезпечні і шкідливі виробничі фактори. Класифікація", по кожному виду робіт. Відповідальність за достовірність характеристик умов праці працівників, діючих небезпечних і шкідливих виробничих факторів на робочих місцях, несе керівник структурного підрозділу. Конкретні розміри доплат та тривалість їх виплати встановлюються наказом по установі, організації. При цьому необхідно зазначити, що право на встановлення доплати за несприятливі умови праці виникає у працівника не за посадою, яку він обіймає, а за виконання конкретних видів робіт, які в додатку № 9 визнані з тяжкими і шкідливими умовами праці. Слід також зауважити, що атестація робочого місця відповідно до п.6 Постанови № 442 є комплексним явищем, яке окрім санітарно-гігієнічного дослідження виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці, проведеного СЕС, передбачає установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідальність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; складання переліку таких робочих місць, виробництв, професій та посад; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці. Згідно Рекомендацій по оцінці умов праці на робочих місцях і встановленню доплат працівникам за неприятливі умови праці в наукових організаціях і в наукових підрозділах установ системи освіти фактичний стан умов праці оцінюється на робочих місцях, де виконуються роботи, передбачені Переліками, оцінка фактичного стану умов праці проводиться експертною комісією на підставі даних атестації робочих місць, спеціально проведених замірів рівнів факторів виробничого середовища, які заносяться до «Карти умов праці на робочому місці». Як встановлено в судовому засіданні, на підставі наказів директора Чепиліївського НВК кожного року створювалася атестаційна комісія для проведення атестації навчальних кабінетів та робочих місць, результати атестації відображені в актах атестації робочих місць, що стверджується копіями вказаних наказів та актів /а.с.53-69/, ніякі інші документи за результатами атестації робочих місць не оформлялися, чого не заперечував в суді відповідач. Доплати до заробітної плати вчителям хімії та кухарям школи встановлювалися на підставі наказів директора школи. Отже, суд вважає, що атестація робочих місць, а за її результатами встановлення надбавок та доплат за шкідливі умови праці вчителям хімії та кухарям в розмірі до 12 відсотків, в Чепиліївському НВК відбулося з порушенням приписів вищенаведених правових норм, якими передбачено визначення характеристик робіт і умов праці конкретних працівників із зазначенням діючих небезпечних і шкідливих виробничих факторів, санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці, установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру, обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими умовами праці. Оскільки згідно законодавства відповідальність за достовірність характеристик умов праці працівників, діючих небезпечних і шкідливих виробничих факторів на робочих місцях, несе керівник структурного підрозділу, в даному випадку - відповідач як директор школи, то суд вважає, що саме з його вини спричинено матеріальну шкоду, яка полягає у зайво нарахованих грошових виплатах. За ч.1 ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. А згідно п.п.3.9, 3.21 Посадової інструкції директора Чепиліївського НВК «ЗОШ I-III ступенів-дитячий садок», затвердженої начальником відділу освіти Білоцерківської РДА /а.с.11-14/, саме директор встановлює посадові оклади працівників школи в межах власних фінансових засобів з урахуванням обмежень, визначених державними та місцевими нормативами; забезпечує раціональне використання бюджетних асигнувань, а також коштів, які надходять з інших джерел. Таким чином, суд дійшов висновку, що в даному випадку є підстави для притягнення відповідача до матеріальної відповідальності за шкоду, спричинену зайвими грошовими виплатами. При цьому судом не приймаються до уваги посилання відповідача та його представників на те, що штатні розписи по школі, тарифікаційні списки, в яких зазначено посадові оклади, всі надбавки та доплати працівникам школи, затверджуються начальником відділу освіти, а всі первинні документи, які надходять до централізованої бухгалтерії відділу освіти, неодноразово перевіряються відповідними спеціалістами, які мають нести відповідальність за правильність встановлення надбавок та доплат до заробітної плати. Так, згідно Положення про бухгалтерську службу відділу освіти Білоцерківської РДА /а.с.86-90/, основним завданням бухгалтерської служби є забезпечення дотримання бюджетного законодавства при взятті бюджетних зобов'язань, здійснення платежів відповідно до взятих бюджетних зобов'язань, достовірного та у повному обсязі відображення операцій у бухгалтерському обліку та звітності. Тобто, бухгалтерська служба не несе відповідальності за правильність проведення атестації робочих місць та встановлення за її результатами надбавок і доплат за шкідливі умови праці. З показів свідка [PERSON]- провідного економіста відділу освіти, також слідує, що в її обов'язки входить перевірка правильності нарахування надбавок за шкідливі умови праці, а саме: перевірка на відповідність нормативноправовим актам розмірів цих надбавок і видів робіт, де встановлено ці надбавки, але в її обов'язки не входить перевірка правильності проведення атестації робочих місць в школах, надбавки за шкідливі умови праці встановлюються на підставі наказів директорів шкіл. Не спростовують висновків суду і твердження відповідача та його представників про те, що згідно колективної угоди між відділом освіти Білоцерківської РДА та районною радою профспілки працівників освіти і науки /а.с.96-110/ саме відділ освіти зобов'язується проводити щорічно атестацію робочих місць за умовами праці /розділ V «Охорона праці»/. Як вказано вище в рішенні, відповідальність за проведення атестації робочих місць несе саме керівник того структурного підрозділу, в якому така атестація проводиться. Не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні посилання на те, що відповідача не було залучено до перевірки, яка проводилася Білоцерківською об'єднаною державною фінансовою інспекцією, оскільки з акту ревізії вбачається, що відповідач надавав пояснення з приводу встановлення надбавок за шкідливі умови праці, спеціалістами фінінспекції перевірялися накази та акти проведення атестації робочих місць по Чепиліївському НВК /а.с.7/; на запит відділу освіти фінансовою інспекцією надано копію пояснень відповідача та копії актів атестації робочих місць /а.с.81-85/. В судовому засіданні також встановлено, що відповідача [PERSON] на підставі постанови від 23.11.2012 року № 10-463/2012, винесеної начальником Держфінінспекції в Київській області, було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 136 грн. згідно ч.1 ст.164-2 КУпАП за порушення законодавства з фінансових питань, а саме: внесення недостовірних даних до первинних облікових документів /наказів на встановлення надбавки за шкідливі умови праці/ та їх підписання, внаслідок чого завищено витрати на оплату праці працівників на загальну суму 6 440 грн. та заподіяно матеріальної шкоди /збитків/ на вказану суму. Зазначену суму штрафу сплачено відповідачем 10.12.2012 року. Наведе слідує з копій постанови про накладення адміністративного стягнення та квитанції про сплату штрафу /а.с.112-113/. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Необгрунтованими суд вважає посиланння представників відповідача стосовно того, що відповідач не є працівником відділу освіти, не перебуває з ним у трудових відносинах, а тому він не має нести і відповідальність за спричинену відділу освіти матеріальну шкоду. В ст.26 Закону України «Про загальну середню освіту» передбачено, зокрема, що призначення на посаду та звільнення з посади керівника державного та комунального загальноосвітнього навчального закладу здійснює відповідний орган управління освітою. Призначення на посаду та звільнення з посади заступників керівника та інших педагогічних працівників державного та комунального загально-освітнього навчального закладу здійснюється відповідним органом управління освітою за поданням керівника загальноосвітнього навчального закладу. Призначення на посаду та звільнення з посади інших працівників державного та комунального загальноосвітнього навчального закладу здійснює його керівник. Згідно п.1.2 посадової інструкції директора Чепиліївської ЗОШ [PERSON], на яку вказано вище в рішенні, керівник закладу освіти призначається на посаду та звільняється відділом освіти. Отже, з врахуванням специфіки трудових відносин директора ЗОШ та з врахуванням того, що фінансування закладів освіти здійснюється централізовано через бухгалтерську службу відділу освіти, суд вважає, що відповідач, з вини якого спричинено шкоду зайвими грошовими виплатами, має нести матеріальну відповідальність згідно норм КЗпП України, оскільки матеріальну шкоду спричинено не тільки відділу освіти, а також і ЗОШ, керівником якої є відповідач, та яка фінансується за рахунок коштів, які надходять безпосередньо відділу освіти. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що вказану вище шкоду спричинено з вини відповідача як директора Чепиліївського НВК «ЗОШ I-III ступенів-дитячий садок», відповідач має нести повну матеріальну відповідальність на підставі письмового договору про взяття ним на себе повної матеріальної відповідальності, який укладено з відповідачем 22.04.2004 року. Судом встановлено, що дійсно 22.04.2004 року з відповідачем укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно якого він бере на себе повну відповідальність за забезпечення зберігання довірених йому підприємством /установою, організацією/ матеріальних цінностей, що стверджується копією цього договору /а.с.15/. Відповідно до п. 1 ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. В ст.135-1 КЗпП України зазначено, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. На даний час є діючим Перелік посад і робіт, що заміщуються або виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу /відпуску/, перевезення або застосування в процесі виробництва, затверджений постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28.12.1977 року № 447/24. В п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року № 14 /зі змінами/ «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» роз'яснено, що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору , укладеного працівником про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або інших цілей, суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі ст.135-1 КЗпП може бути укладено такий договір, та чи був він укладений. За відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладено лише обмежену матеріальну відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Як встановлено судом, посада директора школи, яку обіймає відповідач, не входить до вказаного вище Переліку; крім того, повна матеріальна відповідальність на підставі письмового договору покладається на працівника за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей, а в даному випадку з вини відповідача спричинено шкоду, яка полягає в зайвих грошових виплатах. Таким чином, вказані правові норми не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, а вимоги позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в повному розмірі є необгрунтованими. Згідно з ч.2 ст.133 КЗпП України обмежену матеріальну відповідальність несуть керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних чи грошових цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям, випускові недоброякісної продукції, розкраданню, знищенню і зіпсуттю матеріальних чи грошових цінностей. В п.4 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено, зокрема, що при матеріальній відповідальності в межах середнього місячного заробітку він визначається відповідно до затвердженого постановою КМ України від 08.02.1995 року № 100 Порядку обчислення середньої заробітної плати /із змінами/, виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи, що передують вирішенню судом справи про відшкодування шкоди. Відповідно до п.8 цього Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Розрахунок середнього заробітку відповідача проведено судом наступним чином: заробітна плата відповідача за квітень і травень 2014 року / позивач звернувся до суду 24.06.2014 року/ становить 5911,24 грн., кількість робочих днів -30, що слідує з довідки /а.с.71/, тоді середньоденна заробітна плата становить 197,04 грн., середньомісячне число робочих днів -20 /у квітні -21, у травні -19=40:2/; середня місячна заробітна плата становить 3940 грн.80 коп. /197,04 х 20/. Отже, з відповідача належить стягнути на користь позивача в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди 3940 грн.80 коп., а не 6444 грн.55 коп. При цьому судом враховуються також ті обставини, що відповідач та його представники не оспорювали в судовому засіданні розмір шкоди, визначений в акті ревізії; з пояснень відповідача встановлено, що він не вживав дій по відшкодуванню шкоди безпосередньо з тих працівників школи, які одержували доплати за шкідливі умови праці, оскільки вважав, що ці доплати встановлені з дотриманням вимог діючого законодавства. Згідно приписів ст.233 КЗпП України, положень п.20 наведеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року № 14, судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд із позовом про її відшкодування. Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього часу обчислюється строк на пред'явлення регресного позову. Судом встановлено і вище в рішенні вказано на те, що сума коштів на відшкодування матеріальної шкоди управлінню фінансів відділом освіти перерахована повністю 19.06.2014 року, з позовом позивач звернувся до суду 24.06.2014 року. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору на користь держави при зверненні до суду з позовом, що випливає із трудових правовідносин, а тому згідно ст.88 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243 грн.60 коп.

Outcome: partial