Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі відповідач) заборгованість за кредитними договорами № 014/0502/82/0127644 від 21.03.2017 року та № 010/0502/82/0077258 від 26.12.2014 року в загальному розмірі 25270,41 грн. В обґрунтування позову зазначено, що між відповідачем та АТ «Райфайзен Банк Аваль» були укладено кредитні договори № 014/0502/82/0127644 від 21.03.2017 року та № 010/0502/82/0077258 від 26.12.2014 року. АТ «Райфайзен Банк Аваль» право вимоги за вказаними кредитними договорами відступив на користь ПАТ «Оксі Банк» на підставі Договору відступлення права вимоги № 114/58-F від 03.05.2018 року. У подальшому ПАТ «Оксі Банк» на підставі Договору про відступлення права вимоги № 1 від 10.05.2018 року, передав належні йому права вимоги за вказаними кредитними договорами позивачу. На виконання умов Договору про відступлення права вимоги, на адресу відповідача були направлені повідомлення. Проте відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати надані йому кредити у строки, передбачені кредитними договорами. У зв`язку з наведеним у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 014/0502/82/0127644 від 21.03.2017 року в розмірі 13241,77 грн., з яких: 10550,74 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 1628,57 грн. заборгованість за відсотками; 1062,46 пеня, а також за кредитним договором № 010/0502/82/0077258 від 26.12.2014 року в розмірі 12028,64 грн, з яких: 11807,37 заборгованість за основною сумою боргу; 221, 27 грн заборгованість за відсотками. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11.10.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судові засідання не з`явився, в позовній заяві, а також клопотанні просив суд розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судові засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності, суду не надавав. Так, відповідач неодноразово викликався до суду шляхом направлення судових повісток. При цьому з даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що одна із судових повісток 16.04.2020 року була отримана матір`ю відповідача. Згідно ч. 3 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. В п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Враховуючи, що відповідач тривалий час станом розгляду справи не цікавився, в судове засідання не з`явився, а також необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, які є складовими права на справедливий суд та гарантовані ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 129 Конституції України, ст. 2 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Між відповідачем та АТ «Райфайзен Банк Аваль» були укладені договори про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0502/82/0127644 від 21.03.2017 року та № 010/0502/82/0077258 від 26.12.2014 року. Згідно договору № 014/0502/82/0127644 від 21.03.2017 року відповідач отримав кредит у розмірі 10925,02 грн. та прийняв на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою 39,90 % річних та пені в розмірі 1 % за кожен день прострочення. Кредит наданий на 72 місяці, з датою повного погашення кредиту 21.03.2023 року. Згідно договору № 010/0502/82/0077258 від 26.12.2014 року відповідач отримав кредит, який станом на дату укладення договору складав 2600,00 грн. та в подальшому встановлювався і визначався згідно умов договору, та прийняв на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою 36 % річних. Термін дії кредитування складав 48 місяців, до 26.12.2018 року На підставі Договору відступлення права вимоги № 114/58-F від 03.05.2018 року АТ «Райфайзен Банк Аваль» передав (відступив) ПАТ «Оксі Банк» права вимоги до боржників. В подальшому на підставі Договору відступлення права вимоги №1 від 10.05.2018 року, ПАТ «Оксі Банк» передав (відступив) позивачу права вимоги до боржників, в тому числі до відповідача за вказаними вище договорами, що підтверджується даними витягу з реєстру боржників. Як вбачається з наданих суду доказів, заборгованість відповідача за договором № 014/0502/82/0127644 від 21.03.2017 року складає 13241,77 грн., з яких: 10550,74 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 1628,57 грн. заборгованість за відсотками; 1062,46 пеня. Заборгованість відповідача за договором № 010/0502/82/0077258 від 26.12.2014 року складає 12028,64 грн, з яких: 11807,37 заборгованість за основною сумою боргу; 221,27 грн заборгованість за відсотками. Відповідачу направлялись повідомлення про відступлення права вимоги разом з вимогою про виконання вказаних вище зобов`язань щодо сплати грошових коштів, проте, як вбачається з доводів позовної заяви, вказані зобов`язання відповідачем не виконані. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 518 ЦК України передбачено, що боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Частиною другою ст. 1054 ЦК України\~передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Статтею 1050 ЦК України\~встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Враховуючи наведене та розглядаючи справу на підставі наданих позивачем доказів, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за вказаними вище кредитними договорами в загальному розмірі 25270,41 грн., та задовольняє позов у повному обсязі. У відповідності до\~ст. 141 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved