Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

17 червня 2016 року [PERSON] звернулася до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до ПАТ «Комерційний банк «Надра», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Прокуратури Хмельницької області, Славутської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину до договору купівлі-продажу № 5 від 05.04.2004 року, укладеного Шепетівською об`єднаною державною податковою інспекцією та [PERSON] , та витребування у ПАТ «Комерційний банк «Надра» 24/100 частин приміщення магазину « [INFO] » з допоміжними приміщеннями загальною площею 231 кв.м, у [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - 4/100 частин приміщень магазину « [INFO] » з допоміжними приміщеннями загальною площею 49,9 кв.м., що розташовані в [ADDRESS] . В огрунтування позову позивачка зазначила, що вироком Славутського міського суду від 17.07.2003 року було конфісковано та передано в дохід держави 28/100 частин належного їй магазину « [INFO] », що знаходиться в [ADDRESS] , загальною площею 280,9 кв.м. В подальшому зазначений вирок було скасовано, а кримінальну справу проти неї закрито в з`язку з недоведеністю участі у вчиненні злочину. 05.04.2004 року Шепетівська об`єднана державна податкова інспекція через Брокерську контору ПП «Промтехресурс» уклала із [PERSON] договір № 5 купівлі-продажу нерухомого майна, за яким останній придбав 28/ [NUMBER] частин магазину « [INFO] ». Вказаний договір не був нотаріально посвідчений, а лише зареєстрований в Шепетівському БТІ. 27.04.2007 року 24/100 зазначеного приміщення загальною площею 231 кв.м у [PERSON] придбав ВАТ КБ «Банк «Надра». [INFO] помер [PERSON] , а належні йому 4/100 частин приміщення магазину « [INFO] » загальною площею 49,9 кв.м прийняли у спадщину [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вважає, що вказане майно вибуло з її володіння внаслідок нікчемного правочину, а тому просить витребувати його на її користь. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 28 березня 2017 року рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав. Постановою Верховного Суду від 12 червня 2019 року рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2016 року та рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 28 березня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції з огляду на те, що єдиним належним способом захисту порушених прав позивача є стягнення з Державного бюджету України заподіяних позивачу збитків вартості майна, а саме: з Державної казначейської служби України, яка здійснює списання коштів з державного бюджету на підставі рішення суду. 28.08.2019 року Головне управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області подало відзив на позов, яким проти позову заперечувало та зазначило, що на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.1998 року № 1340 «Про Порядок обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним» кошти, одержані від реалізації 28/100 частин магазину « [INFO] » були перераховані Шепетівською ОДПІ Хмельницької області до державного бюджету. Бюджетним кодексом України (п.2 ст.45) встановлено, що облік усіх надходжень Державного бюджету та повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснює Державна казначейська служба України. 18.09.2019 року до суду надійшов відзив на позов від Прокуратури Хмельницької області. Прокурор проти позову заперечує, вважає, що відсутні підстави для визнання недійсним правочину договору купівлі-продажу № 5 від 05.04.2004 року, укладеного між Шепетівською об`єднаною державною податковою інспекцією та [PERSON] , згідно якого [PERSON] придбав у податкової інспекції 28/100 частин приміщення магазину « [INFO] » загальною площею 281 кв.м, що розташовані в [ADDRESS] , оскільки не надані належні та допустимі докази на підтвердження фіктивності (недійсності) договору. Окрім того, [PERSON] не є стороною оспорюваного договору, а тому її права не підлягають захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, встановленого ст.ст.215, 216 ЦК України. 11.02.2020 року відповідач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2020 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. 03.03.2020 року позивачем заявлено клопотання про витребування з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформації про осіб, за якими зареєстровано вказане майно, з метою встановлення кола відповідачів у справі. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 3 березня 2020 року замінено відповідача Славутську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області її правонаступником Головним управлінням Державної податкової служби у Хмельницькій області та витребувано від державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень витяг з Державного реєстру речових прав про власників 24/100 частин приміщення магазину « [INFO] » з допоміжними приміщеннями загальною площею 281 кв.м, розташованого по [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~13.03.2020 року з Виконавчого комітету Шепетівської міської ради надійшов витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень на 24/100 нежитлового приміщення, розташованого в [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 13 березня 2020 року витребувано від державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень витяг з державного реєстру речових прав про власників 4/100 частин приміщення магазину « [INFO] » з допоміжними приміщеннями загальною площею 49,9 кв.м, розташованого по [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~27.03.2020 року з Виконавчого комітету Шепетівської міської ради надійшов лист № 01-32/952 від 25.03.2020 року, згідно якого у вказаного суб`єкта державної реєстрації прав відсутній витяг з державного реєстру речових прав про власників 4/100 частин магазину « [INFO] » з допоміжними приміщеннями загальною площею 49,9 кв.м. \~ \~ \~ \~27.03.2020 року від [PERSON] до суду надійшло клопотання про направлення запиту до відповідного органу МВС України про надання інформації про місце реєстрації [PERSON] , що є власником 4/ [NUMBER] частин магазину « [INFO] », а також про перерву в судовому засіданні до закінчення карантину. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду\~від 30.03.2020\~року витребувано від державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень документи з реєстраційної справи Державного реєстру речових прав про власників 4/100 частин приміщення магазину «Подолянка» загальною площею 49,9 кв.м, розташованого по [ADDRESS] та направлено запит в орган реєстрації про надання інформації про зареєстроване місце проживання [PERSON] . \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 9 квітня 2020 року тимчасово вилучено з виконавчого комітету Шепетівської міської ради документів з реєстраційної справи Державного реєстру речових прав про власників 4/100 частин приміщення магазину «Подолянка» загальною площею 49,9 кв.м, розташованого по [ADDRESS] , для дослідження судом. \~ \~ \~ \~15.04.2020 року з Виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області надійшла довідка щодо доступу до персональних даних по громадянину [PERSON] \~ \~ \~ \~12.05.2020 року з Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) надійшла постанова про повернення виконавчого документа стягувачу в зв`язку з відсутністю в виконавчому комітеті Шепетівської міської ради документів на 4/100 частин приміщення магазину « [INFO] » з допоміжними приміщеннями загальною площею 49,9 кв.м по [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~28.05.2020 року позивач [PERSON] подала до суду клопотання про витребування з Шепетівського бюро технічної інвентаризації відповідної справи, яка вже досліджувалась на попередньому розгляді, реквізити якої є в матеріалах справи, та встановити факт нікчемності договору купівлі-продажу №5 від 05.04.2004 року. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 28 травня 2020 року клопотання позивача про заміну неналежного відповідача задоволено, замінено неналежного відповідача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на належного відповідача « [PERSON] ; в задоволенні клопотання про витребування доказів відмовити. 05.06.2020 року позивач [PERSON] подала до суду клопотання про витребування з Шепетівського бюро технічної інвентаризації договору купівлі-продажу № 5 від 05.04.2004 року, укладеного Шепетівською об`єднаною державною податковою інспекцією та [PERSON] в Шепетівській філії обласної товарної біржі через брокерську контору ПП «Промтехресурс», зареєстрованого в Шепетівському бюро технічної інвентаризації в книзі 1 за № 45, реєстраційний номер 5199560, згідно якого [PERSON] придбав у Шепетівської об`єднаної державної податкової інспекції 28/100 частин приміщень магазину « [INFO] » загальною площею 281 кв.м, що розташовані в [ADDRESS] . Ухвалою суду від 11 червня 2020 року витребувано у Шепетівського бюро технічної інвентаризації належним чином засвідчену копію договору купівлі-продажу № 5 від 05.04.2004 року, укладеного Шепетівською об`єднаною державною податковою інспекцією та [PERSON] в Шепетівській філії обласної товарної біржі через брокерську контору ПП «Промтехресурс», зареєстрованого в Шепетівському бюро технічної інвентаризаціїв книзі 1 за № 45, реєстраційний номер 5199560, згідно якого [PERSON] придбав у Шепетівської об`єднаної державної податкової інспекції 28/100 частин приміщень магазину « [INFO] » загальною площею 281 кв.м, що розташовані в [ADDRESS] . 24.07.2020 року позивачкою [PERSON] було заявлено клопотання про витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бочкарьової Наталії Михайлівни копії договору купівлі-продажу майна, що придбане на аукціоні (нежитлові приміщення), серія та номер: 287, виданий 28.04.2017 року. Ухвалою суду від 29 липня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів та призначено справу до судового розгляду. 12.08.2020 року до суду надійшли письмові пояснення від [PERSON] , де вона зазначила, що є неналежним відповідачем, оскільки 4/100 частин підвалу приміщення магазину « [INFO] », розташованого за адресою: [ADDRESS] загальною площею 49,9 кв.м, не перебувають у її власності. Дане нерухоме майно в результаті поділу між нею та [PERSON] і [PERSON] було виділено в натурі [PERSON] та [PERSON] за рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.08.2013 року у справі № 688/1488/13-ц. Просить відмовити у задоволенні позову щодо неї. До письмових пояснень додано копію технічного паспорту на приміщення, розташоване по [ADDRESS] , копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.02.2014 року, копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.04.2014 року, копія рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.08.2013 року, копія свідоцтв про право на спадщину за законом від 28.12.2012 року, копію висновку судової будівельно-технічної експертизи від 25.05.2013 року. 13.08.2020 року на запит суду було отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нежитлового приміщення, розташованого по [ADDRESS] . Ухвалою суду від 20 серпня 2020 року поновлено судовий розгляд справи для з`ясування власника 24/100 частин спірного нежитлового приміщення. Ухвалою суду від 26 серпня 2020 року залучено [PERSON] до участі у справі як співвідповідача. 28.08.2020 року з Виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області надійшла довідка щодо доступу до персональних даних [PERSON] . В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] адвокат Підопригора Р.Б. проти позову заперечував, вважає, що договір № 5 від 05.04.2004 року укладено відповідно до вимог діючого законодавства ст.15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої угоди, укладені на біржі, не потребують нотаріального посвідчення. Крім того, нежитлове приміщення отримано відповідачем за платним договором, тому він є добросовісним набувачем, у якого неможливо витребувати це майно. Представник співвідповідача [PERSON] адвокат Підопригора Р.Б. в судовому засіданні проти позову заперечував, вважає, що співідповідач є добросовісним набувачем майна, тому витребування у нього цього майна буде порушенням його права власності та становитиме для нього надмірний тягар. Позивачка могла захистити свої права у спосіб, вказаний у Постанові Верховного Суду від 12.06.2019 року, але вона ним не скористалася та вибрала невірний спосіб захисту. Прокурор Семенюк Н.В. проти позову заперечувала з підстав, зазначених у відзиві на позов. Представник Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області Миханчук Л.К. проти позову заперечувала з підстав, зазначених у відзиві на позов. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. \~ \~ \~ \~14 травня 2002 року Шепетівською міжрайонною прокуратурою відносно [PERSON] була порушена кримінальна справа за ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України. Вироком Славутського міського суду від 17.07.2003 року [PERSON] , залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 23.09.2003 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України, та засуджено із застосуванням ст.69 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією 1/4 частини майна без позбавлення права займати посади в органах державної влади. На підставі ст.75 КК України її звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Крім того, вироком було постановлено передати в доход держави 28/100 частин магазину « [INFO] », що знаходиться у м.Шепетівка, як майно, що нажите злочинним шляхом. 16.09.2004 року ухвалою Верховного Суду України вирок Славутського міського суду Хмельницької області від 17 липня 2003 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 23 вересня 2003 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. 1 жовтня 2007 року вироком Славутського міськрайонного суду року позивачку було виправдано за недоведенням її участі у вчиненні вказаних злочинів. 6 серпня 2008 року ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області вказаний вирок Славутського міськрайонного суду був скасований, а матеріали кримінальної справи направлені на новий судовий розгляд. 26 березня 2009 року ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області кримінальну справу направлено Шепетівському міжрайонному прокурору для проведення додаткового розслідування. 29 грудня 2009 року старшим слідчим Шепетівської міжрайпрокуратури Конончуком П.В. винесено постанову про закриття кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину за п.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України у зв`язку з недоведеністю її участі у вчиненні злочину. 6 грудня 2011 року постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області скасовано постанову слідчого Шепетівської міжрайонної прокуратури Конончука П.В. від 29 грудня 2009 року про закриття кримінальної справи, а кримінальну справу направлено Шепетівському міжрайонному прокурору для відновлення слідства та організації подальшого розслідування. 28 січня 2012 року за наслідками проведеного додаткового досудового слідства старшим слідчим Шепетівської міжрайонної прокуратури винесено постанову про закриття кримінальної справи відносно позивача у зв`язку з недоведеністю участі у вчиненні злочину. На підставі вироку Славутського міського суду Хмельницької області від 17 липня 2003 року право власності на 28/100 магазину « [INFO] » було зареєстровано за Шепетівською об`єднаною податковою інспекцією. Таким чином, 28/100 частин магазину « [INFO] » загальною площею 280,9 м.кв вибули із володіння [PERSON] проти її волі внаслідок незаконної конфіскації та реалізації вказаного майна. 5 квітня 2004 року ПП "Промтехресурс" уклало із [PERSON] договір № 5 купівлі - продажу нерухомого майна, за умовами якого [PERSON] придбав у 28/100 частин приміщень магазину " [INFO] " площею 217,1 кв.м. та частину підвалу магазину площею 63,9 кв.м, загальною площею 281 кв.м. Вказаний договір укладено в Шепетівській філії Хмельницької обласної товарної біржі та зареєстрований у ній за № 5. 26.12.2012 року Шепетівським бюро технічної інвентаризації зареєстровано право власності [PERSON] на вказане майно. 27.04.2007 року ВАТ КБ "Надра" за договором купівлі-продажу частки нежитлового приміщення придбало у [PERSON] 24/100 частки приміщення магазину " [INFO] ", загальною площею 231 м.кв. 16.05.2007 року зареєстровано право власності ВАТ КБ «Надра» на вказане майно. [INFO] [PERSON] помер, а належні йому 4/100 частин приміщення магазину " [INFO] ", загальною площею 49,9 м.кв. прийняли у спадщину [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 20.08.2013 року за рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області [PERSON] виділено в натурі у власність частину нежитлових приміщень магазину « [INFO] », що знаходиться в [ADDRESS] , загальною площею 80,6 кв.м, до яких приміщення підвалу не увійшло, а залишилося у власності [PERSON] та [PERSON] 28.04.2017 року на підставі договору купівлі-продажу майна право власності на 24/100 частини нежитлового приміщення в [ADDRESS] перейшло до [PERSON] . 02.07.2019 року на підставі договору дарування право власності на 24/100 частини нежитлового приміщення в [ADDRESS] перейшло до [PERSON] . В 2013 році позивач зверталась в Шепетівський міськрайонний суд із позовом до прокуратури Хмельницької області, Шепетівської об`єднаної Державної податкової інспекції Хмельницької області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконним зверненням в доход держави 28/100 частин магазину " [INFO] ". Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.06.2013 року позов було задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] 1\~663\~827,00 грн. на відшкодування шкоди, завданої незаконним засудженням. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 22.10.2013 року, залишенним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.12.2013 року, рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.06.2013 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено з тих підстав, що позивачем не було вчинено дій з витребування майна в натурі. В травні 2014 року позивач звернулась до суду із новим позовом та просила зобов`язати ПАТ КБ "Надра" повернути в натурі (витребувати з чужого незаконного володіння) 24/100 частин приміщень магазину " [INFO] " з допоміжними приміщеннями, загальною площею 231 м.кв; [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - повернути в натурі (витребувати з чужого незаконного володіння) 4/100 частин приміщень магазину " [INFO] " з допоміжними приміщеннями, загальною площею 49,9 кв.м, а всього 28/100 частин приміщень магазину " [INFO] " загальною площею 280,9 м.кв, що розташовані в [ADDRESS] , які належали їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 06.03.2000 року, і які вироком Славутського міськрайонного суду від 17.07.2003 року були звернені в дохід держави. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.10.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 21.01.2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.07.2015 року, в задоволенні позову було відмовлено на тій підставі, що позивачем обрано не правильний спосіб захисту своїх майнових прав. У вересні 2015 року в порядку, передбаченому Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" позивач звернулась до прокурора Хмельницької області із заявою про вирішення питання щодо відшкодування завданої їй шкоди. Листом від 20.11.2015 року Шепетівського міжрайонного прокурора Свіргунець А.А. повідомлено, що у вказаному випадку законом не передбачено винесення прокуратурою постанови щодо визначення розміру відшкодованої шкоди та її право підлягає поновленню відповідно до ч.2 ст.4 Закону шляхом звернення до фінансового органу за місцем її проживання з вимогою про відшкодування вартості майна. (а.с.72, т.1) 15.12.2015 року позивач звернулась до Шепетівської об`єднаної податкової інспекції ГУДФС у Хмельницькій області з вимогою вирішити питання про можливість повернення її в натурі або відшкодування вартості 28/100 частин приміщень магазину " [INFO] " з допоміжними приміщеннями ( [ADDRESS] ), що належали їй на праві приватної власності до виконання вироку суду і були передані безоплатно Шепетівській об`єднаній податковій інспекції. Листом № 103/2220 від 05.01.2016 року Шепетівська об`єднана податкова інспекція відмовила як у поверненні майна в натурі, так і у відшкодуванні завданих збитків в грошовому виразі. У червні 2016 року [PERSON] втретє звернулася до суду із вказаним позовом, врахувавши правові висновки, викладені судами у попередніх справах. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Відповідно до ст.655\~Цивільного кодексу\~України (далі - ЦК України) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.657 ЦК України в редакції від 18.11.2003 року, що діяла на час укладення спірного договору, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції від 15.05.2003 року, що діяла на час укладення спірного договору, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Вказана норма є спеціальною відносно до ст.657 ЦК України, а тому має перевагу у застосуванні. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що договір № 5 купівлі - продажу нерухомого майна від 05.04.2004 року укладений відповідно до вимог законодавства, а тому не є нікчемним, відтак позовна вимога про застосування наслідків його нікчемності задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування, матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч.ч.1,2,7 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди. Завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» ( в редакції, чинній на час виникнення у позивача права на відшкодування шкоди) та Положення «Про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» №6/5/3/41 від 04.03.1996 року. П.1 ч.1 ст.1 Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно з сь.2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали чи постанови суду про повернення справи на додаткову розслідування чи новий судовий розгляд) факту незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади)та інших процесуальних дій, що обмежують або порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину; відмови в порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної справи з підстав, визначених у п.2 ч.1 цієї статті. Відповідно до п.2 ст.3 Закону у наведених в ст.1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується (повертається) майно, конфісковане або звернене у доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт. Майно, зазначене в п.2 ст.3 цього Закону, повертається в натурі, а в разі неможливості повернення в натурі його вартість відшкодовується за рахунок тих підприємств, установ, організацій. Яким воно передано безоплатно. Вартість жилих будинків, квартир, інших споруд відшкодовується лише у разі, якщо зазначене майно не збереглося в натурі і громадянин відмовився від надання йому рівноцінного жилого приміщення з безоплатною передачею у його власність або у разі згоди на це громадянина. Вартість втраченого житла відшкодовується виходячи з ринкових цін, що діють на момент звернення громадянина про відшкодування шкоди. У разі ліквідації підприємств, установ, організацій, яким майно було передано безоплатно, або недостатності у них коштів для відшкодування шкоди вартість майна (частина вартості) відшкодовується за рахунок державного бюджету. Вартість майна визначається за цінами, що діють на момент прийняття рішення про відшкодування шкоди. У разі пошкодження майна завдана шкода відшкодовується повністю. (ч.ч.2,3,4 ст.4 Закону). Відповідно до п.14 Положення «Про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» майно, конфісковане або звернене в дохід держави судом, вилучене органами дізнання чи попереднього слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт, повертається в натурі тією установою або органом, у якого воно знаходиться, у місячний термін з дня звернення громадянина або його спадкоємців, якщо воно сталося протягом шести місяців після направлення їм повідомлення. У разі, якщо повернення майна в натурі неможливе, за рахунок підприємств, установ, організацій , яким воно було передано безоплатно, відшкодовується його вартість. У випадку, коли майно було передано за плату, питання відшкодування його вартості за вимогою громадянина вирішує фінансовий орган, якщо кошти за майно надійшли до державного бюджету, або в інший орган, що одержав кошти за це майно. Якщо вимога про повернення майна або відшкодування його вартості у безспірному порядку не задоволена або громадянин не згодний з прийнятим рішенням, він має право звернутися до суду в порядку позовного провадження. Ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. При цьому відповідно до положень ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. В своєму рішенні у справі «Свіргунець проти України» від 30.04.2020 року (заява № 38262/10) Європейський Суд з прав людини встановив, що позбавлення заявниці її майна внаслідок конфіскації та відмова держави повернути позивачу це майно чи відшкодувати їй його вартість було незаконним втручанням у її майнові права відповідно до ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справах № 911/3681/17, № 183/1617/16 №14-208цс18 власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюгу договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Під час судового розгляду відповідачі не довели, що витребування спірного майна становитиме для них надмірний тягар. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що майнові права позивачки підлягають захисту шляхом витребування належного їй майна у відповідачів: [PERSON] - 24/100 частини нежитлового приміщення, у [PERSON] , [PERSON] 4/100 приміщення магазину « [INFO] ». Позовні вимоги про витребування майна у [PERSON] , [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки вони не є власниками спірного майна. На підставі викладеного,

Outcome: partial