Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

Позивач у серпні 2021 року звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що працював у відповідача. 24.11.2020 отримав травму внаслідок нещасного випадку на виробництві. Згідно з висновком Сумської обласної клінічної лікарні травма віднесена до категорії тяжких. 23.03.2021 висновком Сумської МСЕК позивачу було встановлено 65% втрати працездатності довічно та визнано інвалідом ІІ групи. Нещасний випадок стався через те, що робоче місце не було освітленим. Позивач під час своєї роботи неодноразово повідомляв відповідача про необхідність встановлення освітлення на робочому місці, де стався нещасний випадок. Внаслідок виробничої травми позивач зазнав фізичного болю та душевних страждань, травма призвела до 65% втрати працездатності, необхідності постійного лікування, що позбавляє його можливості нормально працювати і потребує додаткових зусиль для організації свого життя. Визначає розмір заподіяної йому моральної шкоди в сумі 400 000 грн. Також зазначає, що позивачем додатково були витрачені кошти на ліки та дорогу до лікарні в м. Харків у сумі 9334 грн. Просить стягнути з відповідача 400 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок нещасного випадку на виробництві та 9334 грн. у відшкодування матеріальної шкоди. У відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечував. Пояснив, що 24.11.2020 стався нещасний випадок. Позивач, перебуваючи на роботі, отримав травму. 26.11.2020 відповідачем була утворена комісія та за результатами проведеного розслідування складено акт за формою Н-1, за яким встановлено, що позивачем було порушено вимоги п.п. 21 п. 3 інструкції з охорони праці «Для комплектувальника товару», за висновком розслідування нещасний випадок стався під час виконання позивачем трудових обов?язків за режимом роботи підприємства. Під час виконання трудових обов?язків позивач порушив правила інструкції з охорони праці, а причиною нещасного випадку стала його необережність. Незважаючи на наявність вини позивача у нещасному випадку відповідач надавав позивачу допомогу під час знаходження його у лікарні, надавав матеріальну допомогу на оплату ліків, проведення операцій та догляд за хворим. Позивач, а також його мати та сестра отримували матеріальну допомогу. На прохання позивача йому було запропоновано переведення його на більш легку роботу. Від запропонованої посади позивач відмовився, а згодом звільнився за власним бажанням. Позивач надає неправдиві відомості, що рампа, на якій стався нещасний випадок, не була забезпечена світлом. Роботи, які виконувались потерпілим, не відносяться до робіт на висоті та не потребують спеціального навчання. Вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки відсутня вина відповідача у заподіянні шкоди. Вимоги про стягнення майнової шкоди також не підлягають задоволенню, оскільки такі витрати не підтверджені доказами. Зокрема, квитанції на проїзд не підтверджують, що позивач відвідував м. Харків. Частина витрат на ліки за наданими чеками була вже компенсована відповідачем, частина чеків дублюються. Незрозуміло за якими чеками були понесені витрати. Просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 06.09.2021 відкрито спрощене провадження у даній справі. Постановлено розгляд справи проводити у судовому засіданні з викликом (повідомленням) учасників справи. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали із зазначених підстав. Додатково пояснили, що нещасний випадок стався під час виконання робіт на рампі, яка не була забезпечена освітленням. Позивач та інші працівники неодноразово повідомляли роботодавцю про необхідність встановлення освітлення, однак цього не було виконано. Розслідування нещасного випадку, у тому числі огляд робочого місця, на якому стався нещасний випадок, було проведено лише через 3 дні, за цей час відповідач мав можливість встановити освітлення над рампою. Моральна шкода у визначеній сумі обумовлюється, окрім зазначеного у позовній заяві, також тим, що позивачу ще потрібно буде лікуватися та витрачати на це кошти. Після нещасного випадку фізичний стан та здоров?я позивача суттєво погіршились. Не може працювати, має проблеми з пам?яттю, запропонована відповідачем більш легка робота на іншій посаді не влаштувала позивача, у зв?язку з чим він вимушений був звільнитися за власним бажанням. Хворіє на розсіяний склероз, однак коли працював у відповідача хвороба не заважала йому виконувати обов?язки, та її перебіг був у легкій формі. Після травми почала прогресувати. Представник позивача також зазначив, що має сумніви у достовірності повідомлених відповідачем у відзиві параметрів рампи, на якій стався нещасний випадок, зокрема, щодо її лінійних параметрів, які не співпадають з наданими відповідачем фотокартками рампи. У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову із зазначених у відзиві підстав. Додатково пояснив, що комісія була створена через три дні після нещасного випадку, оскільки представникам комісії потрібен був час, щоб дістатись до місця події з м. Харкова. У роботодавця була інформація про те, що позивач хворіє на розсіяний склероз, однак постановлений діагноз на час настання нещасного випадку не перешкоджав позивачу виконувати свої трудові обов?язки, позивача було допущено до роботи. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач у період з 02.04.2019 по 30.06.2021 працював у Тов «Свіфт - 2016» на посаді комплектувальника товарів (а.с. 9-10). Був звільнений на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП за угодою сторін (а,с. 11-12). У зв?язку зі встановленням ІІ групи інвалідності позивачу було повідомлено про неможливість продовжувати роботу на посаді комплектувальника товарів. Запропоновано роботодавцем тимчасове переведення його на легку працю на посаду помічника офісного службовця з режимом неповного робочого часу та неповним робочим тижнем (2 години на день з понеділка по п?ятницю) за тарифною ставкою, з оплатою пропорційно відпрацьованого часу (а.с. 18). 24.11.2020 під час виконання [PERSON] трудових обов?язків з ним стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого отримав відкриту проникаючу черепно-мозкову травму. Факт настання нещасного випадку на виробництві підтверджується Актом за формою Актом за формою Н-1. Відповідно до Акту від 23.12.2020 розслідування нещасного випадку що стався 24.11.2020 о 18:40 в ТОВ «Свіфт-2016» встановлено, що 24.11.2020 близько 18:40 під час виконання робіт по комлектації товарів для відгрузки зі складу комплектувальник [PERSON] разом з комплектувальником [PERSON] знаходився на рампі, яка примикає до складського приміщення. [PERSON] комплектував товари у фургоні автомобіля з однієї сторони, а [PERSON] - з іншої сторони фургона автомобіля. Приблизно о 17-40 год. [PERSON] почув крик і помітив, що [PERSON] нема на рампі. Вийшовши з фургона автомобіля, [PERSON] помітив, що [PERSON] лежить на землі біля рампи. Було викликано швидку допомогу та повідомлено керівництво. За повідомленням КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» від 08.12.2020 [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні з 24.11.2020 з діагнозом «Відкрита проникаюча черепно-мозкова травма. Забій головного мозку. Церебросударахноїдальний крововилив. Лінійний перелом потиличної та скроневої кісток з переходом на основу черепа. Отогемолікварея зліва. Епідуральний крововилив тім?яної ділянки зліва. Забійна рана м?яких тканин потиличної ділянки». За висновками акту нещасний випадок стався під час виконання позивачем трудових обов`язків за режимом роботи підприємства та пов`язаний з виробництвом. Особою, яка допустила порушення законодавства з охорони та гігієни праці визнано [PERSON] , який порушив вимоги пп.21 п. 3 Інструкції з охорони праці №3 для комплектувальника товару (а.с. 26-33). Відповідно до положень п.п. 21 п. 3 Інструкції з охорони праці №3 для комплектувальника товару, затвердженої наказом директора ТОВ "Свіфт-2016" від 02.01.2019 під час робіт на разгрузо-навантажувальному майданчику при вивантаженні і комплектації автомобіля бути уважним та обережним на краю майданчика. Залишати рампу під час паркування вантажного автомобіля. Коригувати паркування можна лише знаходячись збоку від автомобіля на відстані (а.с. 85-88). Із вказаною інструкцією позивач був ознайомлений 12.07.2019 (а.с. 83). 27.11.2020 складено протокол огляду місця, де стався нещасний випадок 24.11.2020 о 18-40 з [PERSON] , за яким встановлено, що місцем настання нещасного випадку є вантажно-розвантажувальний майданчик (рампа) складського приміщення. Лампа побудована з металопрофілю, підлога виготовлена з листового металу, не слизька, рівна, без тріщин, щілин і випуклостей. Роботи, які виконувались потерпілим на рампі, не відносяться до робіт на висоті та не потребують спеціального навчання та здійснення додаткових заходів. Над рампою закріплений світильник денного освітлення, який вмикається і вимикається із складського приміщення, при вмиканні світильник працює, освітлення штучне, достатнє. Керівництвом ТОВ "Свіфт-2016" збережено обстановку на місці у такому стані, в якому вона була на момент настання нещасного випадку (а.с. 121) Відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого позивач проходив лікування у нейрохірургічному відділенні КНП СОР "СОКЛ" з 24.11.2020 по 18.12.2020.24.11.2020 проведена операція (а.с. 34-35). Відповідно до медичного висновку, затвердженого протоколом ЛКК від 03.12.2020 №196-т про ступінь тяжкості травми травма [PERSON] віднесена до категорії тяжкої (а.с. 37). З 09.02.2021 по 24.02.2021 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні ДУ "Інститут неврології, психіатрії та наркології НАМН України", 15.02.2021 проведено оперативне втручання (а.с. 45-46). Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК від 23.03.2021 позивачу встановлено 2 групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва зі ступенем втрати працездатності - 65% (а.с. 51-52). В період з 04.08.2021 по 13.08.2021 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні КНП "Клінічна лікарня №4" СМР (а.с. 63-64). У зв`язку з отриманими травмами позивач зазнач фізичного болю та душевних страждань, травма призвела до 65% втрати працездатності. Позивач протягом періоду з 24.11.2020 по дату звернення до суду неодноразово проходив стаціонарне лікування, звертався за медичною допомогою, йому проведено дві операції та ряд досліджень (УЗД, КТ, МРТ та ін.), постійно приймає медичні препарати за призначеннями лікарів (а.с. 19-25, 34-64). Протягом періоду з грудня 2020 року по березень 2021 року позивачу а також його матері та сестрі виплачувалась відповідачем матеріальна допомога у зв`язку з сімейними обставинами (за поясненням сторін - на лікування). Загальна сума виплаченої допомоги склала 63183,70 грн. (а.с. 89-115). Відповідно до статті 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладено на власника або на уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Згідно зі статтею 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно зі статтею 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода вважається заподіяною, якщо особа і заподіювач такої шкоди перебувають у трудових правовідносинах або на них поширюється дія трудового законодавства; вона виникла внаслідок порушення трудових прав із боку роботодавця; працівник зазнає моральних втрат у вигляді моральних страждань, тобто негативних змін, що відбуваються в його свідомості внаслідок усвідомлення факту порушення його трудових прав, і ці негативні зміни призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків, а також вимагають від працівника додаткових зусиль для організації свого життя. Отже підставою для відшкодування моральної шкоди, згідно зі статтею 237-1 КЗпП України, є порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Положеннями статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з частинами першою - четвертою статті 153 КЗпП України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про охорону праці» охорона праці - це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності. Роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці (частина перша статті 13 Закону України «Про охорону праці»). У акті про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1/П за зазначено, що причиною настання нещасного випадку (аварії) стало невиконання вимог позивачем інструкції з охорони праці(а. с. 310). Ураховуючи, що вид діяльності працівника призвів до виробничого ризику у вигляді ушкодження здоров`я, що потягло тяжкі тілесні ушкодження та інвалідізацію працівника при виконанні своїх трудових обов`язків, незабезпечення роботодавцем безпечних умов праці призвело до нещасного випадку на виробництві. Відповідно до статті 171 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України. Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці» (частина друга статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»). Згідно зі статтею 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку. На момент проведення розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем чинним Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 р. № 337 (далі - Порядок № 337). Відповідно до п. 3 Порядку нещасний випадок - обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків або в дорозі (на транспортному засобі підприємства чи за дорученням роботодавця), внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання (отруєння) та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного та рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення тощо Відповідно до п. 30,33,34 Порядку розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) комісією підприємства (установи, організації) проводиться протягом п`яти робочих днів з дня утворення комісії. Комісія (спеціальна комісія) зобов`язана: провести засідання комісії (спеціальної комісії) з розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), на якому розглянути інформацію про нещасний випадок 'ясувати обставини та причини настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння); визначити, пов`язані чи не пов`язані нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) з виробництвом; Рішення щодо визнання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) пов`язаними чи не пов`язаними з виробництвом приймається комісією (спеціальною комісією) шляхом голосування простою більшістю голосів. Виходячи з аналізу вищезазначених норм права у акті за формою Н-1 встановлюється, чи пов`язаний нещасний випадок з виробництвом. Отже доказом вини власника може бути акт про нещасний випадок на виробництві. У даній справі комісією з розслідування нещасного випадку складено акт розслідування нещасного випадку за формою Н-1 та за результатами проведення розслідування встановлено, що нещасний випадок з позивачем є таким, що пов`язаний з виробництвом. Крім того слід зазначити, що висновок у акті за формою Н-1 про те, що нещасний випадок пов`язаний з виробництвом та настання нещасного випадку під час виконання працівником своїх трудових обов`язків, свідчать про те, що особою, яка допустила порушення, в тому числі і обов`язку з контролю за додержанням працівником вимог нормативних актів про охорону праці, є власник підприємства. Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.06.2021 №235/3191/19. За твердженням відповідача, яке також зафіксовано в акті за формою Н-1 нещасний випадок стався з позивачем внаслідок недотримання ним вимог інструкції з охорони праці щодо обов`язку бути уважним і обережним під час виконання робіт на краю майданчику. Натомість позивач стверджує, що причиною настання нещасного випадку стала відсутність освітлення на місці виконання робіт - металевій рампі, на якій виконувалась комплектування та розвантажування товарів. Неодноразово повідомляв роботодавця і він і інші працівники про необхідність встановлення освітлення. Внаслідок того, що піддон, на якому були упаковки з крупами, був пошкоджений, товар почав падати і сипатися на нього, його під великою вагою звалило з ніг та привалило, після чого він впав з рампи, вдарився головою об асфальт та отримав травму. Якщо б робоче місце було освітлено, побачив би пошкодження упаковки та запобіг нещасному випадку. З матеріалів справи вбачається, що протокол огляду місця, де стався нещасний випадок, був складений комісією 27.11.2020, хоча нещасний випадок стався за три дні до цього - 24.11.2020. У акті зафіксовано, що над рампою, на якій стався нещасний випадок, закріплений світильник денного освітлення, який працює. Керівництвом ТОВ "Свіфт - 2016" збережено обстановку місця події у такому стані, в якому вона була на момент настання нещасного випадку (а.с. 121). Зміст вказаного акту позивачем не оскаржувався. Разом з тим, з фотографій, які є додатками до протоколу, вбачається, що обстановка на місці події не збережена у стані, у якому вона була на момент настання нещасного випадку: розгрузки товару з вантажного автомобіля. На фотографіях відображена лише металева рампа з закритими воротами. Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві не встановлено, протягом якого проміжку часу з моменту настання аварії повинно бути оглянуте комісією місце події, проте визначено обов`язок безпосереднього керівника робіт чи іншої уповноваженої особи підприємства (установи, організації) зберегти до прибуття комісії з розслідування нещасного випадку обстановку на робочому місці, машини, механізми, обладнання, устатковання у такому стані, в якому вони були на момент нещасного випадку, якщо це не загрожує життю та здоров`ю інших працівників і не призведе до більш тяжких наслідків або порушення виробничих процесів(п. 5 Порядку). Таких вимог дотримано не було. Враховуючи, що з моменту настання нещасного випадку до огляду місця події пройшов досить значний проміжок часу, а обстановка на момент нещасного випадку не була збережена до прибуття комісії та огляду місця події, суд вважає неможливим достовірно встановити, чи було забезпечене освітленням місце виконання позивачем робіт, на якому стався нещасний випадок. Установивши, що позивач перебував у трудових відносинах відповідачем та під час настання нещасного випадку виконував роботи, пов`язані з виробничим процесом, нещасний випадок, який стався з позивачем та призвів до заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень, інвалідізації та втрати працездатності в розмірі 65%, пов`язаний з виробництвом, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню позивачу завданої моральної шкоди з підстав, визначених статтею 1167 ЦК України. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що актом розслідування нещасного випадку зафіксовано недотримання позивачем вимог інструкції з охорони праці. Зміст вказаного акта позивачем не оскаржувався, а відтак акт є чинним. Суд також враховує обсяг заподіяних позивачеві моральних а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань, стан здоров`я потерпілого, його вік, наслідки нещасного випадку, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Суд вважає, що необхідною та достатньою сумою на відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди, які підлягає стягненню з відповідача, є 130 000 грн. Такий розмір моральної шкоди визначений з врахуванням балансу інтересів сторін та з огляду на обставини цієї справи. Відносно вимог про відшкодування майнової шкоди - додатково витрачених коштів на лікування суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що позивачем протягом періоду з дня настання нещасного випадку по день звернення до суду проходив стаціонарне лікування у зв`язку з отриманими травмами, звертався до лікарів, проходив медичні обстеження та приймав медичні препарати за призначенням лікарів. За поясненнями сторін, протягом періоду перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем витрати на лікування відшкодовувались роботодавцем. Позивачем заявлено до відшкодування суму 9334 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди. Наданими копіями фіскальних чеків частково підтверджується понесення позивачем витрат на лікування (придбання ліків) та медичні обстеження за період з 04.02.2021 по 17.08.2021 на загальну суму 9968,26 грн., тобто на більшу суму, ніж заявлено в позові. При цьому підтверджено, що витрати на вказану суму здійснені у зв`язку із лікуванням, тобто придбані препарати та проведені медичні обстеження призначені лікарями або були придбані/проведені у період лікування. Позивачем не надано доказів, що придбані за фіскальними чеками від 13.03.2021 та від 26.02.2021 медичні препарати були призначені лікарем та були необхідними в процесі лікування, пов`язаним з нещасним випадком на виробництві. Крім того, надані позивачем квитанції на проїзд не підтверджують вартість витрат на проїзд до м. Харкова у зв`язку з лікуванням, оскільки ці квитанції не містять дат проїзду та місць призначення. Враховуючи, що документально підтверджена сума витрат на лікування є більшою, аніж заявлена до стягнення сума майнової шкоди, наявні підстави для стягнення з відповідача 9 334 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди у межах заявлених позовних вимог. Позивачем заявлено клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. На підтвердження понесених витрат надано копію договору про надання правової допомоги від 03.08.2021 та додаткової угоди до нього, відповідно до якої гонорар сплачується протягом 30 днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду першої інстанції, розрахунок вартості витрат на правничу допомогу по даній справі. На переконання суду вказні витрати є співмірними зі складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт та витраченим часом на представництво інтересів клієнта у суді. Тому на підставі ст.141 ЦПК України такі витрати підлягають відшкодуванню відповідачем пропорційно до задоволених позовних вимог, в сумі 2042,35 грн. У зв`язку із частковим задоволенням позову та звільненням позивача від сплати судового збору у даній категорії справ, на підставі з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1393,634 грн.

Outcome: partial