Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] належав її чоловіку [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 04 березня 1974 року виконавчим комітетом Русько-Тишківської ради народних депутатів трудящих Харківського району Харківської області. [INFO] року [PERSON] помер. Спадщину після його смерті у вигляді вище зазначеного житлового будинку вона прийняла, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем. В подальшому вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтво про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки за спадкодавцем не було зареєстровано право власності на спадкове майно. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила визнати за нею право власності на житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 69,50 кв.м, житловою площею 40,10 кв.м., веранду літ. «а», тамбур літ. «а1», ганок літ. «а2», прибудову літ. «а1-1», навіс літ. «а4», а також надвірні будівлі: літню кухню літ. «Б», ганок літ. «б», сарай літ. «В», льох літ. «Г», сарай літ.»Д», навіс літ. «Е», вбиральню літ. «Ж», навіс літ. «З», свердловини літ. «К», огорожу №1-2, у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Представник позивача [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнали. На підставі ч. 2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що за договором дарування від 04 березня 1974 року, посвідченого виконавчим комітетом Русько-Тишківської Ради народних депутатів трудящих Харківського району Харківської області, [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок за адресою: [ADDRESS] Договір зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій. Згідно довідки виконавчого комітету Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області № 1169 від 29 липня 2008 року, житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] зареєстрований в погосподарській книзі Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області за № 1888, рік забудови - 1975. Головою господарства значиться [PERSON]. За домоволодінням закріплено земельну ділянку площею 0,16 га. Вказані обставини також підтверджуються витягами із погоподарських книг Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області. Право власності на вказаний житловий будинок в КП «Харківське районне БТІ» не зареєстровано, що підтверджується інформацією КП «Харківське районне БТІ» за № 343 від 28 жовтня 2015 року. [INFO] року [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді вище зазначеного житлового будинку. Спадкоємцями першої черги за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є дружина померлого [PERSON] та його діти [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.1, ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. За ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За інформацією Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 05 вересня 2015 року № 2586/02-14, після [PERSON], який помер [INFO] року, що проживав на час смерті в [ADDRESS], в шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця до держнотконтори звернулися: дружина його [PERSON] з заявою про прийняття спадщини; дочка [PERSON] та син [PERSON] з заявами про відмову від прийняття спадщини. Інші заяви до держнотконтори не надходили. Свідоцтва про право на спадщину держнотконтора не видавала. 20 липня 2015 року Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області [PERSON] було відмовлено в оформленні спадщини після смерті чоловіка [PERSON] та рекомендовано звернутися до суду через відсутність документів, які підтверджують право власності спадкодавця на зазначений житловий будинок. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268- 1270 ЦК. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Саме до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З огляду на наведене, а також враховуючи наявність запису у погосподарській книзі на ім'я [PERSON], що підтверджує право приватної власності на спадкове майно, прийняття позивачем спадщини після смерті чоловіка у встановленому законом порядку, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування законом на вище зазначений житловий будинок.

Outcome: approved