Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Направленим позовом прокурор, якій діє в інтересах Житомирської обласної ради, як власника комунального підприємства "Житомироблагроліс" та дочірнього підприємства останнього "Червоноармійського лісгоспу АПК" та просив суд ухвалити рішення про: визнання недійсними розпоряджень голови Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок з метою передачі їх у власність для садівництва на території Зарічанської сільської ради Житомирського району Житомирської області (розпорядження № 1164 від 16 грудня 2010 року) та про затвердження згадуваного проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок (розпорядження № 1202 від 28 лютого 2011 року). Крім цього, прокурор просив визнати недійсним розпорядження № 136 від 28 грудня 2010 року про внесення змін в розпорядження № 1202; визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам згадуваним у оспорюваних розпорядженнях; витребування земельних ділянок у громадян; та зобов'язання громадян повернути земельні ділянки позивачеві. В обґрунтування позову було зазначено наступне. Земельні ділянки надані громадянам відповідачам у даній справі, перебувають у постійному користуванні Чевроноармійського лісгоспу і є землями лісового фонду. Такий масив землі не вилучався у згадуваного підприємства, не змінювалось його цільове призначення, а отже видача землі розпорядженнями голови РДА є протиправним. Тому, прокурор просив визнати розпорядження про надання дозволу на розробку проекту та про затвердження такого проекту землеустрою протиправним та скасувати акти про право власності на земельні ділянки громадянам, переліченим у додатку до розпорядження голови РДА. Стосовно двох громадян [PERSON] та [PERSON], прокурор просив, крім цього зобовязати їх повернути землі, адже таким громадянам земельні ділянки не передавались оспорюваним розпорядженням голови РДА, а права власності на такі ділянки були набути за відплатними правочинами. В судовому засіданні прокурор направлений позов не змінював, підтримав та просив суд задовольнити. На підтвердження обґрунтованості вимог, прокурор надав суду докази наявні у справі. Інших доказів суду не надавалось, ані в строки визначені процесуальним законом ані після закінчення з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами. Відповідачі фізичні особи [PERSON], його представник та представник відповідача [PERSON] [PERSON], просили суд відмовити у задоволенні позову за відсутності правових підстав. Зокрема, представник відповідача [PERSON] просив суд застосувати до вимог строк позовної давності. Інші учасники розгляду, будучи належним чином та завчасно повідомленими про дату час та місце слухання справи не з'явились в судове засідання по розгляду даної справи та своєї позиції не висловлювали. Заслухав пояснення учасників судового розгляду, дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. Розпорядженням голови Житомирської районної державної адміністрації № 1164 від 16 грудня 2010 року (т.1 а.с.26-28) відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], серед іншого, надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею по 0,12 га за межами населеного пункту, з метою передачі їх у власність для ведення садівництва на території Зарічанської сільської ради Житомирського району Житомирської області. Розпорядженням голови Житомирської РДА № 1202 від 28 грудня 2010 року (т.1 а.с.29): 1. затверджено проект із землеустрою щодо відведення вищевказаним особам земельних ділянок у власність для ведення садівництва на території зазначеної сільської ради; 2. передано вищевказаним громадянам у власність земельні ділянки; 3. рекомендовано управлінню Держкомзему у Житомирському районі внести зміни в земельно-облікові документи та планово-картографічні матеріали. Іншим розпорядженням голови Житомирської РДА за № 136 від 28 лютого 2011 року внесено зміни в додаток до розпорядження № 1202 від 28.12.2010 року в частині написання площ земельних ділянок, де зазначалось, що названим вище громадянам надаються у власність земельні ділянки площею по 0,1000 га кожному (т.1 а.с.33-34). Розпорядженням голови Житомирської РДА № 455 від 15 грудня 2011 року припинено право постійного користування певними земельними ділянками лісогосподарського призначення ДП "Житомирський лісгосп АПК" загальною площею 6\~663,4 га та доручено зазначеному підприємству розробити технічну документацію із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельними ділянками. 18 квітня 2016 року на імя вищевказаних відповідачів були видані державні акти на право власності на земельні ділянки (т.1 а.с.154-217). Зі змісту позову також убачається, що відповідач [PERSON] та [PERSON] згідно договорів купівлі-продажу від 27 та 28 жовтня 2011 року відчужили отримані ними земельні ділянки площею по 0,1000 кожна на користь [PERSON], який в подальшому отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2000 га. В такий самий спосіб отримав дві земельні ділянки площею по 0,1000 га кожна [PERSON], придбавши таку нерухомість у [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 9 червня 2011 року. За інформацією Управління Держземагентсва у Житомирському районі від 9 червня 2015 року, відповідно до державної статистичної звітності по формі № 6-зем за ДП "Житомирський лісгосп АПК" на території Зарічанської сільської ради Житомирського району Житомирської області обліковувалися земельні ділянки: станом на 1.01.2010 року 26,15 га; станом на 1.01.2011 року 26,15 га; станом на 1.01.2012 року 20,037 га (т.1 а.с.36, т.4 а.с.15). Згідно іншої інформації Управління, датованої 15 червня 2015 року (т.4 а.с.16), підставами щодо внесення змін до державної статистичної звітності по формі № 6-зем стосовно площ ДП "Житомирський лісгосп АПК" на території Зарічанської сільської ради Житомирського району Житомирської області станом на 1 січня 2012 року були розпорядження голови Житомирської РДА № № 1202, 136 від 28 грудня 2010 року та 28 грудня 2011 року відповідно. Також, в ході розгляду справи судом були дослідженні: копія з плану лісонасаджень Денишівського лісництва ДП "Житомирського лісгоспу АПК" Житомирської області за лісовпорядкуванням 2002 року (т.1 а.с.38-39, т.4 а.с.72-74); копія плану лісонасаджень ДП "Червоноармійський лісгосп АПК" Житомирського лісництва за лісовпорядкуванням 2012 року (т.1 а.с.40-44); копія з проекту організації та розвитку лісового господарства ДП "Червоноармійський лісгосп АПК" Житомирської області Житомирського лісництва за 2013 рік (т.1 а.с.45-46, т.4 а.с.75-76); копія з проекту організації та розвитку лісового господарства ДП "Житомирського лісгоспу АПК" Житомирської області за 2004 рік (т.1 а.с.48-53); копія викопіювання з плану землекористування с. Зарічани Житомирського району Житомирської області (т. 1 а.с.35, т. 4 а.с.14). Правовідносини, що склались між сторонами у даній справі, врегульовані наступними положеннями норм матеріального закону. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам'яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом (ст. 346 ЦК України). Згідно ст. 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Процесуальним Законом декларується наступне. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 Кодексу). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.ч. 1-2 ст. 58 Кодексу). Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 Кодексу). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у даній справі з огляду на наступне. Позивачем не доведено факт видачі земельних ділянок 57-ми громадянам за рахунок земель лісового фонду, що підвідомчі дочірньому підприємству "Червоноармійський лісгосп АПК" Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про це. Ухвала про призначення судової земельно-технічної експертизи з даного приводу, питання про призначення якої було ініційовано позивачем, судом була скасована на підставі речення 3 ч. 2 ст. 86 ЦПК України, адже на неодноразові звернення як судового експерта так і суду експертиза оплачена не була. Копії з проектів організації та розвитку лісового господарства ДП "Червоноармійський лісгосп АПК" Житомирської області Житомирського лісництва та ДП "Житомирського лісгоспу АПК" Житомирської області не приймаються судом до уваги, як матеріали, що підтверджують ідентичність земель лісового фонду та наданих у власність громадянам, адже інформації наявної у таких документах, на переконання суду, не достатньо для цього. Доповнення до таких висновків суду слугує і інформація Житомирського обласного комунального агролісмогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради та ДП "Червоноармійський лісгосп АПК" (т.4 а.с.47, 63, 66) про невходження спірних земельних ділянок до обсягу ввірених земель із лісонасадженнями. Судом не береться до уваги наявна у матеріалах справи копія листа Управління Держгеокадастру у Житомирському районі від 26 січня 2016 року (т.4 а.с.70), у якому йдеться, зокрема про те, що землі, що були передані у власність 57 громадянам перебували в категорії земель лісогосподарського призначення, у звязку з неможливостю ідентифікації таких земельних ділянок, як лісового масиву з наданої інформації і ідентичності земель виданих громадянам із землями лісового фонду. Водночас, враховуючи, що позов є безпідставним заява відповідача [PERSON] (т.4 а.с.78) про застосування строків позовної давності не може бути задоволена судом, адже сплив строків позовної давності застосовується до позову в разі визнання судом позову обґрунтованим. Крім цього, оскільки суд відмовляє у задоволенні даного позову, судові витрати за розгляд даної справи відноситься за рахунок держави. Враховуючи, що позов не підлягає до задоволення, заходи забезпечення позову, застосовані судом ухвалою суду від 10 липня 2015 року, підлягають до скасування. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed