Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

04 жовтня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Камянка-Бузької міської ради Львівської області, в якій позивачка просить суд визнати за нею, як спадкоємцем першої черги, право власності і в цілому на земельну ділянку загальною площею 5,0624 га., яка складається із трьох земельних ділянок, які знаходяться на території Камянка-Бузької міської ради і які належали [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що її мати [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] і від цього шлюбу у них було двоє дітей, вона та її сестра [PERSON] 25.03.2013р. померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме спірні земельні ділянки. Зазначає, що у звязку із своєю юридичною неграмотністю одразу після смерті не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а нотаріус надав їй консультацію про необхідність звернення до суду по причині відсутності правовстановлюючих документів. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої вимоги підтримала та пояснила, що вона має намір одна успадкувати майно після матері, однак не може, так як втрачений оригінал державного акту на землю. Представник відповідача Камянка-Бзької міської ради в судове засідання не прибув, однак на адресу суду надіслав заперечення на позов вважаючи його безпідставним та необґрунтованим. Заслухавши покази позивачки, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON], що доводиться свідоцтвом про її народження від 12.01.1966р. Прізвище позивачки змінювалось у звязку із укладенням шлюбу, що доводиться копією свідоцтва про шлюб від 14.06.1986р. (а.с. 7). [PERSON] померла 25.03.2013р., що стверджується свідоцтвом про її народження від 27.03.2013р. (а.с. 9). За життя, [PERSON] належали три земельні ділянки, які розташовані на території Камянка-Бузької міської ради, загальною площею 5,0824 га., у відповідності до державного акту від 19.12.2005р. (а.с. 16). Як видно із копії сторінки газети "Життя і слово" за 22.07.2016р. в ній міститься оголошення про втрату державного акту на землю на імя [PERSON] (а.с. 17). Позивачка звертаючись до суду із позовом про визнання за нею права власності на все спадкове майно, вказує, що вона є спадкоємцем першої черги, а оформити спадкові права не може через втрату правовстановлюючого документу на землю. Разом з тим, свій позов предявляє до Камянка-Бузької міської ради. Однак, із матеріалів справи видно, що окрім позивачки, у покійної [PERSON] були й інші спадкоємці за законом першої черги, а саме її чоловік [PERSON] (а.с. 8), який як стверджує позивачка на даний час є живим та проживав із покійною все життя та на момент смерті, а також інша дочка сестра позивачки [PERSON] (а.с. 12,13), яка також за показами позивачки є живою, однак з покійною не проживала. У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином, суд дійшов до висновку, що за наявності інших спадкоємців до майна [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], саме такі особи мають бути відповідачами по справі, а не міська рада, позов до якої предявила позивачка. Причому суд не приймає до уваги заяви [PERSON] та [PERSON] про відмову від прийняття спадщини (а.с. 14,15), оскільки як видно із цих заяв, вони посвідчені 15.09.2015р. та 06.10.2015р., а спадщина відкрилась 25.03.2013р. Зі змісту статей 1270 та 1273 ЦК України видно, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом шестимісячного строку, який починається з часу відкриття спадщини. Заяви ж [PERSON] та [PERSON] підписані після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини, а тому суд не може взяти їх до уваги. Отже, суд дійшов до висновку, що позивачка звернулась із позовом до відповідача органу місцевого самоврядування, за умов, коли є інші спадкоємці, та які, могли прийняти спадщину, так як проживали разом із спадкодавцем. Зокрема, у своїх показах в судовому засіданні позивачка вказує, що її батько є живим, на час смерті матері проживав та був зареєстрований із спадкодавцем, а тому міг прийняти спадщину. Клопотання про заміну відповідача належним відповідачем позивачка не заявляла, хоча її права судом було розяснено. У Листі ВССУ від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" зазначено, що якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову. За таких обставин, суд дійшов до переконання, що предявлення позову не до належного відповідача є підставою для відмову у задоволенні позову. Окрім того, як зазначено у п. 24 вищезгаданої Постанови ВСУ №7 від 30.05.2008р., при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Судом із матеріалів справи не встановлено факту заведення спадкової справи у нотаріальній конторі, як і не встановлено факту отримання позивачкою постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Так, на думку суду, лист нотаріуса [PERSON] від 27.10.2016р. (а.с. 29) є листом-розясненням, а не постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії в розумінні Закону України "Про нотаріат", так як на запит суду, цей приватний нотаріус [PERSON] повідомив, що ним не заводилась спадкова справа після смерті [PERSON] (а.с. 35). У вищенаведеному листі ВССУ від 16.05.2013р. зазначено, що у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. Відтак, оскільки відсутня заведена спадкова справа після смерті [PERSON], то суд вважає, що таке звернення до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно є передчасним, а позивачка має право на оформлення своїх прав в нотаріальному порядку. І лише у випадку неможливості такого оформлення, тобто у випадку отримання постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, такі права можуть бути визнані судом шляхом предявлення нового позову.

Outcome: dismissed