Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

10 грудня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю Одеська обласна енергопостачальна компанія про визнання дій незаконними. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем було зазначено, що 11 березня 2020 року персонал Південного міського підрозділу Товариства з обмеженою відповідальністю Одеська обласна енергопостачальна компанія повідомив про необхідність проведення відключення квартири позивача за адресою: [ADDRESS] від електропостачання через, нібито за наявність заборгованості за спожиту електричну енергію. Позивач зазначає, що 12 березня 2020 року за ініціативою відповідача співробітниками Південного РЕМ квартира позивача на незаконних підставах була відключення від мережі електропостачання, без присутності позивача і без вручення акту про відключення електричної енергії. Також, зазначено що 16 березня 2020 року позивач звернувся із заявою до начальника Південного РЕМ, на яку 17 квітня 2020 року було отримано відповідь від Акціонерного товариства «Одесаобленерго» із зазначенням відповідача ініціатора відключення квартири від електропостачання. 24 квітня 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявами щодо відключення його квартири, на яку отримав відповідь від 07 травня 2020 року. При офіційному діалозі з начальником Південного міського підрозділу Товариства з обмеженою відповідальністю Одеська обласна енергопостачальна компанія щодо незаконності відключення квартири від електропостачання, як вказує позивач його посилання на судові рішення щодо наявності передоплати за електричну енергію у розмірі 99989 кВт./год. в 1991 році та те, що позивачем на даний час не було використано весь обсяг оплаченої електричної енергії не взято до уваги. Крім того, як вказує позивач розрахунок залишку переплати позивача повинен проводитись енергопостачальною компанією за нормами 1991 року згідно п.9 постанови Кабінету Міністрів України №376 від 27.12.1991р., однак вказане також не було взято до уваги Південним РЕМ Акціонерного товариства «Одесаобленерго» та Товариством з обмеженою відповідальністю Одеська обласна енергопостачальна компанія. Відповідно до п.9 постанови Кабінету Міністрів України №376 від 27.12.1991р., вартість раніше прийнятих і частково оплачених замовлень на послуги і матеріали для їх виконання перерахунку не підлягають. Позивач вказує, що хоч дана постанова втратила чинність, але у вказаному нормативному акті не визначено можливість її зворотної дії. Отже, посилаючись на вищенаведені обставини, [PERSON] звернувся з відповідним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю\~Одеська обласна енергопостачальна компанія за захистом свого порушеного права. 11 грудня 2020 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху. 05 січня 2021 року до суду надійшла заява [PERSON] з квитанцією про доплату судового збору. Однак, позивач в своїй заяві не усунув інші недоліки, які зазначені в ухвалі суду від 11 грудня 2020 року. Ухвалою суду від 06 січня 2021 року позовну заяву залишено повторно без руху, у зв`язку з тим, що позовна заява викладена не державною мовою. 14 січня 2021 року до суду надійшла уточнена позовна заява [PERSON] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 січні 2021 року було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. 11 лютого 2021 року відповідачем до суду було подано відзив на позовну заяву. Відповідач у відзиві зазначив, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на те, що 07 травня 2018 року було утворено ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія», запис про реєстрацію юридичної особи внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Тобто, відповідач не є правонаступником Акціонерного товариства Одесаобленерго (нове найменування Акціонерним товариством ДТЕК Одеські Електромережі), а є окремою юридичною особою, яка має всі права самостійного учасника правовідносин, тому питання щодо здійснених оплат позивачем на рахунок іншого суб`єкта господарювання у період, коли ще не існувало Товариства не стосується відповідача, оскільки ТОВ Одеська обласна енергопостачальна компанія не є стороною договірних зобов`язань між позивачем та Акціонерним товариством ДТЕК Одеські Електромережі. Крім того, відповідач зазначив, що безпідставними є доводи позивача відносно того, що Товариство з обмеженою відповідальністю Одеська обласна енергопостачальна компанія здійснило незаконне відключення квартири позивача, оскільки діючі норми Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 року та Закону України „Про ринок електричної енергії не надають права постачальнику електричної енергії здійснювати припинення чи обмеження у постачанні електричної енергії, оскільки доступ до електричних мереж має лише Оператор системи розподілу та Постачальник послуг комерційного обліку, функції якого на території м. Одеса та Одеської області виконує Акціонерне товариство ДТЕК Одеські Електромережі. Протокольною ухвалою суду від 02 серпня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. В судовому засіданні 10 листопада 2021 року позивач просив задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову з підстав зазначених у відзиві. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. На виконання Закону України „Про ринок електричної енергії, під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу Акціонерного товариства „Одесаобленерго від постачання електричної енергії, було створено Товариство з обмеженою відповідальністю „Одеська обласна енергопостачальна компанія з метою здійснення діяльності з постачання електричної енергії споживачам. Абзацом 1-8 пункту 13\~розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії»\~(зі змінами від 23.1 1.2018 №2628-УІП) визначені наступні вимоги стосовно діяльності нового (відокремленого) постачальника електричної енергії: «...під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу вертикально інтегрований суб`єкт господарювання повинен до 01 січня 2019 року вжити заходів для відокремлення оператора системи розподілу від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання. З метою забезпечення надійного та безперервного постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам відокремлення оператора системи розподілу, здійснюється з урахуванням вимог цього пункту, а саме: суб`єкт господарювання, створений у результаті здійснення заходів з відокремлення з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам, у строк не пізніше ніж 12 місяців з дня набрання чинності цим Законом зобов`язаний в установленому порядку отримати ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії. На виконання вищенаведених вимог законодавства, постановою НКРЕКП № 429 від 14.06.2018 року ТОВ „Одеська обласна енергопостачальна компанія надано ліцензію з постачання електричної енергії споживачу. Відповідно до частині 6 статті 56 Закону України „Про ринок електричної енергії, постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку. З 01 січня 2019 року на території Одеської області розпочав діяльність оператор системи розподілу АТ „Одесаобленерго на підставі ліцензії про розподіл електричної енергії на підставі Постанови НКРЕКП №1345 від 06.11.2018 року „Про видачу Акціонерному товариству „Одесаобленерго ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом". Пункт 1.2.5 та п. 3.1.4 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 року передбачить, що для можливості постачати електричну енергію своїм споживачам, постачальник повинен укласти з оператором системи розподілу публічний Договір постачальника про розподіл електричної енергії. Товариство з обмеженою відповідальністю „Одеська обласна енергопостачальна компанія приєдналось до публічного договору про розподіл та має з Акціонерним товариством „Одесаобленерго Договір електропостачальника про надання послуг з розподілу № 1 від 30.11.18 року, відповідно до умов якого: АТ\~\~„Одесаобленерго, як Оператор системи розподілу, надає послуги з розподілу електричної енергії споживачам Постачальника, які входять в балансуючу групу Постачальника. Наявність зазначеного договору доводиться Реєстром Електропостачальників, які отримали доступ до електричних мереж Оператора системи розподілу електричної енергії Акціонерного товариства „Одесаобленерго. Частиною 1 статті 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам. Пункт 3.1.6. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 р. визначає, що постачання електричної енергії споживачу здійснюється, якщо: 1) об`єкт споживача підключений до мереж оператора системи у встановленому законодавством порядку; 2) електропостачальник за договором з оператором системи отримав доступ до мереж та можливість продажу електричної енергії на території діяльності оператора системи; 3) споживач є стороною діючих договорів: про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії; про постачання електричної енергії споживачу або про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, або про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії»; про надання послуг комерційного обліку електричної енергії, крім випадків, коли роль постачальника послуг комерційного обліку виконує оператор системи, до мереж якого приєднаний цей споживач; 4) за усіма точками комерційного обліку на об`єкті (об`єктах) споживача, за якими здійснюється (планується) постачання електричної енергії, укладено договір з постачальником послуг комерційного обліку про надання послуг комерційного обліку електричної енергії. У зв`язку з реформою у сфері енергетики, на період відокремлення оператора системи розподілу від постачання електричної енергії, договірні відносини між споживачами та учасниками ринку електричної енергії (та переходом споживача від постачальника за регульованим тарифом до нового постачальника) були врегульовані п. 13 Перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії», п.2. та п.4. постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018 року, які передбачали, що укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог\~Правил\~здійснюється до 01 грудня 2018 року шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання \~заяви-приєднання\~за формою,\~наведеною у\~додатку до\~цієї постанови\~(пункт\~2). У період з дати отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії до 01 грудня 2018 року операторам систем розподілу (далі ОСР) укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії, які укладаються зі споживачем, з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності ОСР. Договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії. (пункт 4). На виконання вимог чинного законодавства публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг ТОВ „Одеська обласна енергопостачальна компанія було опубліковано в засобах масової інформації, зокрема, в газеті «Одеські вісті» в номерах випуску № 99 (5123) від 29.12.2018 року, а також на веб-сайті відповідача. Судом встановлено, що [PERSON] є власником об`єкту нерухомості, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується залученим договором купівлі-продажу майна від 01 жовтня 1999 року та Свідоцтвом про право власності. Судом встановлено, що в подальшому, у зв`язку із тим, що постановою НКРЕКП від 06.11.2018 року №1345 Акціонерному товариству „Одесаобленерго анульовано ліцензію на право провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами з 01.01.2019 року позивач [PERSON] приєднався до умов публічного договору про постачання електричної енергії з постачальником універсальних послуг, з ТОВ „Одеська обласна енергопостачальна компанія згідно п.8 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 року, шляхом фактичного споживання певних обсягів електричної енергії. У зв`язку з чим останньому у Південному міському підрозділі ТОВ „Одеська обласна енергопостачальна компанія було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Крім того, судом встановлено, що згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю „Одеська обласна енергопостачальна компанія було утворено 07.05.2018 року, про що внесено запис про реєстрацію юридичної особи. Суд зазначає, що в постанові Верховного Суду від 20.03.2018 по справі № 910/1972/17 надано визначення поняттю правонаступництво, за яким це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Правонаступництво може бути універсальним або частковим (сингулярним). За універсального правонаступництва до правонаступника (фізичної або юридичної особи) переходять усі права і обов`язки того суб`єкта, якому вони належали раніше. За часткового (сингулярного) правонаступництва від одного до іншого суб`єкта переходять лише окремі права і обов`язки. Правонаступництво є самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні. Правонаступництво слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника. Доказами правонаступництва щодо окремого зобов`язання може бути: відповідний договір, на підставі якого воно виникло, передавальний акт чи розподільчий баланс, статут правонаступника. Враховуючи висновки\~Верховного Суду,\~суд встановив,\~що Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю „Одеська\~обласна енергопостачальна\~компанія не є правонаступником майна, прав та обов`язків Акціонерним товариством ДТЕК Одеські Електромережі, а є окремим суб`єктом господарювання, який був новоутворений на виконання вимог Закону України Про ринок електричної енергії для здійснення функцій з постачання електричної енергії, тому питання щодо здійснених оплат позивачем на рахунок іншого суб`єкта господарювання у період, коли ще не існувало відповідача його не стосується, оскільки відповідач не був та не є стороною договірних зобов`язань між позивачем та Акціонерним товариством ДТЕК Одеські Електромережі. Як з`ясовано судом між Товариством з обмеженою відповідальністю\~„Одеська обласна енергопостачальна компанія та [PERSON] \~було укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, відповідно до п. 1.1 якого останній є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей\~633,\~634,\~641,\~642 Цивільного кодексу України,\~шляхом приєднання споживача до цього договору згідно із заявою-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору. Цей договір є публічним договором приєднання, якщо укладений шляхом приєднання споживача до розробленого постачальником договору, що розміщений на його сайті та на умовах комерційної пропозиції, що опублікована на сайті постачальника (публічна комерційна пропозиція). В п. 1.2 договору передбачено, що умови цього договору розроблені відповідно до Закону України\~„Про ринок електричної енергії та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 (далі Правила роздрібного ринку електричної енергії), та є однаковими для всіх споживачів. Згідно п. 2.1 договору за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Побутовий споживач використовує електричну енергію виключно на власні побутові потреби, у тому числі для освітлення, живлення електроприладів тощо, що не включає професійну та/або господарську потребу. Пунктом 5.1 договору зазначено, що споживач розраховується з постачальникам за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього договору. Положеннями п. 5.9 договору визначено, що розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання постачальника. При цьому споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника, та в інший не заборонений чинним законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спеціальний рахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на рахунок постачальника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни. В п. 5.10 договору передбачено, що оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем. Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо комерційної якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки. За умовами\~п.\~5.11\~договору,\~якщо споживач\~не здійснив\~оплату за\~цим договором\~в строки,\~передбачені комерційною\~пропозицією,\~постачальник має\~право здійснити\~заходи з\~припинення постачання\~електричної енергії\~споживачу у\~порядку,\~визначеному Правилами роздрібного ринку електричної енергії (з урахуванням особливостей, встановлених для вразливих споживачів). Споживач зобов`язується, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору (п.п. 6.2.1 п. 6.2 договору). Відповідно до п.п. 7.1.3 п. 7.1 договору постачальник має право ініціювати припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку та на умовах, визначених цим договором, та чинним законодавством. Згідно п. 8.1 договору постачальник має право звернутися до оператора системи з вимогою про відключення\~об`єкта споживача від електроживлення у випадку порушення споживачем строків оплати за спожиту електричну енергію за цим договором, у тому числі за графіком погашення заборгованості. Пунктом 8.2 договору сторони передбачили, що припинення електропостачання не звільняє споживача від обов`язку сплатити заборгованість постачальнику за спожиту електричну енергію за цим договором. Положеннями п. 8.3 договору визначено, що відновлення постачання електричної енергії споживачу може бути здійснено за умови повного розрахунку споживачем за спожиту електричну енергію за цим договором або складення сторонами графіку погашення заборгованості на умовах цього договору та відшкодування витрат постачальника на заходи з припинення та відновлення постачання електричної енергії. В п. 9.1 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством. Так, відповідно до ч. 1, 2\~ст. 714 Цивільного кодексу України\~за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник)\~зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші\~ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються\~загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Так, укладений між сторонами по справі договір є підставою для виникнення у сторін цивільних зобов`язань відповідно до ст.ст.\~11,\~202,\~509 Цивільного кодексу України, і згідно\~ст. 629 Цивільного кодексу України\~є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~статті 509 Цивільного кодексу України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. В свою чергу згідно зі\~ст. 11 Цивільного кодексу України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Частиною 1\~статті 626 Цивільного кодексу України\~передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1\~статті 202 Цивільного кодексу України\~визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому за правилами\~статті 14 Цивільного кодексу України\~цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються\~Цивільним кодексом України\~з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 526 Цивільного кодексу України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України). Відповідно до п. 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. Судом встановлено, що на підставі отриманих даних від оператора системи розподілу (АТ ДТЕК Одеські Електромережі) щодо кількості та обсягу спожитої електричної енергії позивачем за період з 01.01.2019 року (здійснення ліцензійної діяльності відповідачем) по 01.01.2020 року було спожито 1 160 кВт./год. електричної енергії на суму 1\~099,38 грн. У зв`язку з відсутністю оплати за спожиту електричну енергію та наявною заборгованістю у розмірі 1\~099,38грн., 11.03.2020 року персоналом Південного міського підрозділу Товариства з обмеженою відповідальністю „Одеська обласна енергопостачальна компанія була передана інформація до Акціонерного товариства ДТЕК Одеські Електромережі щодо необхідності відключення електроустановки за адресою мешкання позивача. Згідно п. 7.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, електрична енергія споживачу, який не допускає порушень своїх договірних зобов`язань перед оператором системи передачі та/або оператором системи розподілу та електропостачальником, постачається безперервно, крім випадків, передбачених умовами договорів, укладених споживачами з електропостачальником та оператором системи, та нормативно-правовими актами, у тому числі цими Правилами. Положеннями п. 11.5.1 Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП № 310 від 14.03.2018 року, послуги з розподілу електричної енергії надаються користувачу безперервно, крім випадків, передбачених договором про надання послуг з розподілу електричної енергії та цим кодексом. Згідно п.п. 2 п. 11.5.2 Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП № 310 від 14.03.2018 р., передбачені випадки припинення розподілу електричної енергії, зокрема, за зверненням електропостачальника: припинення електроживлення користувача (споживача електричної енергії) у випадках, визначених Правилами роздрібного ринку електричної енергії. Відповідно до ч. 2 п. 4.26 Правил роздрібного ринку електричної енергії, якщо споживач не оплатив остаточний рахунок за спожиту електричну енергію, ні електропостачальник, ні оператор системи не обмежуються у своїх правах щодо припинення електропостачання або розподілу (передачі) електричної енергії такому споживачу відповідно до цих Правил, крім остаточного рахунка, передбаченого положеннями пункту\~6.1.22\~глави 6.1 розділу VI цих Правил. У зв`язку з чим, як вказує позивач та як встановлено судом, 12 березня 2020 року квартиру позивача було відключено від електропостачання, персоналом саме Акціонерного товариства ДТЕК Одеські Електромережі, а не відповідачем. Таким чином, враховуючи викладені вище положення законодавства, постачальник електричної енергії, яким у даному випадку є Товариство з обмеженою відповідальністю\~Одеська обласна енергопостачальна компанія, не наділений правом здійснювати припинення чи обмеження у постачанні електричної енергії, оскільки доступ до електричних мереж має лише оператор системи розподілу та постачальник послуг комерційного обліку, яким у даному випадку є Акціонерне товариство ДТЕК Одеські Електромережі. При цьому, положеннями п. 5.11 договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг визначено, що якщо споживач не здійснив оплату за цим договором в строки, передбачені комерційною пропозицією, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку, визначеному Правилами роздрібного ринку електричної енергії (з урахуванням особливостей, встановлених для вразливих споживачів). Також згідно п.п. 7.1.3 п. 7.1 договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, постачальник має право ініціювати припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку та на умовах, визначених цим договором, та чинним законодавством. Між тим, пунктом 8.1 договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг передбачено, що\~постачальник має право звернутися до оператора системи з вимогою про відключення\~об`єкта споживача від електроживлення у випадку порушення споживачем строків оплати за спожиту електричну енергію за цим договором, у тому числі за графіком погашення заборгованості. Відтак, з огляду на вказані положення договору, у випадку порушення споживачем, в даному випадку [PERSON] строків оплати за спожиту електричну енергію за вказаним договором відповідач\~як постачальник електричної енергії наділений правом на звернення до оператора системи розподілу електричної енергії\~Акціонерного товариства ДТЕК Одеські Електромережі з вимогою про відключення\~об`єкта споживача від електроживлення, а не правом на таке припинення електропостачання. Отже, судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю\~Одеська обласна енергопостачальна компанія мав прав ініціювати припинення електропостачання на об`єкт позивача, тому позовні вимоги в частині визнання дій Відповідача щодо відключення квартири, що заходиться за адресою: [ADDRESS] від мережі електропостачання незаконними не підлягають задоволенню, з огляду на недоведеність вини відповідача у відключенні квартири. Згідно ч.4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд зазначає, що за змістом наведеної процесуальної норми, неодмінною умовою її застосування є: участь тих самих осіб або особи, щодо якої встановлено ці обставини, як у справі, що розглядається господарським судом, так і у справі зі спору, що вирішувався раніше, і в якій встановлено певні обставини, що мають значення для справи, що розглядається. В той же час, положення ч.4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України не розповсюджується на судові рішення, які зазначені позивачем, в яких на думку останнього встановлені преюдиційні факти (обставини), оскільки у всіх вказаних судових справах учасниками були: фізична особа [PERSON] та Акціонерне товариство „Одесаобленерго, а не Товариство з обмеженою відповідальністю\~Одеська обласна енергопостачальна компанія. Суд встановив, що правова позиція та висновки, яких у рішеннях та ухвалах дійшов Київський районний суду м. Одеса та Малиновський районний суд міста Одеса по справах №2-321 2002 року від 17 липня 2002 року, №2-2826 2005 від 05 липня 2005 року, №2-с-86/2010 р. від 02 липня 2010 року, №1522/9594/12 від 14 травня 2012 року, №1519/5339/2012 від 22 липня 2012 року на підставі п.9 постанови Кабінету Міністрів України «Про систему цін у народному господарстві і на споживчому ринку України» №376 від 27.12.1991 року щодо не здійснення перерахунку раніше прийнятих і частково оплачених замовлень на послуги і матеріалів для їх виконання, до спору в даній справі застосовуватися не можуть. Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю\~Одеська обласна енергопостачальна компанія здійснити підключення до мережі електропостачання квартири позивача за адресою: [ADDRESS] за свій рахунок не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки пред`явлені до неналежного суб`єкта господарювання, що здійснює заходи з відновлення приєднання до електричної мережі, тому не підлягають задоволенню. Крім того, як встановлено судом, позивач самостійно підтвердив у судовому засіданні 10 листопада 2021 року, що станом на 19 травня 2021 року електропостачання у квартирі позивача було відновлено представниками Акціонерного товариства „ДТЕК Одеські Електромережі. У зв`язку з чим, позовна вимога, що заявлялась [PERSON] щодо відновлення електропостачання квартири, не підлягає задоволенню, з огляду на те, що станом на дату винесення рішення суду фактичне підключення квартири позивача мережі електропостачання відновлено. У відповідності до частини першої статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ч.3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до\~ст.77 Цивільного процесуального кодексу України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Зі змісту\~ст.78 Цивільного процесуального кодексу України\~вбачається, що обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005р.). У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі. В процесі розгляду справи судом було прийнято, досліджено та надано оцінку всім доводам і запереченням позивача та відповідача, надано можливість їх представникам в судовому засіданні обґрунтувати свої правові позиції щодо позову. Суд також зазначає, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії", зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Згідно з вимогами ст.ст.124,129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). Приймаючи до уваги вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю Одеська обласна енергопостачальна компанія є не обґрунтованими, не підтвердженими належними доказами, тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed