Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк", звернулося до суду із зазначеним вище позовом до відповідачів, в обґрунтування якого, з урахуванням уточнення позовних вимог, посилався на те, що в 2005-2008 роках між банком і відповідачем [PERSON] було укладено три кредитні договори, за умовами яких банк надав йому у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти. Для забезпечення виконання грошових зобов'язань між банком і відповідачами [PERSON], [PERSON] були укладені договори поруки. Оскільки відповідачі порушив умови договорів кредиту і поруки та допустили заборгованість, позивач просить: стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" заборгованість за кредитним договором МL-301/371/2008 від 21 серпня 2008 року в розмірі 278 293,87 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день проведення розрахунку складає 6 696 757,66 гривень, що складається з заборгованості за кредитом в розмірі 217 566,61 доларів США та заборгованості за відсотками в розмірі 60 727,26 доларів США; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" заборгованість за кредитним договором № МL-300/676/2005 від 23 лютого 2005 року та за кредитним договором № МL-300/427/2007 від 08 серпня 2007 року в розмірі 49 714,08 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день проведення розрахунку складає 1 196 300,68 гривень, що складається з заборгованості за кредитом в розмірі 37 690,32 доларів США та заборгованості за відсотками в розмірі 12 023,76 доларів США, я також судові витрати. Відповідач [PERSON], не погоджуючись з позовними вимогами банку звернувся до суду із зустрічним позовом, і, посилаючись на порушення банком Цивільного кодексу України, Законів України "Про захист прав споживачів" та "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ № 168 від 10 травня 2007 року, просив суд визнати недійними кредитний договір № МL-301/371/2008 від 21 серпня 2008 року, Додатковий договір № 1 від 21 травня 2009 року, Додатковий договір № 2 від 26 квітня 2010 року, Додатковий договір № 3 від 26 квітня 2011 року, Додатковий договір № 4 від 26 квітня 2011 року, Додатковий договір № 4 від 26 листопада 2012 року, Додатковий договір № 5 від 30 жовтня 2013 року, Додатковий договір № 5 від 26 квітня 2011 року до Кредитного договору № МL-301/371/2008 від 21 серпня 2008 року, що були укладені між Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та [PERSON], з застосуванням наслідків недійсності правочину; визнати недійним Договір іпотеки № РМL-301/371/2008 від 21 серпня 2008 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій\~Н.\~В., реєстр № 4516, а також Додатковий договір № 1 від 21 травня 2009 року до Договору іпотеки № РМL-301/371/2008 від 21 серпня 2008 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій\~Н.\~В., реєстр №2607; зобов'язати приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н. В. виключити з реєстру іпотек та заборони відчуження записи про іпотеку та заборону відчуження житлового будинку і Земельної ділянки площею 543 м2, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]; визнати недійним договір поруки № SR-301/371/2008/1 від 21 серпня 2008 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та [PERSON]; визнати недійним договір поруки № SR-301/371/2008/2 від 21 серпня 2008 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та [PERSON] Представник ПАТ "ОТП Банк" в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та уточненнях і доповненнях до неї; позовні вимоги за зустрічним позовом не визнав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях. Просив первісний позов задовольнити у повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову відмовити. В судове засідання 25 вересня 2017 року не з'явився, просив розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом не визнав в повному обсязі і просив у їх задоволенні відмовити; зустрічний позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в ньому, і просив його задовольнити. В судове засідання 25 вересня 2017 року [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на хворобу, проте жодних доказів поважності причин неявки в судове засідання суду не надав, тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] судове засідання не з'явились, про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, тому суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність. Відповідачі [PERSON], [PERSON] надали суду письмові пояснення. Третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Наталія Валентинівна в судове засідання не з'явилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, тому суд вважає можливим розглянути справу за її відсутності. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення первісного позову і відмову у задоволенні зустрічного позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. 23 лютого 2005 року між Акціонерним комерційним банком "Райффайзенбанк Україна", правонаступником всіх прав та обов'язків якого виступає Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" з однієї сторони та громадянином України [PERSON] (надалі - Позичальник, Боржник, Відповідач-1) з іншої сторони, було укладено Кредитний договір № МL-300/676/2005 (надалі - "Кредитний договір-1"). Відповідно до п. 2 та п. 3 Кредитного договору-1 розмір та валюта кредиту складають 12 360,00 доларів США, цільове використання кредиту на придбання нерухомого майна, дата остаточного повернення кредиту 23 лютого 2020 року, за користування кредитом встановлена фіксована процентна ставка в розмірі 13 %. 21 травня 2009 року між Банком з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони було укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору-1, згідно якого сторони домовились викласти графік платежів в новій редакції. 23 квітня 2010 року між Банком з однієї сторони та Боржником з іншої сторони було укладено Додатковий договір № 2 до Кредитного договору-1, згідно якого сторони домовились викласти графік платежів в новій редакції. 23 квітня 2010 року між Банком з однієї сторони та Боржником з іншої сторони було укладено Додатковий договір № 3 до Кредитного договору-1, згідно якого сторони домовились внести зміни в п. 1.9.1 Кредитного договору-1. 30 жовтня 2013 року між Банком з однієї сторони та Боржником з іншої сторони було укладено Додатковий договір № 4 до Кредитного договору-1, згідно якого на період с 30 жовтня 2013 року по 22 січня 2014 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлено фіксовану процентну ставку в розмірі 6,50 %, а з 23 січня 2014 року до повного виконання сторонами Боргових зобов'язань за кредитним договором встановлено фіксовану ставку в розмірі 13 %. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору-1 Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит в розмірі 12 360 доларів СІЛА, а останній зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом. Відповідно до умов укладеного Кредитного договору-1 Позивач виконав своє зобов'язання та надав Відповідачу кредит в розмірі 12 360,00 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером № 1 від 23 лютого 2005 року. В забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору-1, 23 лютого 2005 року між Позивачем та [PERSON] (надалі - Відповідач-2) укладено Договір поруки № SR-300/464/2005 (надалі - "Договір поруки-1"), відповідно до умов якого Відповідач-2 прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання Відповідачем-1 всіх боргових зобов'язань перед Банком за Кредитним договором-1. Також 08 серпня 2007 року між Позивачем, з однієї сторони, та Відповідач-1, з іншої сторони, було укладено Кредитний договір № МL-300/427/2007 (надалі - "Кредитний договір-2"). Відповідно до п. 2 та п. 3 Кредитного договору-2 розмір та валюта кредиту складають - 33 000,00 доларів США, цільове використання кредиту - на споживчі цілі, дата остаточного повернення кредиту 08 серпня 2022 року, за користування кредитом встановлена плаваюча процентна ставка в розмірі фіксований відсоток 5,99 % + FIDR (процента ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). 21 травня 2009 року між Банком з однієї сторони та Боржником з іншої сторони було укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору-2, згідно якого на період с 09 червня 2009 року по 09 листопада 2009 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлено фіксовану процентну ставку в розмірі 14,49 %, а з 9 листопада 2009 року до повного виконання сторонами Боргових зобов'язань за кредитним договором встановлена плаваюча процентна ставка в розмірі фіксований відсоток 5,99 % + FIDR (процента ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). 27 квітня 2011 року між Банком з однієї сторони та Боржником з іншої сторони було укладено Додатковий договір № 3 до Кредитного договору-2, згідно якого на період с 10 травня 2011 року по 08 липня 2011 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлено фіксовану процентну ставку в розмірі 6,50 %, на період с 08 липня 2011 року по 08 грудня 2011 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлено фіксовану процентну ставку в розмірі 15,20 %, а з 08 грудня 2011 року до повного виконання сторонами Боргових зобов'язань за кредитним договором встановлена плаваюча процентна ставка в розмірі фіксований відсоток 7,7 % + FIDR (процента ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). 30 жовтня 2013 року між Банком з однієї сторони та Боржником з іншої сторони було укладено Додатковий договір №4 до Кредитного договору-2, згідно якого на період с 08 листопада 2013 року по 07 січня 2014 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлено фіксовану процентну ставку в розмірі 6,50 %, а на період с 08 січня 2014 року до повного виконання сторонами Боргових зобов'язань за кредитним договором встановлена плаваюча процентна ставка в розмірі фіксований відсоток 7,7 % + FIDR (процента ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору-2 Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит в розмірі 33 000,00 доларів США, а останній зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом. Відповідно до умов укладеного Кредитного договору-2 Позивач виконав своє зобов'язання та надав Відповідачу-1 кредит в розмірі 33 000,00 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером № 1 від 08 серпня 2007 року. В забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору-2, 08 серпня 2007 року між Позивачем та Відповідачем-2 укладено Договір поруки № SR-300/427/2007 (надалі - "Договір поруки-2"), відповідно до умов якого Відповідач-2 прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання Відповідачем-1 всіх боргових зобов'язань перед Банком за Кредитним договором-2. Також 21 серпня 2008 року між Позивачем та Відповідачем-1, було укладено Кредитний договір № МL-301/371/2008 (надалі - "Кредитний договір-3"). Відповідно до п. 2 та п. 3 Кредитного договору-3 розмір та валюта кредиту складають - 207 587,97 доларів США, цільове використання кредиту - на придбання нерухомого майна, дата остаточного повернення кредиту 21 серпня 2028 року, за користування кредитом встановлена плаваюча процентна ставка в розмірі фіксований відсоток 5,99 % + FIDR (процента ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). 26 квітня 2010 року між Банком з однієї сторони та Боржником з іншої сторони було укладено Додатковий договір № 2 до Кредитного договору-3, згідно якого на період з 26 квітня 2010 року до повного виконання сторонами Боргових зобов'язань за кредитним договором встановлена плаваюча процентна ставка в розмірі фіксований відсоток 6,51 % + FIDR (процента ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). 26 квітня 2011 року між Банком з однієї сторони та Боржником з іншої сторони було укладено Додатковий договір № 3 до Кредитного договору-3, згідно якого на період с 26 квітня 2011 року по 27 червня 2011 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлено фіксовану процентну ставку в розмірі 6,50 %, на період с 27 червня 2011 року по 28 листопада 2011 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлено фіксовану процентну ставку в розмірі 14,62 %, а з 28 листопада 2011 року до повного виконання сторонами Боргових зобов'язань за кредитним договором встановлена плаваюча процентна ставка в розмірі фіксований відсоток 7,12 % + FIDR (процента ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). 26 квітня 2011 року між Банком з однієї сторони та Боржником з іншої сторони було укладено Додатковий договір № 5 до Кредитного договору-3, згідно якого сторони домовились внести зміни в п. 1.9.1 Кредитного договору-3. 26 листопада 2012 року між Банком з однієї сторони та Боржником з іншої сторони було укладено Додатковий договір № 4 до Кредитного договору-3, згідно якого згідно якого сторони домовились викласти графік платежів в новій редакції. 30 жовтня 2013 року між Банком з однієї сторони та Боржником з іншої сторони було укладено Додатковий договір № 5 до Кредитного договору-3, згідно якого на період с 30 жовтня 2013 року по 25 січня 2014 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлено фіксовану процентну ставку в розмірі 6,50 %, а на період з 26 січня 2014 року до повного виконання сторонами Боргових зобов'язань за кредитним договором встановлена плаваюча процентна ставка в розмірі фіксований відсоток 7,12 % + FIDR (процента ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору-3 Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит в розмірі 207 587,97 доларів США, а останній зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом. Відповідно до умов укладеного Кредитного договору-3 Позивач виконав своє зобов'язання та надав Відповідачу-1 кредит в розмірі 207 587,97 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером № 1 від 21 серпня 2008 року. В забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору-3, 21 серпня 2008 року між Позивачем та Відповідачем-2 укладено Договір поруки № SR-301/371/2008/1 (надалі - "Договір поруки-3"), відповідно до умов якого Відповідач-2 прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання Відповідачем-1 всіх боргових зобов'язань перед Банком за Кредитним договором-3. Також в забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору-3, 21 серпня 2008 року між Позивачем та [PERSON] (надалі - Відповідач-3) укладено Договір поруки № SR-301/371/2008/2 (надалі - "Договір поруки-4"), відповідно до умов якого Відповідач-3 прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання Відповідачем-1 всіх боргових зобов'язань перед Банком за Кредитним договором-3. 21 серпня 2008 року між ПАТ "ОТП БАНК" та [PERSON] для забезпечення виконання кредитного договору № ML-301/371/2008 укладено договір іпотеки № РМL-301/371/2008, за умовами якого Відповідач-1 передав в іпотеку банку належній йому на праві власності будинок [ADDRESS] та земельну ділянку за цією ж адресою площею 543 м2. 21 травня 2009 року між позивачем та [PERSON] укладено додатковий договір до договору іпотеки, за умовами якого, зокрема, розмір забезпечених іпотекою зобов'язань визначено 217 566,63 доларів США та зазначено про можливе збільшення вказаного розміру на суму невиконаних платіжних зобов'язань. У зв'язку з невиконанням Відповідачем-1 обов'язків по Кредитним договорам, станом на 24 листопада 2015 року заборгованість за Кредитним договором-1 складає: 9 057,84 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 2 492,55 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом, а всього - 11 550,39 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день проведення розрахунку складає 277 944,18 гривень. Станом на 24 листопада 2015 року заборгованість відповідача [PERSON] за Кредитним договором-2 складає: 28 632,48 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 9 531,21 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом, а всього - 38 163,69 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день проведення розрахунку складає 918 356,50 гривень. Станом на 24 листопада 2015 року заборгованість [PERSON] за Кредитним договором-3 складає: 217 566,61 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 60 727,26 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом, а всього - 278 293,87 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день проведення розрахунку складає 6 696 757,66 гривень. Згідно зі ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно п. 3 частини 1 оспорюваного Відповідачем-1 кредитного договору сторони наступним домовилися, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися плаваюча процентна ставка. Підписанням Кредитного договору-3 Сторони домовилися, що у договорі використовується Плаваюча процентна ставка, яка складається із перемінної частини FIDR та фіксованого відсотка - така ставка може змінюватися (збільшуватися чи зменшуватися) шляхом зміну розміру ставки FIDR. Підписанням Кредитного договору-3 Сторони домовились, що у разі використання Плаваючої процентної ставки, яка складається із перемінної частини FIDR та фіксованого відсотка - така ставка може змінюватись (як у сторону збільшення, так і зменшення) шляхом зміни розміру ставки FIDR, в порядку передбаченому сторонами Кредитного договору-3, та в залежності від вартості строкових депозитів фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. Тобто розмір ставки FIDR (гривня, долар США, Євро) дорівнює розміру відсотків за строковим депозитом (гривня, долар США, Євро) з виплатою відсотків після закінчення дії договору строком на 366 днів. Інформація щодо розміру ставки FIDR розміщується на сайті Банку (www.otpbank.com.ua), а також в приміщеннях Банку (як в Головному офісі так і в інших установах банку) на інформаційних стендах. Згідно умов Кредитного договору-3, а саме п. 1.4.1.1.-1.4.1.5. Плаваюча процентна ставка фіксується відповідно до умов Кредитного договору в перший Банківський день місяця, наступного за місяцем закінчення вищезазначеного 11/12 (одинадцяти/дванадцяти) місячного періоду дії попереднього розміру Плаваючої процентної ставки. З зазначених дат, проценти нараховуються виходячи із ставок FIDR (фактично діюча на дату корегування) + Фіксований відсоток з розрахунку 360/365 календарних днів у році. Сторони цим висловили свою цілковиту згоду щодо такої зміни Плаваючої процентної ставки, стосовно всієї непогашеної суми Кредиту, без укладення будь-яких додаткових договорів до Кредитного договору. Таким чином, зміна відсоткової ставки у зв'язку зі зміною розміру ставки FIDR не може бути розцінена, як збільшення розміру процентів, встановлених кредитним договором, в односторонньому порядку і не суперечить ч. 2 ст. 10561 Цивільного кодексу України. Відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі статтею 10561 ЦК у зв'язку з прийняттям Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку", яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної шавки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року. При вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 10561 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 10561 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), що в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договоре, процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Відповідно до ч. 2. п. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміну обліку ставки Національного банку України або в інших випадках. Саме такий випадок передбачений умовами Кредитного договору-3, а саме зміна ставки FIDR у зв'язку зі зміною кредитних ресурсів Банку. Відповідно до умов Кредитного договору-3 про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється протягом семи календарних днів з дати її зміни. Відповідач направив повідомлення за вих. № 22-3-1/20400 про зміну корегування відсоткової ставки, отже Відповідач виконав умови закону щодо порядку зміни процентної ставки. Відповідно до Постанови Правління Національного Банку України "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту" від 10 травня 2007 року № 168 (далі - Постанова) - Банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши таке: орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, варіантів погашення кредиту, включаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги, можливості та умов дострокового повернення кредиту. Як вбачається з Постанови перелік є вичерпним і будь-які потенційні зміни до Кредитного договору не є графіком платежів та не можуть бути розписані за сукупністю вартості кредиту. Повідомлення щодо зміни плаваючої відсоткової ставки передбачено Кредитним договором-3, який був погоджений Відповідачем-1 та укладено належним чином, тим самим Відповідач-1 набув певний обов'язок і прийняв його до виконання. Крім того, згідно з застереженням до п. 1.4. Кредитного договору-3 Позивач як сторона Кредитного договору, підписавши його, підтвердив, що викладений у п. 1.4. кредитного договору порядок плати за кредит у цілому, та кожен з його елементів, повністю відповідає волевиявленню Сторін. Крім того, відповідно до застереження п.1.4. Кредитного договору-3 Сторони також підтверджують, що вони повністю ознайомлені та цілком згодні з порядком визначення плати за Кредит та окремими елементами цього порядку. Відповідно до Методичних вказівок з інспектування банків "Система оцінки ризиків", затверджених постановою Правління НБУ № 104 від 15 березня 2004 року, змінною процентною ставкою є процентна ставка, рівень якої підлягає періодичній переоцінці залежно від зміни цієї чи іншої базової ставки. Таким чином, такий тип відсоткової ставки, як "змінна" або плаваюча, встановлено вказаним нормативним актом, а також "Стандартом надання рефінансування та обслуговування іпотечних житлових кредитів", затверджених Протоколом засідання Наглядової ради Державної іпотечної установи від 11 вересня 2008 року, де зазначено що типом відсоткової ставки за іпотечними кредитами є Фіксована або плаваюча згідно з порядком, затвердженим Правлінням Установи. Таким чином, судом встановлено, що вимоги закону були банком в повному обсязі виконані; підписуючи договір, який є актом волевиявлення сторін, сторони за ним підтвердили їх згоду виконувати умови, які вони для себе передбачили, та [PERSON] здійснював повернення кредиту та сплату відсотків за його користування на виконання умов договору протягом певного часу. При укладенні кредитного договору банком були дотримані вимоги Цивільного кодексу України , Законів України "Про захист прав споживачів" та "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ № 168 від 10 травня 2007 року, при цьому, позивач не скористався правом та на виконання ч. 6 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" протягом 14 днів не відкликав свою згоду на укладення договору про надання кредиту, враховуючи передбачену законом можливість не пояснювати причини такого відкликання. Разом з тим, на даний час між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Цивільним Кодексом України та договором, через що не є слушним посилання позивача на приписи Закону України "Про захист прав споживачів", адже кредит отримано, отримані кредитні кошти стали засобом для задоволення позивачем своєї власних майнових потреб, а боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України). Водночас, виходячи із змісту ст.ст. 1046, 1054 ЦК України, відповідальність за валютні ризики лежать саме на позичальнику; відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, як це передбачено статтею 617 ЦК України. Оспорюючи Кредитний договір-3, якими встановлений розрахунок процентів за користування кредитом, зокрема, використання плаваючої кредитної ставки, позивач наголошує на тому, що даний порядок суперечить нормам чинного законодавства України, що регулюють спірні відносини - ст. 1061 ЦК України, ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", п.п. 3.3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, через що в силу ч. 1 ст. 216 ЦК правочини не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. За положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Верховний Суд України у постанові від 12 вересня 2012 року (справа № 6-80 цс 12) зробив правовий висновок, згідно з яким за положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дав підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, за обслуговування кредиту та за дострокове погашення кредиту, якщо вони визначені формулою зі змінними величинами, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Суду не було надано доказів у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України щодо наявності у оспорюваному кредитному договорі умов про зміни у витратах або умов, наслідком яких є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, тому в задоволенні позовних вимог щодо визнання недійними кредитного договору № МL-301/371/2008 від 21 серпня 2008 року, Додаткового договору № 1 від 21 травня 2009 року, Додаткового договору № 2 від 26 квітня 2010 року, Додаткового договору № 3 від 26 квітня 2011 року, Додаткового договору № 4 від 26 квітня 2011 року, Додаткового договору № 4 від 26 листопада 2012 року, Додаткового договору № 5 від 30 жовтня 2013 року, Додаткового договору № 5 від 26 квітня 2011 року до Кредитного договору № МL-301/371/2008 від 21 серпня 2008 року, що були укладені між Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та [PERSON], має бути відмовлено повному обсязі (ст.ст. 10 та 60 ЦПК України). Оскільки у визнанні кредитного договору № МL-301/371/2008 від 21 серпня 2008 року судом відмовлено, не підлягають задоволенню і позовні вимоги [PERSON], з підстав, зазначених ним у зустрічному позові, щодо визнання недійним Договору іпотеки № РМL-301/371/2008 від 21 серпня 2008 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій\~Н.\~В., реєстр № 4516, а також Додаткового договору № 1 від 21 травня 2009 року до Договору іпотеки № РМL-301/371/2008 від 21 серпня 2008 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій\~Н.\~В., реєстр №2607; зобов'язання приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н. В. виключити з реєстру іпотек та заборони відчуження записи про іпотеку та заборону відчуження житлового будинку і Земельної ділянки площею 543 м2, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]; визнання недійним договору поруки № SR-301/371/2008/1 від 21 серпня 2008 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та [PERSON]; визнання недійним договору поруки № SR-301/371/2008/2 від 21 серпня 2008 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та [PERSON] Крім того, суд звертає увагу на наступне. Згідно частини третьої статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Амур-Нижньодніпровського райсуду м. Дніпропетровськ від 04 квітня 2016 року, яке набрало законної сили, позов ПАТ "ОТП Банк" задоволено та Звернути стягнення на предмет іпотеки: - Квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], ІПН: [NUMBER], паспорт серії [NUMBER], виданий 26 грудня 2000 року Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, проживає за адресою: [ADDRESS] у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором ML -300/676/2005 від 23.02.2005 року та кредитним договором № ML-300/427/2007 від 08.08.2007 року у розмірі 47 441, 66 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на день проведення розрахунку складає 996 767, 62 грн.; - Домоволодіння загальною площею 201,1 м2, житловою площею 90,3 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке належить на праві власності [PERSON], ІПН: [NUMBER], паспорт серії [NUMBER], виданий 26 грудня 2000 року Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, проживає за адресою: [ADDRESS], та земельної ділянки загальною площею 532 м2, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] та належить на праві власності [PERSON], ІПН: [NUMBER], паспорт серії [NUMBER], виданий 26 грудня 2000 року Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, проживає за адресою: [ADDRESS] у рахунок погашення заборгованості [PERSON], ІПН [NUMBER], за кредитним договором ML-301/371/2008 від 21 серпня 2008 року, що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 217 566,61 дол. США, заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 60 787,26 дол. США; загальна сума боргу: 278 353 дол. США, що за курсом НБУ на день проведення розрахунку становить 5 847 205,22 гривень. Додатковим рішенням того ж суду від 07 листопада 2016 року, яке набрало законної сили, ухвалено: В рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк": - за кредитним договором № ML-300/676/2005 від 23 лютого 2005 року в розмірі 11 076,10 дол. США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день проведення розрахунку складає 232 668,69 грн., з яких: 9 057,84 дол. США - заборгованість за тілом кредиту та 2 018,26 дол. США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; - за кредитним договором № ML-300/427/2007 від 08 серпня 2007 року в розмірі 36 365,56 дол. США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день проведення розрахунку складає 764 098,93 грн., з яких: 28 632,48 дол. США - заборгованість за тілом кредиту та 7 733,08 дол. США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; Звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру [ADDRESS] загальною площею 50,8 м2, жилою площею 29,8 м2, початковою вартістю 501 638 ( п'ятсот одна тисяча шістсот тридцять вісім) грн., що належить на праві власності [PERSON], ІПН: [NUMBER], паспорт серії [NUMBER], виданого 26 грудня 2000 року Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, проживає за адресою: [ADDRESS]; Визначений спосіб реалізації предмета іпотеки із застосуванням процедури продажу предмета іпотеки, встановленої ст. 41 Закону України "Про іпотеку" шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах виконавчого провадження. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" за кредитним договором ML-301/371/2008 від 21 серпня 2008 року у розмірі 278 353,87 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день проведення розрахунку складає 5 847 205,22 грн., з яких: 217 566,61 дол. США - заборгованість за тілом кредиту та 60 787,26 дол. США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; звернути стягнення на предмет іпотеки: - Домоволодіння загальною площею 201,1 м2, житловою площею 90, 3 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], за початковою вартістю 2 149 261 ( два мільйона сто сорок дев'ять тисяч двісті шістдесят одна) грн., яке належить на праві власності [PERSON], ІПН [NUMBER], паспорт серії [NUMBER], виданий 26 грудня 2000 року Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, проживає за адресою: [ADDRESS], та земельної ділянки загальною площею 532 м2, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] та належить на праві власності [PERSON], ІПН [NUMBER], паспорт серії [NUMBER], виданий 26 грудня 2000 року Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, проживає за адресою: [ADDRESS], у рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором ML-301/371/2008 від 21 серпня 2008 року, що складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 217 566,61 дол. США, заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 60 787,26 дол. США; загальна сума боргу: 278 353 дол. США, що за курсом НБУ на день проведення розрахунку становить 5 847 205,22 гривень. Визначений спосіб реалізації предмету іпотеки із застосуванням процедури продажу предмета іпотеки, встановленої ст. 41 Закону України "Про іпотеку" шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах виконавчого провадження. Тобто зазначеними рішеннями, що набрали законної сили, та які мають преюдиційне значення, встановлений факт видачі кредитів [PERSON] в розмірі і валюті, передбаченій кредитними договорами, наявність і розмір заборгованості [PERSON] за кредитними договорами перед позивачем, а також правомірність та дійсність оспорюваного в даній справі договору іпотеки від 21 серпня 2008 року, відповідно до якого було звернуто стягнення на спірне іпотечне майно. З огляду на зазначені положення законодавства та рішення Амур-Нижньодніпровського райсуду м. Дніпропетровськ від 04 квітня 2016 року і додаткове рішення того ж суду від 07 листопада 2016 року, які набрали законної сили, та яким в рахунок задоволення вимог іпотекодержателя звернуто стягнення на спірне іпотечне майно, чим фактично було підтверджено дійсність оспорюваного в даній справі договору іпотеки від 21 серпня 2008 року, при наявності зазначеного судового рішення, яке відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України має преюдиційне значення для суду при вирішенні справи, суд не вправі його змінювати, зокрема шляхом визнання цього ж самого договору іпотеки недійсним. Зазначена правова позиція викладена в в постанові Верховного Суду України у справі № у справі за № 6-1414цс17 від 13 вересня 2017 року, яка згідно з ч. 1 ст. 3607 ЦПК України є обов'язковою для судів. Також, щодо вимоги зустрічного позову про визнання договорів поруки припиненими, то, відмовляючи в її задоволенні, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. У випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України на припинення зобов'язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Як встановлено судом та зазначено вище, договори поруки були укладені не [PERSON] та позивачем, а позивачем та іншими особами - [PERSON] і [PERSON], та саме [PERSON], і [PERSON] (оскільки суду не надано доказів на підтвердження наявності повноважень на звернення до суду [PERSON] в інтересах [PERSON] і [PERSON].) за умови порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права, пов'язаного з укладеними правочинами, мають звернутися за судовим захистом в силу ст. 55 Конституції України. Вирішуючи спір, суд не погоджується з доводами відповідача [PERSON] про сплив строку позовної давності, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Певний період часу, початок якого визначений календарною датою або подією, починається з наступного дня після вказаної дати або дня події, які, в свою чергу, до цього строку не включаються. Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст.ст. 253-255 цього Кодексу. Строк як часова категорія характеризується не тільки початковим, а й кінцевим моментом. Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦК України строк, обчислюваний роками, спливає у відповідні місяць і число останнього року цього строку, а коли він обчислюється місяцями, то у відповідне число останнього місяця строку. Вирішуючи спір, суд звертає увагу та враховує, що строк дії жодного з кредитних договорів не сплив. Крім того, 26 квітня 2010 року між [PERSON] та Позивачем було укладено додатковий договір № 2 до Кредитного договору № МL-301/371/2008 від 21 серпня 2008 року; 11 травня 2010 року - додатковий договір № 2 до Кредитного договору № МL-300/427/2007 від 08 серпня 2007 року; 23 квітня 2010 року - додатковий договір № 2 до Кредитного договору № МL-300/676/2005 від 23 лютого 2005 року. Зазначені додаткові договори передбачали реструктуризацію боргу, тобто з моменту їх підписання між Позивачем та [PERSON] не було прострочених та не виконаних зобов'язань. А отже право Позивача після підписання цих додаткових договорів порушено не було, в зв'язку з цим Позивач і залишив позовну заяву без розгляду, на що посилається Відповідач-1. Перебіг позовної давності щодо подачі даного позову почався після того як [PERSON] після реструктуризації боргу знову почав не виконувати зобов'язання по кредитним договорам, а саме в 2013 році. Таким чином, Позивачем не було порушено строки позовної давності для пред'явлення даного позову, адже останній було пред'явлено в межах загального строку позовної давності. У зв'язку з викладеним посилання Відповідача-1 про закінчення строку позовної давності не ґрунтується на законі та матеріалах справи. Щодо доводів [PERSON] про те, що порука [PERSON] і [PERSON] є припиненою в порядку ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, оскільки позовні вимоги про стягнення боргу з поручителів подані Позивачем з пропуском 6 місячного строку, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Позивачем пред'явлено позов до боржника та поручителів протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання, а тому суд вважає зазначені доводи [PERSON] безпідставними та необґрунтованими. Обґрунтовуючи свої заперечення проти первісного позову [PERSON] зазначає про те, що він не підписував Додатковий договір № 1 від 21 травня 2009 року до Договору поруки № SR-301/371/2008/2 від 21 серпня 2008 року та Додатковий договір № 3 від 26 листопада 2012 року до Договору поруки № SR-301/371/2008/2 від 21 серпня 2008 року, а тому і не надавав згоди на збільшення основного зобов'язання, в зв'язку з чим вважає договір поруки припиненим. Проте, суд виходить з дійсності зазначених правочинів, оскільки до суду з вимогами розірвати їх або визнати недійсними, [PERSON] не звертався, і жодних доказів, які б підтверджували його заперечення, суду не надав. [PERSON], підписуючи Додатковий договір № 1 від 21 травня 2009 року до Договору поруки № SR-301/371/2008/2 від 21 серпня 2008 року та Додатковий договір № 3 від 26 листопада 2012 року до Договору поруки № SR-301/371/2008/2 від 21 серпня 2008 року, надав згоду на збільшення розміру основного зобов'язання. З урахуванням викладеного вище позовні вимоги за зустрічним позовом задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Суд за правилами ч.ч. 1, 2 ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в істинності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем. Оскільки іншого не доведено, за внутрішнім переконанням суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] в порушення ст.ст. 529, 530, 536 ЦК України відступив від умов про повернення суми кредиту в межах ліміту і від строків виконання за договором, чим прострочив виконання згідно з ст. 612 цього Кодексу щодо повернення кредиту та сплати процентів. Таким чином, відповідач [PERSON] порушив взяте перед позивачем зобов'язання, на підставі чого з урахуванням визнаних позивачем сум, як ним отриманих, його права згідно ст. 611 ЦК України підлягають захисту, а у співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] згідно з ст.ст. 541, 554 цього Кодексу виник солідарний обов'язок сплатити позивачу проценти за користування кредитом і повернути суму кредиту, чого вони не виконали, тобто позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню в повному обсязі. Таким чином, підлягає присудженню на користь позивача з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за ст. 543 ЦК України, в межах заявлених вимог згідно з ст. 11 ЦПК України, солідарно за кредитним договором № ML-301/371/2008 від 21 серпня 2008 року, заборгованість у розмірі 278 293,87 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день проведення розрахунку складає 6 696 757,66 гривень, яка складається з: 217 566,61 доларів США - заборгованості за тілом кредиту та 60 727,26 доларів США - заборгованості за відсотками за користування кредитом. Разом з тим, підлягає присудженню на користь позивача з відповідачів [PERSON] та [PERSON] за ст. 543 ЦК України, в межах заявлених вимог згідно з ст. 11 ЦПК України, солідарно за кредитним договором № ML-300/676/2005 від 23 лютого 2005 року, заборгованість у розмірі 11 550,39 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день проведення розрахунку складає 277 944,18 гривень, яка складається з: 9 057,84 доларів США - заборгованості за тілом кредиту та 2 492,55 доларів США - заборгованості за відсотками за користування кредитом. Крім того, підлягає присудженню на користь позивача з відповідачів [PERSON] та [PERSON] за ст. 543 ЦК України, в межах заявлених вимог згідно з ст. 11 ЦПК України, солідарно за кредитним договором № ML-300/427/2007 від 08 серпня 2007 року, заборгованість станом на 24 листопада 2015 року у розмірі 38 163,69 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день проведення розрахунку складає 918 356,50 гривень, яка складається з: 28 632,48 доларів США - заборгованості за тілом кредиту та 9 531,21 доларів США - заборгованості за відсотками за користування кредитом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України відповідачі повинні відшкодувати на користь позивача судовий збір у розмірі 3 654 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: approved