Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

У листопаді 2014 року прокурора м. Краматорська Донецької області звернувся до суду з уточненим в ході судового розгляду позовом в інтересах Головного управління Держземагентства у Донецькій області. На обґрунтування заявлених вимог зазначив наступне. Перебуваючи на посаді голови селянського фермерського господарства «Еліта» (далі - СФГ «Еліта») [PERSON], переслідуючи мету неправомірного безоплатного отримання в приватну власність земельної ділянки дружиною-відповідачкою [PERSON], прийняв неправомірне рішення про введення останньої до членів цього господарства. Незаконність такого рішення полягає у тому, що частиною другою статті 2 Закону України «Про фермерське (селянське) господарство» від 20.12.1991р. № 2009-ХІІ (чинного на час набуття прав на земельну ділянку) та статтею 5 Статуту СФГ «Еліта» встановлено заборону членства у фермерському господарстві родичів, які працюють в ньому за трудовим договором, а відповідачку включено до нього, незважаючи на перебування у шлюбі з головою господарства [PERSON] та працевлаштуванням у СФГ «Еліта» на посаді менеджера за трудовим договором № 1 від 01.03.1997р. та наказом голови СФГ «Еліта» № 1 від 01.01.1998р. У подальшому [PERSON] надав до Слов'янської районної державної адміністрації Донецької області пакет документів для безоплатної передачі у приватну власність дружині-відповідачці [PERSON] земельної частки із земель фермерського господарства на території Малинівської сільської ради Слов'янського району. На підставі поданих [PERSON] документів головою Слов'янської районної державної адміністрації (далі - Слов'янської РДА) видано розпорядження «Про передачу в приватну власність земельної ділянки (паю) для ведення особистого селянського господарства» від 16.02.2004р. № 111, за яким відповідачці [PERSON] безоплатно у приватну власність передано земельну ділянку в розмірі середньої земельної частки (паю) по колишньому КСП «Зоря» Малинівської сільської ради Слов'янського району площею 6,25 га (рілля), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з видачею державного акту на право приватної власності на землю (у подальшому розпорядженням голови Слов'янської РДА № 582 від 11.08.2004 внесено зміни та доповнення до розпорядження № 111 від 16.02.2004р., у зв'язку з чим призначення переданої відповідачці [PERSON] земельної ділянки уточнено на «для ведення особистого селянського господарства»). Відповідно до зазначених розпоряджень голови Слов'янської РДА відповідачці [PERSON] видано державний акт про право власності на земельну ділянку ДН№ 104831, за яким вона є власником земельної ділянки площею 6,250 га на території Малинівської сільської ради Слов'янського району для ведення особистого селянського господарства. Таким чином, в результаті умисного та протиправного зловживання повноваженнями голови СФГ «Еліта» [PERSON] відповідачці [PERSON] всупереч вимогам законодавства безпідставно передано у приватну власність земельну ділянку площею 6,250 га та видано державний акт. Просить суд: - визнати недійсним розпорядження голови Слов'янської районної державної адміністрації «Про передачу в приватну власність земельної ділянки (паю) для ведення особистого селянського господарства» від 16.02.2004р. № 111 (зі змінами за розпорядженням голови Слов'янської районної державної адміністрації від 11.08.2004 № 582) в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 6,25 га, на території Малинівської сільської ради Слов'янського району для ведення особистого селянського господарства; - визнати недійсним державний акт ДН№ 104831 про право власності [PERSON] на земельну ділянку за кадастровим номером 1424283500:06:000:0021, площею 6,250 га, на території Малинівської сільської ради Слов'янського району для ведення особистого селянського господарства; - зобов'язати [PERSON] повернути земельну ділянку за кадастровим номером 1424283500:06:000:0021, площею 6,250 га, вартістю 118 358,94 грн., на території Малинівської сільської ради Слов'янського району для ведення особистого селянського господарства, до державної власності в особі Головного управління Держземагентства у Донецькій області з правом постійного її користування [PERSON] В судовому засіданні представник позивача, прокурор Бакуменко О.М., уточнений позов підтримав повністю, наполягав на його задоволенні. Відповідач [PERSON], повідомлена про час та дату розгляду справи, в залу суду не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій просила в задоволенні уточненого позову відмовити. Будучи допитаною в попередніх судових засіданнях в задоволенні позову просила відмовити, оскільки хоча на час винесення розпорядження № 111 від 16.02.2004р. вона і працювала в ФГ «Еліта», однак, звільнилась з господарства вже через три дні, після винесення розпорядження. Представник відповідача, [PERSON], діючий на підставі договору від 27.01.2014р.(а.с. 84,85), в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення. Зазначив, що видаючи розпорядження голова Слов'янської районної державної адміністрації діяв виключно в рамках правового поля та відповідно підстав та вимог діючого законодавства. Так, із положень ст.ст. 118, 121 ЗК України випливає можливість та право кожного громадянина отримати земельну ділянку для ведення фермерського господарства. Тобто, право на приватизацію земельних ділянок не залежить від членства у фермерському господарстві. Крім того, під час звернення до райдержадміністрації [PERSON] надала усі необхідні документи, що підтверджували її право на отримання спірної земельної ділянки. Представник Відділу Держземагентства у Слов'янському районі Донецької області Підгорна Т.О., діюча на підставі Наказу №55-ОД від 27.08.2013р. (а.с.59), в судовому засіданні уточнений позов визнала повністю, не заперечувала проти його задоволення. Представник Слов'янської районної державної адміністрації Донецької області, Пашкарьова Г.С., діюча на підставі довіреності №01-37-0609 від 16.12.2014р.(а.с.54), належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи, в залу суду не з'явилась, причини неявки суду не повідомила. Будучи допитаною в попередніх судових засіданнях, на обґрунтування своїх заперечень навела доводи, аналогічні викладеним у письмових запереченням, долученим до матеріалів справи (а.с.55-58). Зазначила, що на момент звернення до Слов'янської райдержадміністрації [PERSON] не повідомила про наявність в неї трудового договору з головою фермерського господарства [PERSON] Крім того, факт членства [PERSON] на час видання Слов'янської райдержадміністрацією розпорядження від 16.02.2004р. № 111 «Про передачу у приватну власність земельної частки (паю) для ведення особистого селянського господарства» також був підтверджений Списком голів та членів фермерських господарств Малинівської сільської ради (додаток до розпорядження від 05.02.2004р. №15), Умовами надання земельної ділянки Слов'янського районного відділу земельних ресурсів, погоджено Слов'янською міжрайонною санітарно-епідеміологічною станцією. Також у матеріалах справи мається висновок Малинівського сільського голови, який погоджує передачу у власність [PERSON] земельної ділянки. За таких обставин Слов'янська райдержадміністрація у своїх діях при виданні спірного розпорядження мала всі законні підстави для передачі земельної ділянки [PERSON] Вважає, що позивач дізнався про можливе порушення своїх прав ще на стадії досудового розслідування під час виявлення правопорушення, а оскільки в даному випадку вживається загальний строк позовної давності, а саме тривалістю три роки (ст. 257 ЦК України), який почав спливати з моменту виявлення правопорушення. Ухвалою суду від 21 січня 2015 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучене фермерське господарство «Еліта» (а.с. 78). Голова фермерського господарства «Еліта», [PERSON], діючий на підставі статуту (а.с. 18), повідомлений про час та дату розгляду справи, в залу суду не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Будучи допитаним в попередніх судових засіданнях просив винести рішення на розсуд суду. Вислухавши пояснення представників сторін, відповідача [PERSON], представника третьої особи, дослідивши надані докази і вивчивши матеріали справи, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. 25 вересня 1992 року [PERSON] в якості засновника в органах державної виконавчої влади одноособово зареєстрував селянське фермерське господарство "Еліта", що розташоване за юридичною адресою - Донецька область Слов'янський район с. Малинівка вул Мира, 14, відомості про яке внесено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за № 21951509 та в подальшому поставлено на податковий облік у Слов'янський ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області (а.с. 14). Розпорядженням Виконавчого комітету Слов'янської районної Ради Донецької області за №234 від 25 вересня 1992 року на підставі наданих [PERSON] до органів Державної виконавчої влади засновницьких документів, зареєстровано Статут СФГ "Еліта", після чого господарство набуло статус юридичної особи приватного права (а.с. 74-75). Згідно з п.2 Статуту власником фермерського господарства "Еліта" є [PERSON], який є засновником господарства. Відповідно до Трудового договору №1 від 01 березня 1997 року та Наказу №1 від 01 січня 1998 року, затвердженого Головою господарства [PERSON], менеджером СФГ "Еліта" з 01 січня 1998 року призначено [PERSON], яка фактично обіймала вказану посаду до 19 лютого 2004 року та яка, згідно Свідоцтва про одруження № [NUMBER] від 22 вересня 1990 року, виданого Відділом РАГС м. Краматорська Донецької області є дружиною [PERSON] (а.с. 38, 39, 76, 77) Розпорядженням №375 від 17 червня 2003 року державним реєстратором Слов'янської районної державної адміністрації Донецької області, на підставі наданих Головою СФГ "Еліта" [PERSON] до органів державної виконавчої влади документів, зареєстровано Статут СФГ "Еліта" в новій редакції (із змінами та доповненнями) (а.с. 15-18). Положеннями Статуту було встановлено, що: п.1.5-господарство є юридичною особою згідно законодавства України, має розрахунковий, валютний та інші рахунки в установах банку, круглу печатку та кутовий штамп із своїм найменуванням, фірмовий та товарний знаки; п.1.6-господарство набуває статусу юридичної особи з дня його державної реєстрації; п.2.1-метою діяльності Господарства є виробництво товарної сільськогосподарської продукції, її переробка і реалізація для отримання прибутку; п.1.4-Головою Фермерського господарства "Еліта" є [PERSON], громадянин України, який проживає за адресою - [ADDRESS]; паспорт серія [NUMBER], виданий Слов'янським РВ УМВС України в Донецькій області 31 червня 1996 року, ідентифікаційний номер [NUMBER] п.9.1-управління справами і інтереси Господарства перед третіми особами представляє Голова Господарства [PERSON]; п.9.2-Голова Господарства виконує слідуючи функції: - представляє інтереси Господарства перед підприємствами, установами і організаціями, окремими громадянами як на території України, так і за її межами; - укладає угоди; - здійснює прийом та звільнення робітників Господарства; - здійснює прийом та виключення з членів Господарства; - встановлює та розподіляє обов'язки між робітниками та визначає обсяг їх відповідальності; - видає накази, розпорядження та дає вказівки, обов'язкові до виконання робітниками Господарства; - розпоряджається майном і коштами Господарства; - подає річний звіт, кошторис витрат, річний баланс, рахунок доходів і видатків; - організовує податковий та бухгалтерський облік, звітність Господарства; - приймає рішення про реорганізацію або припинення діяльності Господарства, внесення до Статуту змін та доповнень; - здійснює інші дії відповідно до діючого законодавства України та цього Статуту. Одночасно, статтею 5 Статуту визначено, що членами господарства можуть бути подружжя, їхні діти, що досягли 16-річного віку та інші родичі, що об'єдналися для роботи в цьому господарстві. Особи, в тому числі родичі, що працюють в господарстві по трудовому договору, контракту, угоді не є членами Господарства. Рішення про прийом та виключення членів Господарства приймає Голова Господарства на підставі поданої заяви та його відповідного розпорядження, з правами та обов'язками відповідно до Закону України "Про селянське ( фермерське) господарство". Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 25 вересня 2014 року кримінальне провадження №32014050390000016 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364-1 ч.2 Кримінального Кодексу України було закрите у зв'язку з закінченням строків давності та обвинуваченого було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364-1 ч.2 КК України у зв'язку із закінченням строків давності (а.с. 34-35). Зі змісту ухвали суду вбачається наступне. [PERSON], являючись службовою особою юридичної особи приватного права - Головою селянського фермерського господарства "Еліта" та власником вказаного суб'єкта господарювання, володіючи визначеними Статутом господарства адміністративно-господарськими і організаційно-розпорядчими повноваженнями та правами, будучи достеменно обізнаним з положенням статуту СФГ "Еліта" та вище викладеними положеннями законодавства України в сфері земельних відносин, діючи умисно, всупереч інтересам керованої ним юридичної особи приватного права, з метою одержання в подальшому неправомірної вигоди при безоплатному отриманні в приватну власність земельної ділянки в процесі незаконної приватизації земельного паю членом його сім'ї - дружиною [PERSON] та, ним особисто, зловживаючи наданими йому повноваженнями, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, 10 червня 2003 року протягом робочого дня (точний час в ході судового слідства не встановлено), перебуваючи в будинку за юридичною адресою СФГ "Еліта"- Донецька область Слов'янський район с. Малинівка вул. Миру будинок №14 всупереч статті 5 Статуту господарства та в порушення ч.2 ст. 2 Закону України "Про фермерське (селянське) господарство" від 20 грудня 1991 року № 2009-ХІІ (із змінами та доповненнями), відповідно до яких членами фермерського господарства не можуть бути особи, в тому числі родичі, які працюють в ньому за трудовим договором (контрактом, угодою), прийняв неправомірне рішення про введення в члени фермерського господарства "Еліта" менеджера господарства - його дружини [PERSON], яка на вище вказаний час працювала на посаді менеджера СФГ "Еліта" на підставі Трудового договору №1 від 01 березня 1997 року та Наказу №1 від 01 січня 1998 року затверджених Головою господарства [PERSON], оформивши вказане рішення на паперових носіях Протоколом №1 зборів членів фермерського господарства "Еліта" від 10 червня 2003 року та Рішенням №1 від 10 червня 2003 року "Про прийняття до фермерського господарства нових членів ". Переслідуючи мету неправомірного безоплатного отримання в приватну власність земельного паю дружиною [PERSON], Голова СФГ "Еліта" [PERSON] 12 червня 2003 року надав до Слов'янської районної державної адміністрації Протокол №1 зборів членів фермерського господарства "Еліта" від 10 червня 2003 року і Рішення №1 від 10 червня 2003 року, які відображали незаконно прийняте ним із зловживанням його повноважень рішення про введення в члени СФГ "Еліта" [PERSON], на підставі яких реєстратором Слов'янської районної державної адміністрації Донецької області Розпорядженням №375 від 17 червня 2003 року зареєстровано Статут фермерського господарства "Еліта" ( в новій редакції). Відповідно до п.1.4. ст. 1 статуту ( в новій редакції) членами фермерського господарства є: - [PERSON], громадянка України, яка проживає за адресою - [ADDRESS], паспорт серія [NUMBER], виданий Краматорським МВ УМВД України в Донецькій області 15 січня 1998 року, ідентифікаційний номер [NUMBER]; - [PERSON], громадянка України, яка проживає за адресою - [ADDRESS], паспорт серія [NUMBER], виданий Краматорським МВ УМВС України в Донецькій області 05 квітня 2001 року, ідентифікаційний номер [NUMBER]. В подальшому, для одержання неправомірної вигоди при безоплатному отриманні в приватну власність земельної ділянки на підставі частини 1 статті 32 Земельного кодексу України № 5464-Х від 25 жовтня 2001 року, Голова фермерського господарства "Еліта" [PERSON] надав до Слов'янської районної державної адміністрації Донецької області пакет документів, до якого входили Протокол №1 зборів членів фермерського господарства "Еліта" від 10 червня 2003 року і рішення №1 від 10 червня 2003 року про введення в члени СФГ "Еліта" [PERSON], а також Статут фермерського господарства "Еліта" (в новій редакції), яким [PERSON] була визначена, як член господарства, для отримання дозволу на розробку проекту відведення земельної частки фермерського господарства [PERSON] для передачі їй безоплатно у приватну власність із земель фермерського господарства "Еліта", розташованого на території Малинівської сільської Ради Слов'янського району у розмірі середньої земельної частки 6,8 умовних кадастрових гектарів. На підставі поданих Головою фермерського господарства "Еліта" [PERSON] до Слов'янської районної державної адміністрації вище вказаних документів, з урахуванням наданих органом Державної виконавчої влади дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки та технічної документації, розробленої ДП "Донецький інститут землеустрою " 16 лютого 2004 року Головою Слов'янської районної державної адміністрації видано Розпорядження №111 "Про передачу в приватну власність земельної ділянки ( паю) для ведення особистого селянського господарства", згідно якого члену фермерського господарства "Еліта" [PERSON] безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку в розмірі середньої земельної частки (паю) по колишньому КСП "Зоря" Малинівської сільської Ради Слов'янського району площею 6,25 га (рілля) вартістю 51921,05 грн. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з видачею державного Акту на право приватної власності на землю. Розпорядженням Голови Слов'янської районної державної адміністрації №582 від 11 серпня 2004 року внесено зміни та доповнення до Розпорядження №111 від 16 лютого 2004 року "Про передачу у приватну власність земельної частки (паю) для ведення особистого селянського господарства", яким змінено цільове призначення переданої [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 6,25 га ( рілля) на "для ведення особистого селянського господарства ". Та у подальшому на підставі Розпорядження Голови Слов'янської районної державної адміністрації №582 від 11 серпня 2004 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДН №104831, згідно якого [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,250 га на території Малинівської сільської Ради Слов'янського району для ведення особистого селянського господарства. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Доводи представника Слов'янської районної державної адміністрації Донецької області з приводу того, що [PERSON] не можна вважати винним у вчиненні кримінального правопорушення, а за таких обставин і є недоречним посилання на норми ч. 4 ст. 61 ЦПК України тому, що [PERSON] не визнано винним у скоєнні правопорушення, а за таких обставин суспільно-небезпечні наслідки та цивільно-правові наслідки спричинені його діями не є доказаними. Та це означає, що на теперішній час не встановлено факту порушення вимог земельного законодавства та протиправність передачі земельної ділянки у власність [PERSON] - не заслуговують на увагу суду з огляду на наступне. Так зі змісту пунктів 1, 2 постанови Пленум Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності N 12 від 23 грудня 2005 року вбачається, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України (далі - КК), у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України (далі - КПК). Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину. Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті. Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності). При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення. Таким чином в ході судового розгляду було встановлено, що в результаті умисних, протиправних дій Голови СФГ "Еліта" [PERSON], вчинених із зловживанням ним своїх повноважень щодо неправомірного введення в члени фермерського господарства "Еліта" менеджера господарства - його дружини [PERSON], яка фактично працювала в СФГ "Еліта" на підставі трудового договору, та надання до органів державної виконавчої влади від імені СФГ "Еліта" документів, які містили незаконно прийняте вище вказане рішення, Розпорядженням Голови Слов'янської районної державної адміністрації безоплатно передано в приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 6,250 га вартістю 51921,05 грн. з видачею їй Державного Акту на право приватної власності на землю, що спричинило тяжкі наслідки громадським інтересам у вигляді вартості незаконно переданої у приватну власність земельної ділянки - 51921,05 грн. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з пунктами "а", "б", "в", "г" статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Як передбачено частиною першою статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Статтею 173 ЗК України визначено, що межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій. Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно із частиною першою пункту 12 "Перехідні положення" ЗК України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Порядок безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок визначений положенням статті 118 ЗК України. Так, частиною першою статті 118 ЗК України передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Згідно з вимогами частини шостої статті 118 ЗК України (у редакції від 01 січня 2004 року, яка була чинною на момент прийняття районною державною адміністрацією рішення) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення (частина сьома статті 118 ЗК України). Закон України "Про селянське ( фермерське) господарство" втратив чинність згідно із Законом України від 19 червня 2003 року N 973-IV«Про фермерське господарство» (далі - Закон України «Про фермерське господарство»). Згідно статті 3 Закону України «Про фермерське господарство», в редакції, чинній з 01.08.2003 року по 08.09.2005 року, членами фермерського господарства можуть бути подружжя, їх батьки, діти, які досягли 14-річного віку, інші члени сім'ї, родичі, які об'єдналися для спільного ведення фермерського господарства, визнають і дотримуються положень Статуту фермерського господарства. Членами фермерського господарства не можуть бути особи, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом). При створенні фермерського господарства одним із членів сім'ї інші члени сім'ї, а також родичі можуть стати членами цього фермерського господарства після внесення змін до його Статуту. Частиною 1 статті 32 Земельного кодексу України N 2768-III від 25 жовтня 2001 року, в редакції від 01.01.2004 року, встановлено, що громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Таким чином, в результаті умисного та протиправного зловживання повноваженнями голови СФГ «Еліта» [PERSON] відповідачці [PERSON] всупереч вимогам законодавства безпідставно передано у приватну власність земельну ділянку площею 6,250 га та видано державний акт, у зв'язку з чим Розпорядженням Голови Слов'янської районної державної адміністрації, в частині безоплатної передачі в приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 6,250 га є недійсним. Частиною першою статті 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до частини першої статті 125, частини першої статті 126 ЗК України (у редакції від 01 січня 2004 року, яка була чинною на момент прийняття районною державною адміністрацією рішення) право власності [PERSON] на земельну ділянку виникло з моменту отримання нею державного акта та його державної реєстрації. Таким чином, оскільки зазначені норми встановлювали нерозривний зв'язок між виникненням права власності на земельну ділянку з обов'язковим одержанням її власником державного акта, який посвідчував його право власності, то суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання недійсним і державного акта, виданого [PERSON] на підставі недійсного рішення селищної ради також є обґрунтованими, та підлягають задоволенню. Висновок про те, що держаний акт на право власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення органу, на підставі якого такий акт видано, міститься й у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (справа № 6-12цс13), від 23 жовтня 2013 року (справа № 6-93цс13) та від 25 червня 2014 року (справа № 6-67 цс 14). Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Як вбачається з копії державного акту на право постійного користування землею, відповідно до рішення Слов'янської районної Ради народних депутатів від 20 жовтня 1993 року [PERSON] було надано у постійне користування 50, 0 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування. Землю було надано у постійне користування для організації селянського (фермерського) господарства (а.с. 89). 16 лютого 2004 року Головою Слов'янської районної державної адміністрації видано Розпорядження №111 "Про передачу в приватну власність земельної ділянки ( паю) для ведення особистого селянського господарства", згідно якого члену фермерського господарства "Еліта" [PERSON] безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку в розмірі середньої земельної частки (паю) по колишньому КСП "Зоря" Малинівської сільської Ради Слов'янського району площею 6,25 га (рілля) вартістю 51921,05 грн. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з видачею державного Акту на право приватної власності на землю (а.с.21), яке в цій частині в ході розгляду дійсної справи було визнане судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з частиною першою статті 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Згідно з положеннями частини першої статті 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Виходячи з того, що спірну земельну ділянку виділено з земель державної власності та розташовано поза межами населеного пункту, на ній не перебуває об'єктів нерухомого майна комунальної власності, а також, що право власності на неї іншими фізичними або юридичними особами, крім відповідачки [PERSON], не набувалось, така земельна ділянка підлягає поверненню до державної власності. Згідно з частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності. В силу пунктів 1, 3 та 7 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого указом Президента України від 08.04.2011р. №445/2011, Держземагентство України є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Воно здійснює свої повноваження безпосередньо і через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, а також через міськрайонні, міжміські, міжрайонні територіальні органи. Крім того, встановлено, що право постійного користування зазначеною земельною ділянкою рішенням Слов'янської районної ради від 20.10.1993р. передано [PERSON], про що цією радою видано державний акт та здійснено запис у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 252. Виходячи з цього, спірна земельна ділянка підлягає поверненню до державної власності в особі Головного управління Держземагентства у Донецькій області з правом постійного її користування [PERSON] Доводи представника Слов'янської районної державної адміністрації Донецької області з приводу того, що позивачем пропущений строк звернення до суду, а тому в задоволенні позову слід відмовити - не ґрунтуються на законі. Так, відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). В силу частини першої статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Про протиправність оскаржуваних рішень відповідачів та виданого на їх підставі державного акту прокуратурі міста Краматорська стало відомо лише у жовтні 2014 року після встановлення викладених порушень та набрання законної сили ухвалою Слов'янського міськрайонного суду від 25.09.2014 року про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності за нереабілітуючими обставинами. До цього часу стверджувати про наявність порушення прав позивача або встановлення особи, яка їх порушила, неможливо через презумпцію невинуватості. У зв'язку з цим, строки позовної давності позивачем не пропущено, оскільки їх перебіг розпочався лише з 25 вересня 2014 року. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до частини 3 ст. 6 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Відповідно до ст. 2, п/п 1, 2 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на час звернення позивача до суду) у разі подання позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, а у разі подання заяви майнового характеру - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно ст. 8 Закону України від 28 грудня 2014 року №80-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2015 рік» мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2015 року складала 1 218 грн. При зверненні до суду позивачем судовий збір не сплачений. Відповідно до пунктів 10, 13 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10 (далі - Постанова №10), подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору. Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв'язку із цим обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати. Статтею 5 Закону № 3674-VI визначено, зокрема, випадки, коли деякі органи влади, здійснюючи надані їм законодавством повноваження, звільняються від сплати судового збору як позивачі (пункти 29, 33 Постанови №10). Якщо ж згадані органи звертаються до суду не у зв'язку з виконанням своїх повноважень або з вимогами, не пов'язаними з тими, за подання позовів щодо яких їх звільнено від сплати судового збору, або якщо їх звільнено від такої сплати лише як позивачів, а вони беруть участь у справі не як позивачі, то вони зобов'язані сплачувати судовий збір на загальних підставах. При повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів (пункт 35 Постанови №10). В ході розгляду дійсної справи суд дійшов висновку про задоволення двох, пов'язаних між собою позовних вимог немайнового характеру (визнання недійсними розпорядження та акту), з яких судовий збір сплачується в розмірі по 243, 60 грн. та не залежить від розміру заявлених та задоволених позовних вимог і підлягає стягненню з Слов'янської районної державної адміністрації Донецької області, яка відповідно до пункту 7 частини 1 ст. 5 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» звільнена лише від оплати судового збору при зверненні з позовами до суду; та про задоволення позовних вимог майнового характеру про повернення земельної ділянки вартістю на час звернення позивача з дійсним позовом до суду 118 358, 94 грн. (а.с.40), з якої судовий збір сплачується в розмірі 1 183, 60 грн. і підлягає стягненню з відповідача [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved