Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №CGZ0AK10040155 від 23.04.2008р., уточнивши позовну заяву (а.с.40-42) Позов мотивує тим, що відповідно до кредитного договору від 23 квітня 2008 р., укладеного між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] на загальну суму 12653,54 доларів США з терміном повернення кредиту до 22.04.2015 року. Покликається на те, що відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Зазначає, що згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Звертає увагу суду на те, що після продажу заставного автомобіля,18.07.2011 року було зараховано 4594.26 доларів США на погашення заборгованості по кредиту (2297.13 доларів США на погашення тіла кредиту, 2027.57 доларів США на пеню, що відображено в розрахунку заборгованості і враховано при ухваленні рішення 08.04.2013 року. Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 21.03.2013 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» стягнуто заборгованість за кредитом 16870,76 доларів США. Вважає, що заборгованість до стягнення становить 22741,58 доларів США, що складається: 1624,54 доларів США заборгованість по процентах за користування кредитом (з 20.08.2011 року по 28.08.2015 року; 387,91 доларів США - заборгованість по комісії (з 20.08.2011р. по 25.11.2013р.); 20729,13 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, що за курсом 26.10 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.03.2016 року складає 541030,30 грн. (16.03.2013р. по 23.03.2016р.; 9,58 доларів США штраф; 1137,08 доларів США штраф (процентна складова). В обґрунтування позовних вимог покликається на вимоги ст.ст.525,526,530,532,598,599,591610,629,1054 ЦК України та просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитними договором 23888.24 доларів США. В судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву, згідно якої позов підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводити без його участі (а.с.4). Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду, про що свідчить повідомлення про вручення повісток, однак подав заяву, відповідно до якої просить розглядати дану цивільну справу без його участі. Окрім цього, просив відмовити в задоволенні позовної заяви про стягнення пені, штрафу та неустойки, оскільки вважає визначений позивачем розмір такої несправедливим та відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України може бути зменшений судом, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Просить зменшити неустойку. Вважає, що в розумінні ст.16 ЦК України збитки позивачу не завдано. Дослідивши та перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких мотивів. Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ч.3 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться звичайно. В ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, та самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Частина 1 статті 546 ЦК України передбачає, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом або пенею), порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником(заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом(право застави). Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що 23 квітня 2008 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно з яким останній отримав кредит в розмірі 12653 доларів США, строком до 22.04.2015 року (а.с.9-16). Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 21.03.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість у розмірі 16870,76 доларів США , що за курсом 7,97 НБУ складає 134459.99грн. за кредитним договором №CGZ0AK10040155 від 23.04.2008 року (а.с.5). Взятих на себе зобовязань відповідач [PERSON] не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість в розмірі 23888,24 доларів США, що складається: 1624,54 доларів США заборгованість по процентах за користування кредитом (з 20.08.2011 року по 28.08.2015 року; 387,91 доларів США - заборгованість по комісії (з 20.08.2011р. по 25.11.2013р.); 20729,13 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, що за курсом 26.10 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.03.2016 року складає 541030,30 грн. (16.03.2013р. по 23.03.2016р.; 9,58 доларів США штраф (фіксована частина); 1137,08 доларів США штраф (процентна складова) (а.с.43-48). Як вбачається із розрахунку, наданого позивачем заборгованість за кредитом становить 9723,73 Доларів США (а.с.6-8, 39-48) Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положеньЗакону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22 листопада 1996 року прийшов до висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Крім того, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст.3, ч. 3 ст.509, ч. ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності та розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Такий висновок Конституційного Суду України узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, а тому принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Тому, Конституційний Суд України визначив, що захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч. 3 ст.551 ЦК України. Згідно із ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.27 постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року №5 розяснив, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Як вбачається із як довідки Перемишлянського районного центру зайнятості №1330 від 10.09.2017р., витягу з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців, свідоцтва про народження [PERSON],серії І-СГ №002774 від 15.01.2005 р.,відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків, [PERSON] не працює, жодного доходу не отримує, на його утриманні перебуває малолітня донька (а.с. 64-68) Таким чином, суд приходить до висновку про порушення відповідачем умов кредитного договору №CGZ0AK10040155 від 23.04.2008р., що призвело до неналежного виконання взятих на себе зобовязань, тому позов слід задовольнити частково. Враховуючи обставини справи, те, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків та виходячи із визначених ст.129 Конституції України та ст.1 ЦПК України основних засад і завдань судочинства, якими є законність, справедливість та рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача з 20729,13 Доларів США до 9723,73 (розміру заборгованості по тілу кредиту в перерахунку до національної гривні України за офіційним курсом НБУ, як просив позивач у своїй позовній заяві, - до 253 789,35 гривень. При цьому, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі, що складають 5043 гривень 63 копійки судового збору,

Outcome: partial