Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

У грудні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Матюші" (позивач) звернулося до суду з позовними заявами до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Товариства з додатковою відповідальністю "Шамраївський цукровий завод", державного реєстратора Комунального підприємства "Агенція адміністративних послуг" Євка Володимира Володимировича про визнання недійсними договорів про надання права користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) та скасування державної реєстрації права користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзису). В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на такі обставини. 1) [PERSON] (далі також Відповідач-1) є власником земельної ділянки площею 2,1002 га з кадастровим номером 3220483500:01:014:0008, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області (далі також Земельна ділянка-1). 20.10.2014 року Відповідач-1 уклала з Товариством Договір оренди землі № б/н, за яким передала в оренду Позивачу Земельну ділянку-1 строком на 10 років (далі також Договір оренди-1"). 04.01.2016 року державний реєстратор Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Линь В.О. прийняв рішення про державну реєстрацію прав за індексним номером 27745737, яким зареєстрував право оренди на Земельну ділянку-1 за Товариством, на підтвердження чого Товариство надало копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі також ДРРПНМ) про реєстрацію права оренди. 2) [PERSON] (далі також Відповідач-2) є власником земельної ділянки площею 2,0565 га з кадастровим номером 3220483500:03:006:0082, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області (далі також Земельна ділянка-2). 20.08.2015 року Відповідач-2 уклав з Товариством Договір оренди землі № б/н, за яким передав в оренду Позивачу Земельну ділянку-2 строком на 7 років (далі також Договір оренди-2). 04.01.2016 року державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Рисак О.О. прийняла рішення про державну реєстрацію прав за індексним номером 27745952, яким зареєструвала право оренди на Земельну ділянку-2 за Товариством, на підтвердження чого Товариство надало суду копію витягу з ДРРПНМ про реєстрацію права оренди. 3) [PERSON] (далі також Відповідач-3) є власником земельної ділянки площею 2,1301 га з кадастровим номером 3220483500:01:008:0007, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області (далі також Земельна ділянка-3). 09.07.2014 року Відповідач-3 уклав з Товариством Договір оренди землі № б/н, за яким передав в оренду Позивачу Земельну ділянку-3 строком на 10 років (далі також Договір оренди-3"). 09.02.2015 року державний реєстратор Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Кулик В.О. прийняв рішення про державну реєстрацію прав за індексним номером 19180670, яким зареєстрував право оренди на Земельну ділянку-3 за Товариством, на підтвердження чого Товариство надало копію витягу з ДРРПНМ про реєстрацію права оренди. 4) [PERSON] (далі також Відповідач-4) є власником земельної ділянки площею 2,1401 га з кадастровим номером 3220483500:01:010:0001, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області (далі також Земельна ділянка-4). 14.08.2014 року Відповідач-4 уклала з Товариством Договір оренди землі № б/н, за яким передала в оренду Позивачу Земельну ділянку-4 строком на 10 років (далі також Договір оренди-4"). 06.02.2015 року державний реєстратор Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Кулик О.В. прийняв рішення про державну реєстрацію прав за індексним номером 19151939, яким зареєстрував право оренди на Земельну ділянку за Товариством, на підтвердження чого Товариство надало копію витягу з ДРРПНМ про реєстрацію права оренди. 5) [PERSON] (далі також Відповідач-5) є власником земельної ділянки площею 1,0557 га з кадастровим номером 3220483500:03:001:0061, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області (далі також Земельна ділянка-5). 06.08.2014 року Відповідач-5 уклав з Товариством Договір оренди землі № б/н, за яким передав в оренду Позивачу Земельну ділянку-5 строком на 10 років (далі також Договір оренди-5). 07.04.2015 року державний реєстратор Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Журов О.В. прийняв рішення про державну реєстрацію прав за індексним номером 20570478, яким зареєстрував право оренди на Земельну ділянку-5 за Товариством, на підтвердження чого останнє надало копію витягу з ДРРПНМ про реєстрацію права оренди. 6) [PERSON] (далі також Відповідач-6) є власником земельної ділянки площею 2,1401 га з кадастровим номером 3220483500:01:008:0026, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області (далі також Земельна ділянка-6). 11.07.2014 року Відповідач-6 уклала з Товариством Договір оренди землі № б/н, за яким передала в оренду Позивачу Земельну ділянку-6 строком на 10 років (далі також Договір оренди-6"). 26.01.2015 року державний реєстратор Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Бурімська Н.І. прийняла рішення про державну реєстрацію прав за індексним номером 18859389, яким зареєструвала право оренди на Земельну ділянку-6 за Товариством, на підтвердження чого Товариство надало копію витягу з ДРРПНМ про реєстрацію права оренди. 7) [PERSON] (далі також Відповідач-7) є власником земельної ділянки площею 2,057 га з кадастровим номером 3220483500:03:006:0020, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області (далі також Земельна ділянка-7). 20.05.2015 року Відповідач-7 уклав з Товариством Договір оренди землі № б/н, за яким передав в оренду Позивачу Земельну ділянку-7 строком на 10 років (далі також Договір оренди-7). 04.01.2016 року державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Набок В.М. прийняв рішення про державну реєстрацію прав за індексним номером 27744870, яким зареєстрував право оренди на Земельну ділянку за Товариством, на підтвердження чого Товариство надало копію витягу з ДРРПНМ про реєстрацію права оренди. Позивач стверджує, що протягом усього часу дії договорів оренди землі він належним чином виконував свої зобов`язання, в тому числі щодо повної та своєчасної сплати орендної плати за користування орендованими земельними ділянками. Однак, впродовж грудня 2017 року - лютого 2018 року Товариство отримало від [PERSON] та [PERSON] повідомлення про розірвання Договору оренди-4 та Договору оренди-7 в односторонньому порядку у зв`язку з начебто невиконанням ТОВ Агрофірма "Матюші" взятих на себе договірних зобов`язань належним чином. На підставі цих повідомлень 28.12.2017 року державний реєстратор Комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" Янчук С.В. та 17.02.2018 року державний реєстратор Комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" Міхачов В.А. провели державну реєстрацію припинення права оренди Товариства на Земельну ділянку-4 та Земельну ділянку-7. За декілька днів після цього, 29.12.2017 року [PERSON] уклала з ТДВ "Шамраївський цукровий завод" Договір оренди землі № б/н, за яким передала останньому в оренду Земельну ділянку-4, а державний реєстратор Комунального підприємства Великодимерської селищної ради "Комунальна служба реєстрації речових прав" Мироненко Ю.Ю. здійснила державну реєстрацію права оренди на Земельну ділянку-4 за Відповідачем-8. 19.02.2018 року [PERSON] уклав з ТДВ "Шамраївський цукровий завод" Договір оренди землі № б/н, за яким передав останньому в оренду Земельну ділянку-7, а державний реєстратор Міхачов В.А. здійснив державну реєстрацію права оренди на Земельну ділянку-7 за Відповідачем-8. Зважаючи на те, що підстав для розірвання Договору оренди-4 в односторонньому порядку і передачі Земельної ділянки-4 в оренду іншому орендарю ТДВ "Шамраївський цукровий завод" у [PERSON] не було, ТОВ Агрофірма "Матюші" у вересні 2018 року звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом про визнання недійсними правочину щодо розірвання Відповідачем-4 Договору оренди-4 в односторонньому порядку, Договору оренди землі № б/н від 29.12.2017 року, укладеного між ТДВ "Шамраївський цукровий завод" та [PERSON] , і скасування рішень про державну реєстрацію припинення права оренди ТОВ Агрофірма "Матюші" на Земельну ділянку-4 та про державну реєстрацію права оренди на Земельну ділянку-4 за Відповідачем-8. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.10.2019 року у справі № 357/10986/18 позов ТОВ Агрофірма "Матюші" був задоволений частково, визнано недійсними вчинений [PERSON] односторонній правочин щодо розірвання в односторонньому порядку Договору оренди-4 та Договір оренди землі № б/н від 29.12.2017 року, укладений між Відповідачем-4 та Відповідачем-8. Розглянувши справу № 357/10986/18, суд встановив, що Товариство належним чином виконувало свої зобов`язання за Договором оренди-4 з виплати орендної плати [PERSON] , у зв`язку з чим остання не мала правових підстав для розірвання Договору оренди-4 в односторонньому порядку. Зважаючи на це, суд дійшов до висновку, що Договір оренди-4 є дійсним, з огляду на що [PERSON] не мала правових підстав і для передачі Земельної ділянки-4 в оренду ТДВ "Шамраївський цукровий завод" за Договором оренди землі № б/н від 29.12.2017 року. Окрім цього, постановою Київського апеляційного суду від 18.06.2020 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.10.2019 року в частині відмови у задоволенні позову Товариства про скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно було скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким скасовано рішення державного реєстратора Янчук С.В. про державну реєстрацію припинення права оренди Товариства на Земельну ділянку-4 з індексним номером 39027693 від 28.12.2017 14:09:49 та рішення державного реєстратора Мироненко Ю.Ю. про державну реєстрацію права оренди ТДВ "Шамраївський цукровий завод" на Земельну ділянку-4 з індексним номером 39121403 від 05.01.2018 14:26:53. На підставі вказаних судових рішень 07.10.2020 року у ДРРПНМ було скасовано державну реєстрацію права оренди ТДВ "Шамраївський цукровий завод" на Земельну ділянку-4 і 01.12.2020 року відновлено запис про державну реєстрацію права оренди ТОВ Агрофірма "Матюші" на неї, яке було зареєстроване ще 31.01.2015 року на підставі Договору оренди-4, на підтвердження чого Товариство надало суду інформаційну довідку з ДРРПНМ. Зважаючи на те, що підстав для розірвання Договору оренди-7 в односторонньому порядку і передачі Земельної ділянки-7 в оренду іншому орендарю ТДВ "Шамраївський цукровий завод" у [PERSON] не було, ТОВ Агрофірма "Матюші" у вересні 2018 року також звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом про визнання недійсними правочину щодо розірвання Відповідачем-7 Договору оренди-7 в односторонньому порядку, Договору оренди землі № б/н від 19.02.2018 року, укладеного між ТДВ "Шамраївський цукровий завод" та [PERSON] , і скасування рішень про державну реєстрацію припинення права оренди ТОВ Агрофірма "Матюші" на Земельну ділянку-7 та про державну реєстрацію права оренди на Земельну ділянку-7 за Відповідачем-8. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.02.2019 року у справі № 357/11003/18, що набрало законної сили 29.03.2019 року, позов ТОВ Агрофірма "Матюші" був задоволений у повному обсязі. Розглянувши справу № 357/11003/18, суд встановив, що Товариство належним чином виконувало свої зобов`язання за Договором оренди-7 з виплати орендної плати Відповідачу-7 у зв`язку з чим останній не мав правових підстав для розірвання Договору оренди-7 в односторонньому порядку. Зважаючи на це, суд дійшов до висновку, що Договір оренди-7 є дійсним, з огляду на що [PERSON] не мав правових підстав і для передачі Земельної ділянки-7 в оренду ТДВ "Шамраївський цукровий завод" за Договором оренди землі № б/н від 19.02.2018 року. На підставі вказаного судового рішення 20.05.2019 року у ДРРПНМ було скасовано державну реєстрацію права оренди ТДВ "Шамраївський цукровий завод" на Земельну ділянку-7 і відновлено запис про державну реєстрацію права оренди ТОВ Агрофірма "Матюші" на неї, внесений до ДРРПНМ ще 29.12.2015 року, на підтвердження чого ТОВ Агрофірма "Матюші" надало суду інформаційну довідку з ДРРПНМ. Водночас, Товариство не може користуватися Земельною ділянкою-4 та Земельною ділянкою-7 у своїй господарській діяльності з огляду на те, що до прийняття судових рішень у справах № 357/10986/18, № 357/11003/18 05.01.2019 року між [PERSON] та ТДВ "Шамраївський цукровий завод" було укладено Договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) (далі також Оспорюваний договір-4), на підставі якого 06.03.2019 року державний реєстратор Комунального підприємства "Агенція адміністративних послуг" Євко В.В. прийняв щодо Земельної ділянки-4 рішення про державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) за ТДВ "Шамраївський цукровий завод", індексний номер: 45840952, у зв`язку з чим до ДРРПНМ було внесено запис про інше речове право за № 30586494, і цього ж дня 05.01.2019 року між [PERSON] та ТДВ "Шамраївський цукровий завод" було укладено Договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) (далі також Оспорюваний договір-7), на підставі якого 07.03.2019 року державний реєстратор Євко В.В. прийняв щодо Земельної ділянки-7 рішення про державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) за ТДВ "Шамраївський цукровий завод", індексний номер: 45857519, у зв`язку з чим до ДРРПНМ було внесено запис про інше речове право за № 30601592. Вважаючи, що Оспорюваний договір-4 та Оспорюваний договір-7 були укладені з порушенням норм законодавства та умов Договору оренди-4 та Договору оренди-7, укладених між [PERSON] , [PERSON] та ТОВ Агрофірма "Матюші", а державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) щодо Земельної ділянки-4 та Земельної ділянки-7 за Відповідачем-8 було проведено з порушенням норм законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, Товариство звернулося до суду. Водночас, звернення Товариства до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зумовлено такими обставинами. За скаргою, поданою [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та іншими особами до Міністерства юстиції України 28.02.2018 року, наказом № 729/5 від 15.03.2018 року Міністерство скасувало рішення державних реєстраторів про державну реєстрацію права оренди Товариства на Земельну ділянку-1, Земельну ділянку-2, Земельну ділянку-3, Земельну ділянку-5, Земельну ділянку-6, на підтвердження чого Товариство надало копії скарги та наказу Міністерства. Звертаючись з зазначеною скаргою, орендодавці Позивача стверджували, що вони нібито не підписували договори оренди землі з ним. Незважаючи на те, що договори оренди землі, укладені ТОВ Агрофірма "Матюші" з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , є дійсними і ніким не були оспорені у судовому порядку, 02.03.2018 року ще до розгляду їхньої скарги Міністерством юстиції України Відповідач-1, Відповідач-2, Відповідач-3, Відповідач-5 і Відповідач-6 уклали з ТДВ "Шамраївський цукровий завод" договори оренди землі, за яким передали останньому в оренду свої земельні ділянки, після чого державні реєстратори Комунального підприємства Великодимерської селищної ради "Комунальна служба реєстрації речових прав" [PERSON] та [PERSON] 15.03.2018 року, у день скасування Міністерством юстиції України державної реєстрації права оренди Позивача на ці земельні ділянки, прийняли рішення про державну реєстрацію цього права на них за Відповідачем-8. Вважаючи укладення вказаних договорів незаконним та таким, що порушує права Товариства і перешкоджає відновленню у ДРРРПНМ його державної реєстрації права оренди на земельні ділянки зазначених вище осіб, останнє у липні 2018 року звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовами про визнання недійсними договорів оренди землі, укладених 02.03.2018 року між ТДВ "Шамраївський цукровий завод" та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , і скасування рішення про державну реєстрацію права оренди на земельні ділянки останніх за Відповідачем-8 (справи № 357/7896/18, № 357/8000/18, № 357/7791/18, № 357/7994/18, № 357/7884/18).\~ Водночас, до розгляду судом вказаних справ, 05.01.2019 року ТДВ "Шамраївський цукровий завод" та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] уклали договори про надання права користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), за якими останні передали свої земельні ділянки знову в користування Відповідачу-8, але на праві емфітевзису, що вчергове створює Позивачу перешкоди у відновленні у ДРРПНМ записів про своє право оренди на ці земельні ділянки. 05.01.2019 року між [PERSON] та ТДВ "Шамраївський цукровий завод" було укладено договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) (далі також Оспорюваний договір-1), на підставі якого 07.03.2019 року державний реєстратор Комунального підприємства "Агенція адміністративних послуг" Євко В.В. прийняв щодо Земельної ділянки-1 рішення про державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) за ТДВ "Шамраївський цукровий завод", індексний номер: 45854682, у зв`язку з чим до ДРРПНМ було внесено запис про інше речове право за № 30599057. 05.01.2019 року між [PERSON] та ТДВ "Шамраївський цукровий завод" було укладено договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) (далі також Оспорюваний договір-2), на підставі якого 07.03.2019 року державний реєстратор Євко В.В. прийняв щодо Земельної ділянки-2 рішення про державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) за ТДВ "Шамраївський цукровий завод", індексний номер: 45858245, у зв`язку з чим до ДРРПНМ було внесено запис про інше речове право за № 30602271. 05.01.2019 року між [PERSON] та ТДВ "Шамраївський цукровий завод" було укладено договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) (далі також Оспорюваний договір-3), на підставі якого 07.03.2019 року державний реєстратор Євко В.В. прийняв щодо Земельної ділянки-3 рішення про державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) за ТДВ "Шамраївський цукровий завод", індексний номер: 45838129, у зв`язку з чим до ДРРПНМ було внесено запис про інше речове право за № 30583812. 05.01.2019 року між [PERSON] та ТДВ "Шамраївський цукровий завод" було укладено договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) (далі також Оспорюваний договір-5), на підставі якого 07.03.2019 року державний реєстратор Євко В.В. прийняв щодо Земельної ділянки-5 рішення про державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) за ТДВ "Шамраївський цукровий завод", індексний номер: 45839828, у зв`язку з чим до ДРРПНМ було внесено запис про інше речове право за № 30585467. 05.01.2019 року між [PERSON] та ТДВ "Шамраївський цукровий завод" було укладено договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) (далі також Оспорюваний договір-6), на підставі якого 07.03.2019 року державний реєстратор Євко В.В. прийняв щодо Земельної ділянки-6 рішення про державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) за ТДВ "Шамраївський цукровий завод", індексний номер: 45861279, у зв`язку з чим до ДРРПНМ було внесено запис про інше речове право за № 30605464. Вважаючи, що Оспорюваний договір-1, Оспорюваний договір-2, Оспорюваний договір-3, Оспорюваний договір-5, Оспорюваний договір-6 були укладені з порушенням норм законодавства та умов Договору оренди-1, Договору оренди-2, Договору оренди-3, Договору оренди-5, Договору оренди-6, а державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) щодо Земельної ділянки-1, Земельної ділянки-2, Земельної ділянки-3, Земельної ділянки-5, Земельної ділянки-6 за Відповідачем-8 було проведено з порушенням норм законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, Товариство звернулося до суду. Позивач, звертаючись до суду із позовними заявами до Відповідачів, просив: (1) визнати недійсним Оспорюваний договір-1 та скасувати у ДРРПНМ запис про інше речове право - право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) за № 30599057, внесений щодо Земельної ділянки-1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1500907132204), дата, час державної реєстрації: 05.03.2019 13:22:23; (2) визнати недійсним Оспорюваний договір-2 та скасувати у ДРРПНМ запис про інше речове право - право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) за № 30602271, внесений щодо Земельної ділянки-2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 691622132204), дата, час державної реєстрації: 05.03.2019 11:17:54; (3) визнати недійсним Оспорюваний договір-3 та скасувати у ДРРПНМ запис про інше речове право - право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) за № 30583812, внесений щодо Земельної ділянки-3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1501582232204), дата, час державної реєстрації: 28.02.2018 14:38:08; (4) визнати недійсним Оспорюваний договір-4 та скасувати у ДРРПНМ запис про інше речове право - право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) за № 30586494, внесений щодо Земельної ділянки-4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1457267532204), дата, час державної реєстрації: 04.03.2019 15:41:15; (5) визнати недійсним Оспорюваний договір-5 та скасувати у ДРРПНМ запис про інше речове право - право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) за № 30585467, внесений щодо Земельної ділянки-5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1499294832204), дата, час державної реєстрації: 04.03.2019 14:51:58; (6) визнати недійсним Оспорюваний договір-6 та скасувати у ДРРПНМ запис про інше речове право - право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) за № 30605464, внесений щодо Земельної ділянки-6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1499755032204), дата, час державної реєстрації: 05.03.2019 11:56:20; (7) визнати недійсним Оспорюваний договір-7 та скасувати у ДРРПНМ запис про інше речове право - право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) за № 30601592, внесений щодо Земельної ділянки-7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 615255732204), дата, час державної реєстрації: 05.03.2019 12:13:40. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.02.2020 року відкрито провадження у справі № 357/369/20 за позовом Товариства до [PERSON] , ТДВ "Шамраївський цукровий завод", державного реєстратора Євка В.В. про визнання недійсним договору про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) та скасування запису про державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису). Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.02.2020 року відкрито провадження у справі № 357/430/20 за позовом Товариства до [PERSON] , ТДВ "Шамраївський цукровий завод", державного реєстратора Євка В.В. про визнання недійсним договору про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) та скасування запису про державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), справу №357/430/20 об`єднано зі справою № 357/369/20. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.02.2020 року відкрито провадження у справі № 357/398/20 за позовом Товариства до [PERSON] , ТДВ "Шамраївський цукровий завод", державного реєстратора Євка В.В. про визнання недійсним договору про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) та скасування запису про державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), справу №357/398/20 об`єднано зі справою № 357/369/20. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.02.2020 року відкрито провадження у справі № 357/422/20 за позовом Товариства до [PERSON] , ТДВ "Шамраївський цукровий завод", державного реєстратора Євка В.В. про визнання недійсним договору про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) та скасування запису про державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), справу №357/422/20 об`єднано зі справою № 357/369/20. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.02.2020 року відкрито провадження у справі № 357/381/20 за позовом Товариства до [PERSON] , ТДВ "Шамраївський цукровий завод", державного реєстратора Євка В.В. про визнання недійсним договору про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) та скасування запису про державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), справу №357/381/20 об`єднано зі справою № 357/369/20. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.02.2020 року відкрито провадження у справі № 357/391/20 за позовом Товариства до [PERSON] , ТДВ "Шамраївський цукровий завод", державного реєстратора Євка В.В. про визнання недійсним договору про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) та скасування запису про державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), справу №357/391/20 об`єднано зі справою № 357/369/20. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.03.2020 року відкрито провадження у справі № 357/14277/19 за позовом Товариства до [PERSON] , ТДВ "Шамраївський цукровий завод", державного реєстратора Євка В.В. про визнання недійсним договору про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) та скасування запису про державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), справу № 357/142777/19 об`єднано зі справою № 357/369/20. 04.03.2020 року представник Позивача, адвокат Тетеря С.І. звернулася до суду із заявою про зміну предмета позову, мотивуючи тим, що 16.01.2020 року, тобто після подання Товариством позовних заяв у справі № 357/369/20, набрав чинності Закон України № 340-ІХ від 05.12.2019 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", яким було внесено зміни, зокрема, до ст. 26 Закону України від 01.07.2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі Закон № 1952-IV). Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону № 1952-IV в редакції від 16.01.2020 року відомості про права, обтяження речових прав, внесені до ДРРПНМ, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку передбаченому підпунктом "а" п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підп. "а" п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відтак, у зв`язку з внесенням до Закону № 1952-IV змін, якими було виключено можливість скасування записів ДРРПНМ про державну реєстрацію речових прав нерухоме майно, ТОВ Агрофірма "Матюші" вважало за необхідне змінити предмет позову у цій справі, а саме змінити свої позовні вимоги у частині вимог про скасування записів про інше речове право - право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) на інші вимоги про скасування державної реєстрації права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) з одночасним припиненням такого права, що згідно з чинною редакцією ст. 26 Закону № 1952-IV буде належним способом захисту порушених прав Позивача. 26.03.2020 року представником Товариства було подано доповнення до заяви про зміну предмета позову у справі № 357/369/20. Вказана заява була прийнята судом до розгляду. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.06.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судових засіданнях 09.06.2020 року, 30.07.2020 року, 08.12.2020 року представники ТОВ Агрофірма "Матюші" адвокати Цой Д.С. та [PERSON] підтримали позовні вимоги, надали пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, письмових поясненнях, заявах по суті справи. Зокрема, пояснили, що договори оренди землі, укладені Товариством з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , є дійсними, жодною зі сторін недійсними визнані не були та ніким не оспорювалися у судовому порядку, а, відтак, дійсним є і право оренди Товариства на земельні ділянки цих відповідачів. При цьому, укладення ними оспорюваних договорів з Відповідачем-8 та проведення державної реєстрації права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) щодо земельних ділянок [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за ТДВ "Шамраївський цукровий завод" було проведено із порушенням положень ч. 6 ст. 93, п. "б" ч. 1 ст. 95 Земельного кодексу України (далі ЗК України), ч. 2 ст. 24, ч. 2 ст. 25, ст. 31 Закону України від 06.10.1998 року № 161-XIV "Про оренду землі" (далі Закон № 161-XIV) та умов договорів оренди землі, укладених з ТОВ Агрофірма "Матюші", адже перешкоджає останньому користуватися цими земельними ділянками і тим самим позбавляє його права користуватися ними та самостійно господарювати на них за відсутності підстав для припинення або розірвання укладених Товариством договорів оренди землі. Окрім цього, державний реєстратор Євко В.В. здійснив державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) щодо вказаних земельних ділянок за ТДВ "Шамраївський цукровий завод" із грубим порушенням норм законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а саме абзацу першого п. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 10, ч. 4 ст. 18, п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV. Відповідачі та їхні представники проти задоволення позовних вимог Товариства заперечували, посилалися на те, що у зв`язку зі скасуванням/припиненням державної реєстрації права оренди Товариства на спірні земельні ділянки, у ТОВ Агрофірма "Матюші" відсутнє право оренди на них, оскільки таке виникає виключно з моменту його державної реєстрації, а, відтак, передача спірних земельних ділянок у користування ТДВ "Шамраївський цукровий завод" не порушує права та інтереси Позивача. У своїх поясненнях стверджують, що договір оренди землі та договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) є різними правочинами та їх одночасне укладення між тими ж самими сторонами та щодо однієї тієї ж земельної ділянки не суперечить чинному законодавству. Окрім цього, положення чинного законодавства не передбачають такої підстави для відмови у державній реєстрації права користування земельною ділянкою як наявність вже зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, а тому при проведенні реєстрації державний реєстратор [PERSON] діяв відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, представник державного реєстратора Євка В.В. наголошувала, що державний реєстратор є неналежним відповідачем. У судове засідання, що мало місце 08.12.2020 року, з`явилися представник Позивача, адвокат Цой Д.С. та представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - адвокат Овчаренко Д.К., інші відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника Позивача та представника Відповідачів, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положення ч.2 ст.152 ЗК України гарантують, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Норми ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ч.3 ст.152 ЗК України визначають такий спосіб захисту порушеного права як визнання недійсним правочину (угоди). У ч.3 ст.215 ЦК України передбачено, що у разі, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). З цієї норми слідує, що правом звернення до суду з вимогами про недійсність правочину має одна із сторін правочину або інша заінтересована особа. Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" заінтересованою є особа, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Верховний Суд України у постанові від 25.05.2016 року у справі № 6-605цс16 роз`яснив, що власний інтерес заінтересованої особи у такому випадку полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. Оспорювані договори підлягають визнанню недійсними з огляду на таке. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. У статті 1 Закону України № 161-XIV визначено, що оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.6 Закону № 161-XIV орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно зі ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. З норм ч.4 ст.124 ЗК України вбачається, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Отже, підставою набуття права оренди земельної ділянки є укладений між власником земельної ділянки (орендодавцем) і орендарем договір оренди землі. Товариство, звертаючись до суду із позовною заявою, в обґрунтування своїх вимог надало копії договорів оренди землі, укладених між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та ТОВ Агрофірма "Матюші" щодо спірних земельних ділянок. Окрім цього, оригінали вказаних договорів оренди землі були оглянуті судом у судовому засіданні 08.12.2020 року. Жоден з відповідачів не надав докази того, що упродовж дії цих договорів вони оспорювалися, були визнані недійсними чи були розірвані, строк оренди за ними не закінчився, а тому відповідно до положень ст. 629 ЦК України вони підлягають обов`язковому виконанню сторонами. Більше того, дійсність договорів оренди землі, укладених між ТОВ Агрофірма "Матюші" і власниками спірних земельних ділянок, було підтверджено судами при розгляді судових справ № 357/10986/18, № 357/11003/18, № 357/7896/18, № 357/7791/18, копії судових рішень в яких були надані суду Позивачем, а, відтак, ці обставини не підлягають доказуванню у межах цієї справи з огляду на положення ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Окрім цього, як встановив суд вище, у ДРРПНМ нині відновлено записи про державну реєстрацію права оренди ТОВ Агрофірма Матюші на Земельну ділянку-4 та Земельну ділянку-7, які відповідно до абзацу другого п. 51 Порядку ведення ДРРПНМ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1141, діють з моменту їх первинного внесення до ДРРПНМ. Відтак, Позивач належними та допустимими доказами довів факт наявності у нього права оренди на спірні земельні ділянки на момент укладення оспорюваних договорів та проведення на їх підставі оскаржуваної державної реєстрації права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису). При цьому, суд не приймає до уваги твердження Відповідачів про те, що із скасуванням Міністерством юстиції України рішень державних реєстраторів про реєстрацію права оренди Товариства на Земельну ділянку-1, Земельну ділянку-2, Земельну ділянку-3, Земельну ділянку-5, Земельну ділянку-6, ТОВ Агрофірма "Матюші" не має жодних прав щодо цих земельних ділянок, з огляду на викладене нижче. У ст.13 Закону № 161-XIV у редакції, що діє з 01.01.2013 року, визначено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Отже, як вбачається з визначення, наведеного у ст. 13 Закону № 161-XIV, договір оренди землі належить до консенсуальних договорів, які вважаються укладеними з моменту досягнення сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору, адже за цим договором орендодавець зобов`язаний передати, а не передає земельну ділянку у володіння і користування. Вказане підтверджується висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 03.04.2020 року у справі № 912/3294/18, від 02.10.2020 року у справі № 912/3295/18. Згідно з вимогами ст. 14 Закону № 161-XIV договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до положень ст.ст.18, 20 Закону № 161-XIV в редакції, що діяла до 01.01.2013 року, укладений договір оренди землі підлягав обов`язковій державній реєстрації, з моменту якої він набував чинності згідно з приписами ч. 3 ст. 640 ЦК України у редакції, що діяла до 01.01.2013 року, проте з 01.01.2013 року набрав чинності Закон України "Про Державний земельний кадастр", згідно з підп. "е" підп. 2 п. 5 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" якого ст. 126 ЗК України викладено у новій редакції та передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону № 1952-IV. Цей Закон передбачає, зокрема, державну реєстрацію права оренди на земельні ділянки, а не державну реєстрацію договору оренди землі. Відповідно до ст.2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до ДРРПНМ. У постанові від 23.06.2020 року у справі № 696/1693/15-ц Велика Палата Верховного Суду відзначила, що з 01.01.2013 року також набрали чинності зміни, внесені Законом України від 11.02.2010 року № 1878-VI "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", якими з тексту ст. 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключено посилання щодо державної реєстрації правочинів, а із Закону № 161-XIV були виключені ст. ст. 18, 20 про обов`язковість державної реєстрації договорів оренди землі. Таким чином, з урахуванням викладених норм поняття "державна реєстрація договору оренди землі" та "державна реєстрація права оренди на земельну ділянку" не слід ототожнювати, оскільки це різні правові інститути, які діяли у різні часові проміжки та мають різні правові наслідки, про що також наголосила Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 696/1693/15-ц. Поняття "державна реєстрація договору оренди землі" застосовується до правовідносин щодо оренди землі, які виникли до 01.01.2013 року, а поняття "державна реєстрація права оренди на земельну ділянку" застосовується до правовідносин щодо оренди землі, які виникли після 01.01.2013 року. Чинна редакція Закону № 161-XIV, яка діяла також на момент укладення Позивачем з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] договорів оренди землі, не передбачає державної реєстрації договору оренди землі. При цьому, Закон № 161-XIV у редакції, що діє з 01.01.2013 року також не передбачає, що договір оренди землі набирає чинності після державної реєстрації права оренди за цим договором у ДРРПНМ. Тому для визначення початку перебігу та закінчення строку дії договору оренди землі, укладеного після 01.01.2013 року, мають застосовуватися загальні норми ЦК України, які стосуються договорів, для яких законом встановлена письмова форма.\~ Момент укладення договору визначено у ст. ст. 638, 640 ЦК України, згідно з якими договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У ч.2 ст.207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно, договір, для якого законом встановлена письмова форма, є укладеним з моменту його підписання сторонами. З огляду на вищенаведені норми ЦК України та Закону № 161-XIV, договори оренди землі, укладені після 01.01.2013 року, починають свій перебіг з моменту їх укладення, тобто підписання сторонами, а не державної реєстрації права оренди, якщо тільки сторони у самому договорі не домовились про інше. Отже, для визначення початку перебігу та закінчення строку дії договору оренди землі, укладеного після 01.01.2013 року, має значення момент його підписання, а не момент державної реєстрації права оренди, як стверджують Відповідачі. Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду щодо застосування норм ст. ст. 638, 640 ЦК України, ст. 125 ЗК України, ст. ст. 14, 17 Закону № 161-XIV, ст. ст. 2, 3 Закону № 1952-IV у правовідносинах щодо оренди землі, які виникли після 01.01.2013 року, висловленими під час розгляду справ № 912/3294/18, № 912/3295/18, № 291/421/17, № 291/422/17, № 291/426/17, № 704/1551/16-ц, у межах яких, зокрема, досліджувався момент укладення та набрання чинності договорів оренди землі, укладених після 01.01.2013 року. Ці висновки підлягають врахуванню під час розгляду цієї справи відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Більше того, для уникнення суперечностей щодо визначення моменту набрання чинності договорами оренди землі, укладеними після 01.01.2013 року, тобто після впровадження інституту державної реєстрації права оренди земельної ділянки, законодавець вніс зміни до ч.1 ст.19 Закону № 161-XIV, згідно з якими дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення, а, отже, договір оренди землі вважається таким, що набрав чинності з моменту його укладення, тобто підписання сторонами. Таким чином, враховуючи норми ст.ст.207, 638, 640 ЦК України та ст. 14 Закону № 161-XIV, договори оренди землі між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та ТОВ Агрофірма "Матюші" є укладеними з моменту їх підписання сторонами, а, відтак, діяли на момент укладення оспорюваних договорів і проведення державної реєстрації права емфітевзису на спірні земельні ділянки за ТДВ "Шамраївський цукровий завод". У постановах від 19.12.2018 року у справі № 291/422/17, від 02.10.2019 року у справі № 291/426/17, від 11.12.2019 року у справі № 291/421/17 Верховний Суд наголосив, що відсутність державної реєстрації права оренди на земельну ділянку сама по собі не свідчить про те, що договір оренди землі не укладено, як і про те, що орендар за таким договором не має права оспорити договір, укладений орендодавцем з іншим орендарем, а, навпаки, орендар має таке право з огляду на дійсність договору оренди землі, укладеного ним раніше з власником земельної ділянки.\~ Враховуючи те, що, як вже зазначалося вище, договір оренди землі, укладений після 01.01.2013 року, набирає чинності з моменту його підписання сторонами, з цього моменту у сторін договору виникають відповідні права та обов`язки за цим договором. Зокрема, як слідує з норм ст. ст. 1, 24 Закону № 161-XIV, в орендаря виникає право отримати від орендодавця в користування земельну ділянку, якому, відповідно, кореспондує обов`язок орендодавця передати орендарю в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди, а також не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Таким чином, у проміжку між укладенням договору оренди землі і державною реєстрацією права оренди договір оренди землі діє для його сторін, і до державної реєстрації права оренди в орендаря є право захищати своє право на отримання земельної ділянки у користування, що виникло у нього в силу дії договору, у разі порушення орендодавцем своїх договірних зобов`язань щодо передачі земельної ділянки у користування орендарю. Отже, з огляду на те, що договори оренди землі, укладені ТОВ Агрофірма "Матюші", діяли на момент передачі спірних земельних ділянок у користування ТДВ "Шамраївський цукровий завод" на підставі оспорюваних договорів, відповідно до приписів ч. 2 ст. 24 Закону № 161-XIV та положень самих договорів Відповідач-1, Відповідач-2, Відповідач-3, Відповідач-5, Відповідач-6 були зобов`язані передати належні їм земельні ділянки в користування Позивачу і не вчиняти дій, які б перешкоджали йому користуватися ними. З огляду на це, подальша передача ними спірних земельних ділянок в користування Відповідачу-8 за оспорюваними договорами, укладеними пізніше, ніж договори оренди землі з Позивачем, становить порушення з боку цих відповідачів норм ч. 2 ст. 24 Закону № 161-XIV, укладених ними договорів оренди землі з ТОВ Агрофірма "Матюші" і, відповідно, порушення прав та законного інтересу на отримання спірних земельних ділянок в користування. Враховуючи дійсність договорів оренди землі, укладених ТОВ Агрофірма "Матюші" з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , суд доходить до висновку, що оспорювані договори підлягають визнанню недійсними відповідно до норм ч. 1 ст. 203, ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України як такі, що укладені з порушенням нижченаведених норм ЦК України, Закону № 161-XIV, ЗК України.\~\~ Згідно з приписами п. "б" ч.1 ст.95 ЗК України, ч.2 ст.25 Закону № 161-XIV орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі. Цьому праву кореспондує обов`язок орендодавця не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою, встановлений у ч. 2 ст. 24 Закону № 161-XIV. З системного аналізу цих норм, а також норм абзацу першого ч.1 ст.792 ЦК України, ст. ст. 1, 13 Закону № 161-XIV слідує, що за своєю правовою природою оренда землі передбачає передачу земельної ділянки у строкове платне володіння і користування одній особі орендарю. Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.395, ст.407 ЦК України, ст.102-1 ЗК України право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) є речовим правом на чуже майно, яке надає землекористувачу право користуватися чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Таким чином, і право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), і право оренди землі є речовими правами, які за своєю правовою природою не можуть одночасно встановлюватись щодо однієї земельної ділянки. Відповідно до ч.6 ст.93 ЗК України орендована земельна ділянка або її частина може передаватися у володіння та користування іншій особі лише орендарем, лише за згодою орендодавця і лише на праві суборенди (крім випадків, визначених законом). Відтак, чинне законодавство України не передбачає право власника земельної ділянки, яка вже передана в оренду, передавати її у користування іншій особі, ніж орендар, у тому числі на праві емфітевзису, що підтверджується висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23.05.2018 року у справі № 379/672/16-ц, від 23.07.2018 року у справі № 390/1736/16-ц, від 22.07.2020 року у справі № 693/699/18. Як наслідок недійсності оспорюваних договорів, Позивач просить суд також скасувати державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) щодо спірних земельних ділянок за ТДВ "Шамраївський цукровий завод". Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. З норм ст.26 Закону № 1952-IV вбачається, що скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, є підставою для скасування відповідної державної реєстрації прав. Отже, у разі визнання недійсним договору про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) за рішенням суду в правокористувача за таким договором не виникає таке право, а державна реєстрація цього права, здійснена в ДРРПНМ на підставі такого договору, підлягає скасуванню. У зв`язку з тим, що оспорювані договори є недійсними, з огляду на приписи ч. 1 ст. 216 ЦК України у ТДВ "Шамраївський цукровий завод" не виникло право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) щодо спірних земельних ділянок за цими договорами, а, отже, одночасно з визнанням цих договорів недійсними підлягає скасуванню й державна реєстрація права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) щодо спірних земельних ділянок за Відповідачем-8. Крім того, державна реєстрація права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) щодо спірних земельних ділянок за ТДВ "Шамраївський цукровий завод" підлягає скасуванню також з підстав порушення державним реєстратором Євком В.В. норм законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно під час проведення державної реєстрації. Відповідно до вимог абзацу першого п. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. Закону № 1952-IV під час державної реєстрації прав державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Згідно з абзацом першим ч. 1 ст. 22 Закону № 1952-IV документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, а в абзаці третьому цієї ж норми визначено, що не розглядаються документи, оформлені з порушенням вимог законодавства. У ч.4 ст.18 Закону № 1952-IV передбачено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Відповідно до п.п. 3 та 5 ч.1 ст.24 Закону № 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Як вбачається з відомостей ДРРПНМ, записи про державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) щодо спірних земельних ділянок за ТДВ "Шамраївський цукровий завод" було внесено державним реєстратором Євком В.В. на підставі оспорюваних договорів. Водночас, як вбачається з інформаційних довідок з ДРРПНМ щодо спірних земельних ділянок, які були надані суду Позивачем, на дату укладення оспорюваних договорів та на дату державної реєстрації права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) щодо спірних земельних ділянок було зареєстровано право оренди за тим же ТДВ "Шамраївський цукровий завод" на підставі договорів оренди землі, укладених між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і Відповідачем-8. Крім того, у ДРРПНМ було відновлено запис про право оренди ТОВ Агрофірма "Матюші" на Земельну ділянку-4, внесений до ДРРПНМ ще 31.01.2015 року, та запис про право оренди Товариства на Земельну ділянку-7, внесений до ДРРПНМ ще 29.12.2015 року, у зв`язку з чим наявність у ДРРПНМ записів про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) щодо Земельної ділянки-4 та Земельної ділянки-7 у ТДВ "Шамраївський цукровий завод" створює суперечність також із цим записами. Зважаючи на те, що, як відзначалося вище, право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), і право оренди землі є речовими правами, які за своєю правовою природою не можуть одночасно встановлюватись щодо однієї земельної ділянки, у випадку проведення державної реєстрації права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) за наявності вже зареєстрованого права оренди на цю ж земельну ділянку між цими правами виникає суперечність, а сам договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) у такому випадку суперечить законодавству, що відповідно до п. п.3, 5 ч.1 ст.24 Закону № 1952-IV є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації. Таким чином, під час проведення державної реєстрації права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) щодо спірних земельних ділянок за ТДВ "Шамраївський цукровий завод" державний реєстратор [PERSON] у порушення норм абзацу першого п. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 10, ч. 4 ст. 18 Закону № 1952-IV залишив поза увагою той факт, що заявлене Відповідачем-8 для державної реєстрації право користування спірними земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) суперечить вже зареєстрованому речовому праву щодо цих же земельних ділянок, а саме праву оренди, та, відповідно, не встановив, що подані для державної реєстрації оспорювані договори укладені з порушенням норм земельного законодавства України, тобто не відповідають вимогам, встановленим в абзаці першому ч. 1 ст. 22 Закону № 1952-IV, що згідно з п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV є підставою для відмови у державній реєстрації прав, і тим самим допустив порушення норм абзацу першого п. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 10, ч. 4 ст. 18, п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV, у зв`язку з чим проведена державним реєстратором Євко В.В. державна реєстрація права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) щодо спірних земельних ділянок за ТДВ "Шамраївський цукровий завод" підлягає скасуванню. При цьому, суд не приймає доводи представника державного реєстратора Євка В.В. про те, що останній є неналежним відповідачем у цій справі з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.37 Закону №1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.06.2018 року у справі № 361/4307/16-ц зазначено, що державний реєстратор не може вважатися таким, що порушує права третіх осіб, якщо правомірно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і вносить запис про таку реєстрацію на підставі чинного та не скасованого рішення відповідного суб`єкта, який здійснює публічно-владні управлінські функції. Тобто, у випадку, якщо державний реєстратор не дотримується імперативних приписів Закону № 1952-IV та/або Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 року, особа, права якої порушено внаслідок таких неправомірних дій державного реєстратора, має право на їх оскарження шляхом звернення до суду із позовними вимогами, в тому числі, до державного реєстратора. Відтак, з огляду на те, що ТОВ Агрофірма "Матюші" заявляє вимогу не лише про визнання недійсними оспорюваних договорів, а й оскаржує проведення державним реєстратором Євком В.В. державної реєстрації права користування Земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) за ТДВ "Шамраївський цукровий завод" як таку, що була проведена ним з порушенням норм законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, державний реєстратор Євко В.В. є належним відповідачем у цій справі. Крім того, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, відповідно до приписів ч.1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з Відповідачів на користь ТОВ Агрофірма "Матюші" судовий збір у загальному розмірі 32 058,50 грн. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п. 58 рішення ЄСПЛ у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 року). З огляду на це, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved