Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 01 жовтня 2008 року між ним та спільним українсько-німецьким підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь-Транс» ЛТД укладено договір оренди земельної ділянки. За умовами вказаного договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 1,00 га, яка знаходиться в с.Струмівка Луцького району (кадастровий номер 0722884800:03:001:9876). Земельна ділянка передається в оренду для будівництва та обслуговування заводу по виготовленню утеплюючих матеріалів. Строк дії договору оренди становить 10 років. Щомісячно між ними підписувались акти прийому-передачі щодо надання вказаної земельної ділянки в оренду. Згідно п.4.3. договору оренди земельної ділянки розмір орендної плати переглядається один раз на рік. В зв'язку із збільшенням нормативної грошової оцінки, інфляцією, підвищенням цін та тарифів ним було 25 лютого 2015 року надіслано на адресу підприємства супровідний лист та доповнення № 2 від 01 березня 2015 року щодо збільшення розміру орендної плати з 01 березня 2015 року до 6 000,00 гривень на місяць. Вказані документи надіслано рекомендованим листом з повідомленням, відповідно до якого представник СП «Волинь-Транс» отримав їх 03 березня 2015 року. Заперечень щодо збільшення орендної плати позивач не отримав. Акти прийому-передачі з 01 березня 2015 року надавались керівнику підприємства згідно нового доповнення. Однак, орендну плату орендар не сплачував і актів прийому-передачі не повертав. Позивачем 22 липня 2015 року, 10 вересня 2015 року надсилались листи-вимоги щодо сплати орендної плати, проте орендар не виконує взяті на себе зобов'язання і не сплачує орендної плати. Станом на 20 листопада 2015 року заборгованість СП «Волинь-Транс» становить 54\~000 гривень. Згідно п.4.4 договору оренди земельної ділянки у разі не внесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, чинної на момент прострочення, від несплаченої суми за кожен день прострочення. Згідно розрахунку заборгованість СП «Волинь-Транс» по пені станом на 20 листопада 2015 року становить 9 453,60 гривень. Просить суд стягнути з СП "Волинь-Транс" заборгованість по сплаті орендної плати в сумі 54 000 гривень та пеню в сумі 9 453,60 гривень. 19 лютого 2016 року представник позивача подав до суду заяву про зменшення позовних вимог. Просить суд стягнути з СП "Волинь-Транс" заборгованість по сплаті орендної плати в сумі 14 400 гривень та пеню в сумі 3 216,00 гривень Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги згідно заяви про зменшення позовних вимог від 19 лютого 2016 року. В подальшому, в судових дебатах просив суд стягнути з СП "Волинь-Транс" заборгованість по сплаті орендної плати в сумі 10 800 гривень Представник відповідача в судовому засіданні заявлений позов визнав частково, з підстав, викладених в письмових запереченнях. Просив відмовити в задоволенні частини позовних вимог, які не визнані відповідачем. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом при розгляді справи встановлено, що 01 жовтня 2008 року між [PERSON] та СП ТзОВ «Волинь-Транс ЛТД» було укладено договір оренди земельної ділянки (а.с. 3-4). Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, [PERSON] передав СП ТзОВ «Волинь-Транс ЛТД» у строкове платне володіння та користування земельну ділянку площею 1,00 га, яка належить орендодавцю на праві власності. Договір укладено на 10 років до 01 жовтня 2018 року. Орендна плата виплачується щомісячно у розмірі 400 гривень. Розмір орендної плати переглядається раз на рік. Також судом встановлено, що 01 жовтня 2012 року між [PERSON] та СП ТзОВ «Волинь-Транс ЛТД» було укладено доповнення № 1 до договору оренди земельної ділянки від 01 жовтня 2008 року. Відповідно до умов укладеного між сторонами доповнення, орендна плата виплачується щомісячно у розмірі 1 200 гривень (а.с. 5). Відповідно до п. 12.1 укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки від 01 жовтня 2008 року зміна умов договору здійснюється в письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розвязується у судовому порядку. Також судом встановлено, що 01 березня 2015 року [PERSON] направив на поштову адресу СП ТзОВ «Волинь-Транс ЛТД» доповнення № 2 до договору оренди земельної ділянки від 01 жовтня 2008 року. Відповідно до умов доповнення, орендна плата виплачується щомісячно у розмірі 6 000 гривень (а.с. 7). Також судом достовірно встановлено, що СП ТзОВ «Волинь-Транс ЛТД» не відреагувало на пропозицію [PERSON] внести зміни в договір оренди земельної ділянки від 01 жовтня 2008 року шляхом укладання доповнення № 2. Уповноважені особи СП ТзОВ «Волинь-Транс ЛТД» не підписували доповнення № 2. При цьому, [PERSON] у відповідності до п. 12.1 договір договору оренди земельної ділянки від 01 жовтня 2008 року не звертався до суду з позовною заявою про зміну умов договору в односторонньому порядку. А тому за таких обставин, взагалі відсутні підстави для зміни умов договору оренди земельної ділянки від 01 жовтня 2008 року на підставі доповнення № 2 від 01 березня 2015 року. Також судом встановлено, і цього не заперечувалось представниками позивача та відповідача, що з березня 2015 року [PERSON] не звертався до СП ТзОВ «Волинь-Транс ЛТД» для отримання плати за оренду земельної ділянки. Таким чином, в СП ТзОВ «Волинь-Транс ЛТД» наявна заборгованість перед [PERSON] по сплаті коштів за оренду земельної ділянки за період з березня 2015 року по листопад 2015 року в розмірі 10\~800 гривень, що визнається представником відповідача. При цьому, вказана заборгованість виникла не з вини відповідача, оскільки саме позивач не вчиняв дії для своєчасного отримання плати за оренду земельної ділянки. А тому за таких обставин відсутні підстави для сплати пені у відповідності до п. 4.4. договору оренди земельної ділянки від 01 жовтня 2008 року. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що умовами договору оренди земельної ділянки від 01 жовтня 2008 року, укладеного між сторонами, не передбачена можливість односторонньої зміни умов договору. А також те, що в СП ТзОВ «Волинь-Транс ЛТД» наявна заборгованість перед [PERSON] по сплаті коштів за оренду земельної ділянки за період з березня 2015 року по листопад 2015 року в розмірі 10\~800 гривень. При цьому, вказана заборгованість виникла не з вини відповідача, оскільки саме позивач не вчиняв дії для своєчасного отримання плати за оренду земельної ділянки, а саме не зявлявся до каси СП ТзОВ «Волинь-Транс ЛТД» для отримання готівкою плати за оренду земельної ділянки. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 10\~800 гривень заборгованості орендної плати за користування земельною ділянкою. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] як позивач по справі звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції від 01 вересня 2015 року № 3674-17 за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, або фізичною особою-підприємцем, сплачується ставка судового збору в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, що в гривневому еквіваленті становить не менше 551,20 гривень 6 890,00 гривень. Судом при розгляді справи встановлено, що ціна позову складає 10\~800,00 гривень. При цьому 1 % від ціни позову становить 108,00 гривень. Проте мінімальний розмір судового збору за звернення до суду з позовом майнового характеру становить 551,20 гривень. А тому підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551,20 гривень. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому він стягується з відповідача в дохід держави. При цьому мінімальний розмір судового збору з позову майнового характеру становить 551,20 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в сумі 551,20 гривень.

Outcome: partial