Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що між нею та [PERSON] - 18 березня 2014 року, шлюб було розірвано, під час якого у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду її позовні вимоги задоволено та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 600 гривень, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття починаючи з 18 березня 2014 року. Однак, вважає, що на сьогоднішній день, сума коштів які стягуються є недостатньою для матеріального утримання дитини, оскільки дитина росте, а разом з тим і ростуть потреби на її утримання. Тому на підставі вищенаведеного, вона [PERSON]) звертається до суду та просить змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 2000 гривень починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що у сторін по справі [PERSON] та [PERSON], [INFO] народилася донька - [PERSON], що стверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконкомом Кольчинської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області 10 лютого 2006 року (а.с.6). 18 березня 2014 року по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, Мукачівським міськрайонним судом ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено та вирішено: "Стягнути з [PERSON] ([INFO], смт.[ADDRESS], і.к. [NUMBER]) на користь [PERSON] ([INFO], [ADDRESS], і.к. [NUMBER]) аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 600,00 грн. (шістсот гривень) щомісячно, починаючи з 27.02.2014 року та до досягнення дитиною повноліття" (а.с.5). Батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. -2- Цей обов'язок закріплений в Конституції України, а також в Сімейному кодексі України, оскільки одним із найголовніших та найважливіших обов'язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" також передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх змінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно дол законів України. Відповідно до частини 1 статті 9 Сімейного кодексу України, подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім'ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Нормою статті 141 цього Кодексу встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Нормою частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України (із змінами і доповненнями), розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини 1 статті 184 Сімейного кодексу України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У свою чергу, статтею 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, дана стаття тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так, в пункті 23 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України" за №3 від 15 травня 2006 року, зазначено, що при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Також, суд звертає увагу на зміст статті Закону України "Про державний бюджет 2017 року", прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня 2017 року - 1689 гривень, з 01 травня - 1777 гривень, з 01 грудня - 1860 гривень. Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. -3- Згідно статті 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 березня 2014 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO] у твердій грошій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Однак, враховуючи те, що прожитковий мінімум на дитину відповідного віку збільшився, суд приходиться до висновку що є всі підстави для стягнуння з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., яка, виходячи з моральних засад суспільства, є виважена, розумна, справедлива і об'єктивна, оскільки донька - [PERSON], [INFO], у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, яке гарантоване як частиною 2 статті 51 Конституції України,як Сімейним кодексом України, так і частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, це зокрема, виявляється в забезпеченні дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Тому, обов'язок відповідача [PERSON] - як батька, утримувати та надавати дитині матеріальну допомогу. З урахуванням наведеного, всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про зміну розміру аліментів - необхідно задоволити. Згідно статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідачів в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved