Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати освітніх послуг. Свій позов мотивував тим, що відповідач з 28.11.2011 року по 25.05.2012 року була слухачем заочних курсів у Вінницькому національному технічному університеті за напрямком підготовки "Будівництво". Навчання здійснювалося на умовах надання платних послуг згідно з договором від 28.11.2011 року, однак відповідач не сплатила за надані освітні послуги, що призвело до утворення заборгованості в розмірі 1714,36 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. При цьому пояснили, що для відповідача був розроблений індивідуальний план навчання, відповідно до якого вона мала можливість здавати академрізницю до 25 травня 2014 року, однак відповідач не виконала умови договору, тому і була відрахована з курсів. Відповідач позов не визнала, пояснила, що вона за сімейними обставинами не відвідувала навчання, хоча про це не повідомила навчальний заклад, освітні послуги вона не отримувала, тому відсутні підстави для їх оплати. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ЦК України щодо надання послуг та виконання зобов'язань. Судом встановлено, що 28.11.2011 року між Вінницьким національним технічним університетом та [PERSON] був укладений Договір про надання освітньої послуги на заочних курсах професійно-фахової адаптації до навчання у Вінницькому національному технічному університеті за технічними напрямами. Відповідно до умов цього договору, позивач зобов'язався надати замовнику освітню послугу на рівні державних стандартів освіти, а відповідач зобов'язався здійснити плату за освітню послугу в розмірі 3428,73 грн. за весь термін навчання, шляхом переказу коштів на розрахунковий рахунок університету в 2 етапи (а.с. 5). Наказом від 24.11.2011 року № 282-с "Про зарахування на заочні курси професійно-фахової адаптації до навчання у ВНТУ випускників і студентів випускних курсів технікумів і коледжів І і ІІ рівня акредитації" з 28.11.2011 року [PERSON] зараховано до складу слухачів заочних курсів професійно-фахової адаптації до навчання у ВНТУ на умовах надання платних послуг населенню (за договором) після сплати першого внеску у Вінницький національний технічний університет, Інститут будівництва, теплоенергетики та газопостачання, факультет будівництва та будівельного менеджменту за напрямом підготовки - «Будівництво». Позивачем для [PERSON] був затверджений індивідуальний план з ліквідації академічної різниці за 1-й та 2-й рік навчання в університеті. При цьому, відповідно до наказу від 24 жовтня 2011 року №245 «Про порядок зарахування на заочні курси професійно-фахової адаптації до навчання у ВНТУ випускників та студентів випускних курсів технікумів та коледжів І та ІІ рівнів акредитації і подальшого зарахування на навчання за спорідненим напрямом підготовки за ООП «Бакалавр» за скороченим терміном» академічна різниця повинна бути ліквідована за 1-й курс - до 01.03.2012 року, а за 2-й курс - до 25.05.2012 року. [PERSON] не виконала свій індивідуальний план, що також не заперечується відповідачкою. Згідно наказу від 31.05.2012 року № 118а-с "Про відрахування із заочних курсів професійно-фахової адаптації до навчання у ВНТУ випускників і студентів випускних курсів технікумів і коледжів І і ІІ рівня акредитації" з 25.05.2012 року [PERSON] відраховано зі складу слухачів, які не виконали умови договору про надання освітніх послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частиною 1 ст.903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, строки та в порядку, що встановлені договором. Ч. 6 ст. 64 Закону України «Про вищу освіту» (чинній на момент дії договору) передбачено, що розмір плати за весь строк навчання або за надання додаткових освітніх послуг встановлюється вищим навчальним закладом у грошовій одиниці України - гривні, з урахуванням офіційно визначеного рівня інфляції за попередній календарний рік; розмір плати за весь строк навчання або за надання додаткових освітніх послуг встановлюється у договорі, що укладається між вищим навчальним закладом та особою, яка навчатиметься, або юридичною особою, що оплачуватиме навчання або надання додаткових освітніх послуг і не може змінюватися протягом усього строку навчання; типовий договір затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти; плата за навчання або за надання додаткових освітніх послуг може вноситися за весь строк навчання або надання додаткових освітніх послуг повністю одноразово або частками - помісячно, по семестрах, щорічно. Згідно положень ст. 526 ЦК України зобов'язання за договором має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається з довідки Вінницького національного технічного університету від 15.04.2014 року №14-123 станом на 14.04.2014 рік сума заборгованості по оплаті за надання освітніх послуг складає 1714,36 грн.; заборгованість не погашена (а.с.6). При цьому посилання відповідача на те, що вона не відвідувала заняття і не здавала заліки та екзамени, а отже освітня послуга їй не надавалась, тому вона не повинна за неї сплачувати, суд вважає необґрунтованими, оскільки позивачем були виконані всі умови договору та забезпечені всі умови для навчання відповідача, а недотримання відповідачем навчальної дисципліни не може бути підставою для звільнення її від оплати освітньої послуги. Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Слухач не відвідувала заняття з власної вини, а тому неможливість виконання позивачем зобов'язань за договором у зв'язку з поведінкою відповідача в силу положень ст.903 ЦК України, не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати за освітні послуги. При цьому суд звертає увагу, що договір про надання освітньої послуги розірваний не був, доказів щодо цього суду не надано. Відповідно до ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на корить якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved