Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] року помер її двоюрідний дядько [PERSON], який постійно мешкав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Після його смерті залишилась спадщина, яка складається з будинку [ADDRESS], що належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 19.06.2002 року, зареєстровано в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 03 липня 2002 року, р-р № 32951. Після смерті двоюрідного дядька [PERSON] позивач звернулась до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Фрунзенського району м. Харкова з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] є двоюрідним дядьком позивача, його мати [PERSON] є сестрою бабусі позивача - [PERSON], матері батька позивача. Спадщину після смерті її двоюрідного дядьки вона прийняла, але отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування неможливо, оскільки не збереглися всі необхідні документи, які б підтверджували родинні стосунки між нею та її двоюрідним дядьком. Дошлюбне прізвище позивача "[PERSON]". Батьки позивача [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб 17 березня 1937 року. У батька позивача була сестра [PERSON], яка померла [INFO] року. Той факт, що [PERSON] є родичкою позивача підтверджує також зроблений нею під час життя заповіт на ім'я позивача. Після смерті [PERSON] та її сина [PERSON] позивач займалась їх похованням. Свідоцтва про народження її батька [PERSON] не збереглось, але згідно архівної довідки Державного архіву Харківської області Харківської обласної державної адміністрації від 22 червня 2015 року за № 01-29/3- 1298 в архівному фонді Харківської духовної консисторії у метричній книзі Іоанно-Предтеченської церкви села Лютівка Богодухівського повіту є метричний запис номер 70 про народження її батька [INFO] року та хрещення 05 грудня 1912 року [PERSON], батько якого селянин села Лютівка [PERSON] та мати [PERSON]. У бабусі позивача, матері її батька, [PERSON] була сестра [PERSON], її свідоцтво про народження не збереглось, але згідно архівної довідки Державного архіву Харківської області Харківської обласної державної адміністрації від 07 квітня 2015 року за № 01-29/3-138- 150 в архівному фонді Харківської духовної консисторії у метричній книзі Іоанно-Предтеченської церкви села Лютівка Богодухівського повіту Харківської губернії, де мешкали її родичі, є запис про її народження [INFO] року та хрещення 30 березня 1897 року, де зазначено батько - селянин села Лютівка [PERSON], мати - [PERSON]. Листами Державного архіву Харківської області Харківської обласної державної адміністрації від 29 квітня 2015 року за № 01-29/3-916-921 та від 24 вересня 2015 року запис про народження [PERSON] не зберігся, метрична книга за 1895 рік не надходила на зберігання до Державного архіву Харківської області. Згідно листа Управління Харківської Єпархії Української Православної Церкви від 25 серпня 2015 року за № 583 в практиці Православної Церкви не існує звичаїв надання людині при хрещенні імені «[PERSON]» - це на їх погляд простонародна інтерпретація церковного імені «[PERSON]», яке вживається в офіційних церковних документах. Саме тому, ім'я бабусі позивача зазначено по різному в свідоцтві про народження тітки позивача та в архівній довідці про народження батька позивача. У [PERSON], двоюрідної бабки позивача, був син [PERSON], двоюрідний дядько позивача. Батьки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 18 лютого 1949 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]», про що свідчить свідоцтво про одруження [NUMBER] від 18 лютого 1949 року. В свідоцтві про народження [PERSON] зазначені її батьки, її батько [PERSON] та мати [PERSON]. В свідоцтві про народження [PERSON] вказані батько [PERSON] та мати [PERSON]. [PERSON] багато писала листів [PERSON], зазначаючи його як родича, при цьому вказувала родину позивача, що вказує на їх родинні стосунки. Крім того, в листі рідної тітки позивача [PERSON] до [PERSON] згадується мати позивача [PERSON], позивач, як її дочка, її чоловік [PERSON], родина її брата [PERSON], з зазначенням на той час їх телефону (30-68-19). Належність цього номеру телефону саме позивачу підтверджується квитанціями за цім номером та договорами. Під час життя [PERSON] оформлював доручення повністю розпоряджатися своїм майном на [PERSON], що також підтверджує їх родинні відносини. Після смерті [PERSON] спадкоємцем є лише позивач. Заповіт [PERSON] не складав, у шлюбі не перебував, дітей у нього не було. Позивач, [PERSON] та двоюрідний дядько позивача [PERSON] постійно спілкувались підтримуючи родинні відносини, а після смерті [PERSON] позивач займалась його похованням. В зв'язку з тим, що архівні копії свідоцтв про народження родичів позивача не збереглися в повному обсязі, вона не має можливості надати до нотаріальної контори документи на підтвердження родинних стосунків, просила встановити факт родинних відносин та визнати за нею право власності на будинок в порядку спадкування. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], який діяв на підставі довіреності, вимоги позову підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] до судового засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заперечення, згідно яким зазначив, що визнавати право власності на вказане нерухоме майно позивач не має правових підстав. Право власності на домоволодіння по [ADDRESS] належало [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.06.2002 року. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається з житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться по [ADDRESS] та складається з жилого будинку літ. А-1, жилою площею 23,3 кв. м., та надвірні будівлі: сарай літ. Б, льох літ. В, вбиральня літ. Г, огорожа № 1, 3 дворовий водопровід № 2, зливна яма № 4. Однак, позивач у своєму позові ставить вимоги про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS], загальною площею 51,4 кв. м., житловою площею 30,6 кв. м., тоді, як зазначено вище, померлому належало право власності на житловий будинок загальна площа якої є декілька меншою, ніж на ту, що позивач просить визнати право власності. Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. В зв*язку з зазначеним, просили у задоволенні позову відмовити. (а.с.127,128) Під час судового засідання по справі були допитані свідки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] є родичем його дружини - позивача по справі. [PERSON] часто приїздив до них у гості, привозив фрукти, у себе не любив приймати гостей. У ним були добрі відносини, [PERSON] особисто під час спілкування говорив, що він та позивач є родичами. [PERSON] є племінницею [PERSON], яка у свою чергу була двоюрідною сестрою [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач та [PERSON] є родичами. Свідок мешкає по сусідству з будинком [PERSON] по [ADDRESS] з 1968 року. [PERSON] мешкав з батьками, після смерті батьків залишився один, дружини та дітей у [PERSON] не було. Позивач після смерті [PERSON] займалась його похованням. Позивача свідок знає приблизно 15 років. [PERSON] часто їздив до позивача в гості. Свідок вважала, що вони є один одному братом та сестрою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона була сусідкою [PERSON]. Бабуся свідка допомагала доглядати сина [PERSON] - [PERSON]. Потім свідок познайомилась з позивачкою [PERSON] До [PERSON] приходив двоюрідний брат [PERSON]. [PERSON] розповідала свідку про те, що вона вдячна батьку [PERSON], який врятував її в період голодування під час війни. Свідку відомо про родиний зв»язок між [PERSON] та позивачкою. Суд, вислухавши сторону позивача по справі, з"ясувавши позицію відповідача, вислухавши, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи при цьому з наступного: Згідно із ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд встановлює факти, що мають юридичне значення, в тому числі факт родинних відносин між фізичними особами. У судовому засіданні встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.06.2002 року за реєстраційним № 4-605, виданого 12-ою Харківською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в КП «ХМБТІ» 03.07.2002 року, житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться у м. Харкові, вул. Трубна, 60, належить на праві приватної власності [PERSON]. (а.с.10) Відповідно до свідоцтва про смерть І-ВЛ № 450533, виданого 09.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції [PERSON], помер 08.07.2014 року.(а.с.7) Похованням [PERSON] займалась позивач по справі, що підтверджується дозволом на видачу трупа [PERSON] для поховання позивачу та свідоцтвом про поховання (а.с.12, 15) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок, який знаходиться у м. Харкові, вул. Трубна, 60, та належав йому на праві приватної власності. Згідно листа Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 24.02.2016 р. за № 531/02-14 та копії спадкової справи, вбачається, що після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, який мешкав за адресою: [ADDRESS], заведено спадкову справу № 892/2014, яка містить заяву від 20.11.2014 р. [PERSON], що мешкає за адресою [ADDRESS], про прийняття спадщини. Інші заяви про прийняття або про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили. Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався нотаріальною конторою. Вказане підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 20.11.2014 р. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], його батьками були [PERSON] та [PERSON].(а.с.8) Згідно свідоцтва про народження [PERSON] (позивача по справі), її батьками були [PERSON] та [PERSON], які перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с.13,16) Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та почала носити прізвище «Завадовська» (а.с.14) Згідно архівної довідки Державного архіву Харківської області Харківської обласної державної адміністрації від 22 червня 2015 року за № 01-29/3- 1298 в архівному фонді Харківської духовної консисторії у метричній книзі Іоанно-Предтеченської церкви села Лютівка Богодухівського повіту є метричний запис номер 70 про народження [INFO] року та хрещення 05 грудня 1912 року [PERSON] (батька позивача), батько якого - селянин села Лютівка [PERSON] та мати [PERSON].(а.с.18) Згідно архівної довідки Державного архіву Харківської області Харківської обласної державної адміністрації від 07 квітня 2015 року за № 01-29/3-138- 150 в архівному фонді Харківської духовної консисторії у метричній книзі Іоанно-Предтеченської церкви села Лютівка Богодухівського повіту Харківської губернії, є запис про народження [INFO] року та хрещення 30 березня 1897 року [PERSON], де зазначено батько якої, селянин села Лютівка [PERSON], мати - [PERSON], матері спадкодавця [PERSON], яка померла, згідно свідоцтва про смерть [INFO] року. Батько ж [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] року, згідно свідоцтва про смерть (а.с.20,26,27) Згідно свідоцтва про народження [PERSON], вбачається, що її батьками були [PERSON] та [PERSON], що підтверджує її родиний зв»язок із батьком позивача [PERSON], а саме, що вони брат та сестра. (а.с.30). [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.31) Родинні відносини між позивачем та спадкодавцем також підтверджується листуванням та фотографією (а.с.32-48,53,54) Згідно рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 05.07.2004 року, було встановлено піклування стосовно сина [PERSON] - [PERSON], опіку здійснювала позивач [PERSON], якій в свою чергу [PERSON] заповіла усе своє майно (а.с.55-57) Для з"ясування розбіжностей щодо житлової та загальної площі спірного будинку судом була винесена ухвала та витребувано для долучення до матеріалів справи копія інвентарізаційної справи будинку, але ухвала суду від 22.01.2016 року до закінчення розгляду справи не була виконана відповідачем з невідомих причин. Але згідно довідки, виданої КП Харківське міське БТІ від 04.05.2016 року № 1501463, по обстеженню житлового будинку станом на 21.04.2016 року встановлено, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS], був збудований в 1948 році, належить на праві приватної власності [PERSON], житлова площа становить 30,6 кв.м., загальна площа 51,4 кв.м.. Відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи відсутні обтяження/обмеження об"єкту. Згідно діючій інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об"єктів нерухомого майна, не належить до самочинного будівництва індивідуальні житлові будинки, господарчі будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992 року ,таким чином змінився склад будівель та загальна площа житлового будинку літ. А-1 становить 51,4 кв..м., житлова площа будинку складає 30,6 кв.м.. Відповідно до пояснень позивача та свідків, які є сусідами померлого [PERSON] та родичами позивачки, позивачка є племінницею, а спадкодавець [PERSON] двоюрідним дядьком позивачу. Підтвердженням їх зі спадкодавцем родиних відносин, позивач надала фотокартку, з зображенням матері [PERSON] разом з її батьками та тіткою, документи на ім'я [PERSON] посвідчення, ідентифікаційний номер, грамоти, що зберіглись у неї в підтвердження їх спілкування за життя із спадкодавцем. Суд приймає до уваги пояснення допитаних свідків по справі, вивчивши в судовому засіданні надані позивачем оригінали документів, вважає доведеним, що позивачка є племінницею, а спадкодавець [PERSON] двоюрідним дядьком позивачу. Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.. Таким чином, суд приходить до висновку, що встановлення факту родинних відносин між прозивачем та спадкодавцем, залежить виникнення спадкових прав у позивача, зокрема прав та обов'язків спадкоємця за законом п"ятої черги на спадщину [PERSON] Встановлення вищевказаного факту не суперечить вимогам ст. 256 ЦПК України, а зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] в частині встановлення факту родинних відносин. Суд приймає до уваги, надані докази та пояснення сторони позивача [PERSON] про прийняття спадку, який належав [PERSON], шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори в належний строк, інших спадкоємців, згідно повідомлення нотаріуса не зверталось. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.05.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно [PERSON], у зв»язку із незбереженням в повному обсязі документів в підтвердження їх родинних стосунків, в зв'язку з чим відсутні правові підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину. (а.с.9) Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України. У відповідності до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщину після померлого [PERSON] позивач прийняла, що підтверджується матеріалами справи, а саме зверненням до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством, у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Таким чином, суд вбачає встановленим, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, та має право на отримання житлового будинку, так як прийняла спадщину у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, однак позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність підтвердження в повному обсязі родинних відносин із спадкодавцем, тому суд вважає, що є наявні підстави для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на будинок [ADDRESS] Таким чином, оцінюючи в сукупності надані докази в процесі розгляду справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є мотивованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved