Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-16 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач - [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . Спадкодавець на випадок своєї смерті заповіту не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом є він, як син, його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , які від спадщини відмовилися на його користь. Позивач встановлений законом строк звернувся до приватного нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Іваненко С.В. з заявою про видачу йому Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька. Приватним нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом з тієї підстави, що правовстановлюючий документ на спадкове майно оформлений з порушенням Закону України «Про Товарну біржу», відповідно до якого кожен з членів біржі може виставляти на торги свій лот (відокремлене майно). Крім того, стаття 657 нині діючого ЦК України вимагає обов`язкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна. На підставі вищевикладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом та просити: - визнати дійсним договір купівлі - продажу № 4779 нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , укладений між продавцями: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , що діяв за згодою матері, на підставі Витягу з рішення Миколаївської міської ради м. Миколаєва Корабельного районного виконавчого комітету від 18.12.2001 р. за № 115, з однієї сторони, та покупцем, [PERSON] , який помер [INFO] , з другої сторони, посвідчений на Миколаївській Універсальній Товарній Біржі «Нерухомість-Південь», зареєстрований в "Журналі реєстрації біржових угод" за № 4779 від 21.12.2001 року, та зареєстрований в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 15 січня 2002 року за р. № 5455 в книзі № 134; - визнати за ним, [PERSON] , право власності на вказану квартиру в порядку спадкування за законом, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує на підставах, викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча судом про дату і час розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення, доказів про поважність причини неявки суду не надали. Третя особа: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Іваненко С.В. надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Треті особи: [PERSON] , [PERSON] та представник Миколаївської Універсальної Товарної Біржи " Нерухомість - Південь" в судове засідання не з`явилися, хоча судом про дату і час розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення, доказів про поважність причини неявки суду не надали. Враховуючи те, що від відповідачів заперечення та заяви про розгляд справи у їх відсутність не надходило, то суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст.223 ЦПК України), крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані суду письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із такого. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21 грудня 2001 року між [PERSON] , який помер [INFO] , з однієї сторони, та відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , що діяв за згодою матері, на підставі Витягу з рішення Миколаївської міської ради м. Миколаєва Корабельного районного виконавчого комітету від 18.12.2001 р. за № 115, з другої сторони, був укладений договір купівлі - продажу № 4779 нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , посвідчений на Миколаївській Універсальній Товарній Біржі «Нерухомість-Південь», зареєстрований в "Журналі реєстрації біржових угод" за № 4779 від 21.12.2001 року, та право власності за покупцем [PERSON] було зареєстровано в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 15 січня 2002 року за р. № 5455 в книзі № 134 (а.с.8-9). [INFO] в м. Миколаєві помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . Із копії спадкової справи № 30/2018, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Іваненко С.В., вбачається, що спадкодавець на випадок своєї смерті заповіту не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом є [PERSON] , як син, його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , які від спадщини відмовилися на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Проте, нотаріус не може видати позивачу Свідоцтво про право на спадщину, яке залишилося після смерті [PERSON] , так як правовстановлюючий документ на спадкове майно оформлений з порушенням Закону України «Про Товарну біржу», відповідно до якого кожен з членів біржі може виставляти на торги свій лот (відокремлене майно). Крім того, стаття 657 нині діючого ЦК України вимагає обов`язкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна. Судом встановлено, що спадкодавець будучи людиною юридично необізнаною, при укладенні договору у всьому покладалася на фаховий досвіт працівників біржі, і вважав що зазначений договір відповідає діючому законодавству та подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. На теперішній час позивач бажає прийняти спадкове майно, але через невідповідність даного договору вимогам закону він позбавлена даного права. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УРСР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Згідно ст. ст. 1216, 1218 ГК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З огляду на вищенаведене, суд знаходить позов обґрунтованим і вважає можливим його задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved