Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до Придніпровського районного суду м.Черкаси з позовом до [PERSON], Кредитної спілки «Кредит-Союз», третя особа: Центральний відділ державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про зняття арешту вказуючи, вказуючи що між [PERSON] (надалі - Відповідач) та Відкритим акціонерним товариством «Мегабанк» правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «МЕГАБАНК» (надалі Позивач) був укладений кредитний договір № 11-23ПВ/2007 від 16.03 2007 р. (надалі - Кредитний договір), відповідно до якого Банк надав Боржнику кредит на споживчі потреби в сумі 31350,00 (тридцять одна тисяча триста п'ятдесят) доларів США. строком з 16.03.2007 року до 15.03.2017 року . З метою забезпечення виконання своїх зобов'язань за Кредитним договором між Позивачем та Відповідачем було укладено іпотечний договір № 11-23ПВ/2007-І, посвідчений 16.03.2007 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] за р/н 2270 (надалі - Іпотечний договір) відповідно до якого Відповідач передав у заставу Позивачу визначене нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру загальною площею 35,1 кв.м. житловою площею 17,1 кв.м., реєстраційний номер 18058956, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Зазначена іпотека була зареєстрована в Державному реєстрі іпотек 16.03.2007р. за р/н 4645882 (Витяг про реєстрацію в ДР1 № 11662845 від 16.03.2007р.) На даний час Відповідачем зобов'язання перед Позивачем не виконуються. Борг [PERSON] перед ПАТ «МЕГАБАНК» за Кредитним договором станом на 01.12.2014 р. становить: 55 648,21 (п'ятдесят п'ять тисяч шістсот сорок вісім дол. США, 21 цент). Для задоволення своїх вимог за основним зобов'язанням Позивач має право звернути стягнення на Предмет іпотеки шляхом набуття права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, продажу Предмету іпотеки шляхом укладання договору купівлі - продажу з іншою особою - покупцем у порядку, встановленому чинним законодавством (ст. 36 Закону України «Про іпотеку» ) у відповідності до пп. 5.1., 5.3 Договору іпотеки. При здійснення підготовчих дій щодо продажу Предмету іпотеки (отриманні Інформаційної довідки з Реестру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 81305034 від 22.12.2014р.) Позивачу стало відомо, що у відповідності до Постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження 25540514, 28.10.2011 головного державного виконавця ВДВС Центрального ЧМУЮ Чепурною М.В. в межах примусового виконання виконавчого документа № 2-1626 від 09.03.2011р. Придніпровського районного суду про стягнення з [PERSON] на користь КС «Кредит - Союз» в розмірі 265 548,40 грн. на Предмет іпотеки накладений арешт. Позивач листом вих. № 330/01 від 24.12.2014р. звернувся до ВДВС Центрального ЧМУЮ з вимогою щодо зняття зазначеного арешту з Предмету іпотеки та на час подачі позову відповіді від ВДВС Центрального ЧМУЮ не отримав, вимога задоволена не була. Вважають, що накладання Центральним відділом державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції арешту на Предмет іпотеки порушує права ПАТ «МЕГАБАНК» на отримання належних йому коштів у відповідності до Кредитного договору та права, як іпотекодержателя. на задоволення своїх вимог за рахунок Предмету іпотеки у відповідності до Роз. 5 Договору іпотеки, ст.ст. 589. 590 ЦК України, ст. 12, 33 ЗУ «Про іпотеку Враховуючи викладене, просять зняти арешт, накладений Постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження 25540514. 28.10.2011 головного державного виконавця ВДВС Центрального ЧМУЮ Чепурної М.В. на квартиру реєстраційний номер 18058956. розташовану за адресою: [ADDRESS]. яка належить [PERSON] та судові витрати покласти на позивача Представник ПАТ «Мегабанк», в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з»явились, про час і місце розгляду повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома.. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома.. У відповідності до ст.224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення по наступних підставах. . Як передбачено ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950р., ратифікованої ЗУ від 17.07.1997р., передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК). За змістом ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до положень ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Мегабанк» правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Мегабанк» був укладений кредитний договір № 11-23ПВ/2007 від 16.03 2007 р., відповідно до якого Банк надав Боржнику кредит на споживчі потреби в сумі 31350,00 (тридцять одна тисяча триста п'ятдесят) доларів США строком з 16.03.2007 року до 15.03.2017 року . З метою забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем було укладено іпотечний договір № 11-23ПВ/2007-І, посвідчений 16.03.2007 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] за р/н 2270, відповідно до якого відповідач передав у заставу позивачу визначене нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру загальною площею 35,1 кв.м. житловою площею 17,1 кв.м., реєстраційний номер 18058956, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Зазначена іпотека була зареєстрована в Державному реєстрі іпотек 16.03.2007р. за р/н 4645882 (Витяг про реєстрацію в ДР1 № 11662845 від 16.03.2007р.) На даний час відповідачем зобов'язання перед позивачем не виконуються. Борг [PERSON] перед ПАТ «МЕГАБАНК» за Кредитним договором станом на 01.12.2014 р. становить: 55 648,21 (п'ятдесят п'ять тисяч шістсот сорок вісім дол. США, 21 цент). Відповідно до Інформаційної довідки з Реестру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 81305034 від 22.12.2014р., встановлено, що у відповідності до постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження 25540514, 28.10.2011 головного державного виконавця ВДВС Центрального ЧМУЮ Чепурної М.В. в межах примусового виконання виконавчого документа № 2-1626 від 09.03.2011р. Придніпровського районного суду про стягнення з [PERSON] на користь КС «Кредит - Союз» в розмірі 265 548,40 грн. на предмет іпотеки накладений арешт. Позивач листом вих. № 330/01 від 24.12.2014р. звернувся до ВДВС Центрального ЧМУЮ з вимогою щодо зняття зазначеного арешту з Предмету іпотеки та на час розгляду справи відповіді від ВДВС Центрального ЧМУЮ не отримав, вимога задоволена не була. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є обов'язковим для виконання сторонами, але на даний момент Позичальник, в порушення вимог ст.1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором повністю не повернув. Згідно зі статтями 1, 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення. З 01.01.2013 року з набранням чинності Закону України Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" почала функціонувати нова система державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Пунктом 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 визначено, що державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб"єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об"єкти та суб"єктів цих прав. Абзацом 1 пункту 5розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України" від 11.02.2010 року № 1878-VI, встановлено, що державна реєстрація в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек, надання інформації із зазначених реєстрів здійснюється до 1 січня 2013 року. Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила, щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов»язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Згідно ст.ст. 3, 14, 21, 23, 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяженням є право обтяжувача (кредитора по забезпеченим рухомим майном зобов'язанням) на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Як передбачено ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» - пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до статей 12, 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обмежень» в даному випадку Банк має вищий пріоритет, так як право застави у Позивача виникло з моменту укладення договору іпотеки, а саме 16.03.2007 року, і має переважне право на звернення стягнення на предмет іпотеки в тому числі і в позасудовому порядку. Ст. 22 Закону - За рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням у повному обсязі або в частині. Статтею 15 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що обтяжувач рухомих речей, які є предметом купівлі-продажу в кредит з відстроченням або розстроченням платежу, набуває пріоритет з моменту реєстрації відповідного обтяження. Такий пріоритет є вищим за інші обтяження майна боржника, встановлені на користь інших обтяжувачів, навіть якщо такі обтяження були зареєстровані раніше. Статтею 20 Закону «Про Заставу», передбачено, що Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Зважаючи на порушення Позичальником умов кредитного договору, Кредитор на підставі Кредитного договору набув право вимоги до Позичальника, а у Позичальника, згідно Кредитного договору виникло зобов'язання повернути кредит, сплатити відсотки за його користування, виконати інші зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі. Відповідно до ст. 30 Закону, обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. Обтяжувач в праві витребувати відповідне рухоме майно з володіння боржника (ст. 36 Закону). Відповідно до п. 16 Пленуму верховного суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості (ст. 24 ЦПК, ст. 12 ГПК) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», кошти отримані від реалізації заставленого майна використовуються, насамперед, для задоволення зобов'язань боржника перед заставодержателем. Згідно статті 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду з позовом про зняття арешту з заставленого майна. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.08.1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володінні ним і відповідачами і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. З огляду на наведене на момент накладення арешту на предмет іпотеки, 28.10.2011 року, заставодержателем іпотечного майна, а саме квартири за адресою [ADDRESS] є саме ПАТ "Мегабанк", у зв'язку з чим, накладанням арешту порушуються саме права позивача, як заставодержателя, а тому позов є обгрунтованим та підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved