Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Заводського районного суду 11.12.2015 року з позовом до Відокремленого структурного підрозділу «Дніпродзержинське міське Управління Головного управління держсанепідслужби у Дніпропетровській області», треті особи ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» та ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» в якій просив суд скасувати інформаційну довідку № 15-01-7/1-444 від 10.03.2015 та вчинити дії щодо складання оновленої та доповненої санітарно-гігієнічну характеристику умов праці, але згодом 04.01.2016 року уточних свої позвоні вимоги та просив суд стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 30000,00 грн., а також стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він має безперервний стаж трудової діяльності 26 років на виробництві хімічної промисловості зі шкідливими умовами праці, і мав контакти в продовж цього часу з такими хімічними речовинами, як рідкий та газоподібний хлор та аміак; сполуки сірки, азоту, фосфору в випаровуваннях кислот, водню фтористого, втору, свинцю та олова, які перевищували гранично допустимі концентрації, а також працював з ручним віброінструментом та в умовах шуму, вібрації, запиленості, напруженості та важкості праці. Під час професійної діяльності зазнав впливу виробничого середовища, який шкідливо вплинув на його здоров'я, в зв'язку з чим виникло питання про встановлення йому професійного захворювання. 10 березня 2015 року було складено інформаційну довідку № 15-01-7/1-444 відокремленим структурним підрозділом «Дніпродзержинського міського управління головного управління держсанепідслужби у Дніпропетровській області», про його умови праці на підприємствах ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив», ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» та інших. 01 квітня 2015 року, після лікування в стаціонарах по місту проживання, він був направлений консультативно-діагностичним центром профпатології обласного відділення, який підтвердив діагноз, до Українського НДІ промислової медицини в місті Кривий Ріг. 29 квітня 2015 року лікувально-експертною комісією протоколом за № 645 був підтверджений установлений діагноз захворювання, - хронічне обструктивне захворювання легень першого ступеню, група А,. ЛН першого ступеню. Таке захворювання не в умовах підприємства, на думку позивача одержати неможливо. В зв'язку з встановленим професійним маршрутом інформаційної довідки № 15-01-7/1-444 від 10.03.2015 року, складеним відповідачем, лікувально-експертна комісія Українського НДІ промислової медицини в місті Кривий Ріг встановила факт недостатнього та перебивного стажу роботи в умовах порушення гранично допустимих концентрацій дії токсичних речовин. І встановили час праці в шкідливих умовах роботи на підприємствах ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» і ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» - 05 років 11 місяців. Так як в характеристиці робота позивача в шкідливих умовах праці була представлена, як з нормальними умовами праці, інститутом рекомендовано було документи позивача направити до ЦЛЕК Інституту медицини праці НАМН України в м. Київ, для вирішення спірної ситуації. Відповідно до медичного висновку № 21/464 від 09 червня 2015 року, Центральна лікарно-експертна комісія, теж не встановила професійного характеру захворювання в зв'язку з недостатнього та перебивного стажу роботи в умовах порушення гранично допустимих концентрацій дії токсичних речовин, перерив склав відповідно запису приблизно 11 років між 1998 та 2009 роками, і цим підтвердили висновок лікувально-експертної комісії Українського НДІ промислової медицини в місті Кривий Ріг, про недостатність профмаршруту в умовах дії небезпечних факторів. Національний інститут фізіатрії та пульмонології ім. Ф.Г.Яновського АМН України підтвердив встановлений діагноз ХОЗЛ другого ступеню. Оскільки позивач на ПО ПХЗ з шкідливими хімічними речовинами працював з 04.08.1980 року до 09.06.1991 року \10 років), а також працював зі шкідливими умовами праці на ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» з 30.05.1994 по 10.05.1998 року; з 06.01.2000 року по 06.02.2003 року; з 06.02.2003 року по 01.10.2009 року; з 02.10.2009 року по 28.10.2011 року, відповідно усього 16 років. Фактично відпрацьований час на підприємствах ПО ПХЗ ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» та ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» склав 26 років зі шкідливими умовами праці, на яких були зафіксовані перевищення норм, згідно трудової книжки та наданих документів. Головним спеціалістом відповідача, [PERSON], була складена інформаційна довідка в якій на думку позивача були допущені невідповідності, а саме при опису професійної діяльності позивача в період праці з 04.08.80 р. по 10.06.91 р., коли він працював на ПО ПХЗ цех «Амофос», який по шкідливим факторам відносився до підрозділу з особливо шкідливими умовами праці, після реконструкції цього підрозділу в ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» і зупинки багатьох шкідливих виробничих ділянок цеху (амофос), і на цей час виробництво залишилося підприємством з особливо шкідливими умовами праці, але спеціалісту СЕС, за його твердженнями, були представлені документи тільки на один хімічний фактор при виробництві такого складного добрива як нітрофос (амофос) виробничого середовища, - водень фтористий, який не перевищує допустимого нормативу, але спеціаліст не звернув на це уваги. Відповідно представленим документам підприємствами спеціалісту, таблиця умов праці за ступенем шкідливості та небезпечності не включає повного переліку факторів виробничого середовища та трудового процесу з якими позивач зустрічався при виконані своєї роботи, але і тих хімічних речовин які вказані спеціалістом СЕС в висновку про умови праці, нема в зведеній таблиці оцінки-умов праці, а саме рідкого хлору. Крім того, зведена таблиця оцінки умов праці складена з факторів виробничого середовища, та трудового процесу не має в своєму переліку тих шкідливих факторів які відповідають тим професіям та місцям праці, які записані в трудовій книжці. Професійна діяльність в період часу з 06,011.2000р по 01.05.2009 р., як описували інститути праці, зовсім не описана в підрозділі шкідливих умов праці в п. 9; 12, та в зведеній таблиці оцінки умов праці інформаційної довідки, хоча позивач працював в цей час не в ідеальних умовах, так як це були монтажні роботи в підрозділах підприємства з шкідливими умовами праці, це були умови праці по монтажу, обслуговуванню обладнання в любу пору року не в приміщені з мікрокліматом, а під впливом і з перевищенням норми хлору, рідкого хлору, рідкого та газоподібного аміаку випаровувань ГСМ, кислот та луги, також пилом, вібрацією електроінструменту, статичним та динамічним перевантаженням та напруженістю, важкістю праці на висоті. З цього приводу професійна діяльність в період часу з 27.07.1977р, по 11.05.1978 р.; з 04.08.80 р. по 10.06.91 р.; з 06.01.2000р. по 01.05.2009 р. (20 років 2 місяців, 10 днів) не знайшла відображення в спец професійному маршруту, та не описана при опису шкідливих факторів та перевищення норм в інформаційній довідці, відповідно наданій інформації, зі слів головного спеціаліста [PERSON] Л,Г. це сталось у звязку з тим, що їй не були надані повні, достовірні дані про умови праці позивача, підприємствами. А дослідження умов праці на спірних робочих місцях вона не проводила. Оскільки такий значний проміжок часу не був врахований, тому за цей строк і не був складений профмаршрут в інформаційній довідці, тому на думку позивача, ця обставина і привела до відмови йому в признанні стану його здоров'я наслідком його професійної діяльності і установленню короткого стажу роботи в шкідливих умовах праці, всупереч фактичному, що підтверджується у «Висновку центральної лікарсько - експертної комісії» від 19 червня 2015 року, в пункті «профмаршрут». Крім того не знайшла відображення в кількісній характеристиці виробничого середовища праця позивача по монтажу систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій в відділі КАСВО ТОВ «Науково - виробничого підприємства «Украгротех», згідно своїх трудових обовязків позивач піддавався впливу випаровувань ГСМ кислот та луги, також пилом, вібрацією електроінструменту, статичним та динамічним перевантаженням та напруженістю виконанню роботи на висоті, важкістю праці оскільки роботи в основному проводились на відкритому повітрі в любу пору року. Два інститути праці не знайшли можливості виправити занижені показники виробничого середовища, яке впливало на здоровя позивача, та уточнити шкідливі фактори, які не були включені в характеристику зовсім. З рішенням інститутів позивач згоден, але оскільки в такому стані спотворені, та фальсифіковані документи виправити неможливо, то на думку позивача їх слід скасувати та скласти знову. Така кількість занижень показників шкідливих факторів та повне ігнорування внесення тих, що передбачає виконання дорученої позивачу праці, унеможливлює виправлення цих документів. Крім того відповідач сповістив позивачу, що вони отримали ці показники від підприємств, а взяти достовірні у них немає можливості, тому позивач не годен з даними які містяться в інформаційній довідці № 15-01-7/1-444 від 10.03.2015 року, складеною відповідачем, оскільки інформаційна довідка в такому стані не може бути використана при оцінці ступеню впливу виробничих факторів на здоров'я позивач, так як не надає повної інформації. З урахуванням викладеного позивач вважає, що документи не відповідають фактичним умовам праці на вказаних підприємствах і не містять повного переліку шкідливих факторів, та перевищення їх норми, в яких позивачу прийшлось працювати і тому він з інформаційною довідкою № 15-01-7/1-444 від 10.03.2015 р. не згоден і просить її скасувати. Крім того завдяки неналежно складеній інформаційній довідці № 15-01-7/1-444 від 10.03.2015 року, відповідачем, він протягом року не може довести зв'язок його захворювання з умовами праці в яких йому довелося працювати. У звязку з цим на думку позивача, він, переніс не тільки матеріальні збитки оскільки був змушений звертатись до інститутів праці м. Кривого Рогу та м. Києва, а й моральні страждання, а саме коли він не міг довести неправдивість тверджень викладених в інформаційній довідці, з причини приниження його неправдивою інформацією, що викладена в інформаційній довідці, він не міг вести звичайний спосіб життя, витрачаючи час на звернення до інстанцій, щоб довести правду, замість того щоб лікуватись, на думку лікарів позивач потребує термінового лікування, а з вини відповідача йому замість цього довелося збирати документи, та в продовж року доводити невідповідність викладених фактів в довідці, що погано позначилося на його стані здоров'я, так як він втратив цілий рік і зостався без повноцінного лікування в зв'язку з тим, що не й нього не достатньо коштів на це, а за цей час хвороба прогресувала, тому йому прийшлось проводити лікування за свій кошт, тому рахує, що структурний підрозділ «Дніпродзержинського міського управління головного управління держсанепідслужби у Дніпропетровській області» наніс його здоровю значну моральну шкоду, яку він оцінює в 30000 гривен та просить її стягнути з відповідача на його користь, а також просить покласти всі судові витрати за рахунок відповідача та повернути йому судовий збір у розмірі 487 грн.20 коп., які він сплатив при подачі позову. У судове засідання позивач з'явився, але надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачеві на останню відому суду адресу і в силу ст.77 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 169 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача, згідно вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представники третьої особи ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» та ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» надали до суду заяви в яких просили суд розглянути справу без їх участі, та не заперечували проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши у сукупності подані докази, встановив обставини та відповідно до них правовідносини, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані, та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач має безперервний стаж трудової діяльності 26 років на виробництві хімічної промисловості зі шкідливими умовами праці, і мав контакти в продовж цього часу з такими хімічними речовинами, як рідкий та газоподібний хлор та аміак; сполуки сірки, азоту, фосфору в випаровуваннях кислот, водню фтористого, втору, свинцю та олова, які перевищували гранично допустимі концентрації, а також працював з ручним віброінструментом та в умовах шуму, вібрації, запиленості, напруженості та важкості праці, що підтверджується трудовою книжкою ( а.с.14-15). Судом встановлено, що під час професійної діяльності позивач зазнав впливу виробничого середовища, який шкідливо вплинув на його здоров'я, в зв'язку з чим виникло питання про встановлення йому професійного захворювання, тому 10 березня 2015 року було складено інформаційну довідку № 15-01-7/1-444 відокремленим структурним підрозділом «Дніпродзержинського міського управління головного управління держсанепідслужби у Дніпропетровській області», про його умови праці на підприємствах ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив», ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» та інших. (а.с.8-13) Як вбачається з матеріалів справи, 01 квітня 2015 року, після лікування в стаціонарах по місту проживання, позивач був направлений консультативно-діагностичним центром профпатології обласного відділення до Українського НДІ промислової медицини в місті Кривий Ріг де 29 квітня 2015 року лікувально-експертною комісією протоколом за № 645 був підтверджений установлений діагноз захворювання, а саме хронічне обструктивне захворювання легень першого ступеню, група А,. ЛН першого ступеню. (а.с.6,7) Як встановлено в судовому засіданні, в зв'язку з встановленим професійним маршрутом інформаційної довідки № 15-01-7/1-444 від 10.03.2015 року, складеним відповідачем, лікувально-експертна комісія Українського НДІ промислової медицини в місті Кривий Ріг встановила факт недостатнього та перебивного стажу роботи в умовах порушення гранично допустимих концентрацій дії токсичних речовин, і встановили час праці в шкідливих умовах роботи на підприємствах ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» і ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» - 05 років 11 місяців. З матеріалів справи вбачається, що у звязку з тим, що в характеристиці робота позивача в шкідливих умовах праці була представлена, як з нормальними умовами праці, інститутом рекомендовано було документи позивача направити до ЦЛЕК Інституту медицини праці НАМН України в м. Київ, для вирішення спірної ситуації. Відповідно до медичного висновку № 21/464 від 09 червня 2015 року, Центральна лікарняно-експертна комісія, не встановила професійного характеру захворювання в зв'язку з недостатнього та перебивного стажу роботи в умовах порушення гранично допустимих концентрацій дії токсичних речовин, перерив склав відповідно запису приблизно 11 років між 1998 та 2009 роками, і цим підтвердили висновок лікувально-експертної комісії Українського НДІ промислової медицини в місті Кривий Ріг, про недостатність профмаршруту в умовах дії небезпечних факторів. Національний інститут фізіатерапії та пульмонології ім. Ф.Г.Яновського АМН України підтвердив встановлений діагноз ХОЗЛ другого ступеню. Судом встановлено, що позивач працював на ПО ПХЗ з шкідливими хімічними речовинами працював з 04.08.1980 року до 09.06.1991 року \10 років), а також працював зі шкідливими умовами праці на ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» з 30.05.1994 по 10.05.1998 року; з 06.01.2000 року по 06.02.2003 року; з 06.02.2003 року по 01.10.2009 року; з 02.10.2009 року по 28.10.2011 року, відповідно усього 16 років. Фактично відпрацьований час на підприємствах ПО ПХЗ ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» та ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» склав 26 років зі шкідливими умовами праці, на яких були зафіксовані перевищення норм, згідно трудової книжки та наданих документів, що підтверджується відповідними довідками. ( а.с.18,19,20 ( з обох сторін)), Як вбачається з матеріалів справи, головним спеціалістом підприємства відповідача, [PERSON], була складена інформаційна довідка № 15-01-7/1-444 від 10.03.2015 року в якій була допущена низка невідповідностей, а саме: по перше при опису професійної діяльності позивача в період праці з 04.08.80 р. по 10.06.91 р., коли він працював на ПО ПХЗ цех «Амофос», який по шкідливим факторам відносився до підрозділу з особливо шкідливими умовами праці, після реконструкції цього підрозділу в ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» і зупинки багатьох шкідливих виробничих ділянок цеху (амофос), і на цей час виробництво залишилося підприємством з особливо шкідливими умовами праці, але спеціалісту СЕС були представлені документи тільки на один хімічний фактор при виробництві добрива нітрофос (амофос) виробничого середовища, водень фтористий, який не перевищує допустимого нормативу, але відповідачем не було звернуто на це уваги. Відповідно представленим документам підприємствами спеціалісту, таблиця умов праці за ступенем шкідливості та небезпечності не включає повного переліку факторів виробничого середовища та трудового процесу з якими позивач зустрічався при виконані своєї роботи, але і тих хімічних речовин які вказані спеціалістом СЕС в висновку про умови праці, нема в зведеній таблиці оцінки-умов праці, а саме рідкого хлору. Крім того, зведена таблиця оцінки умов праці складена з факторів виробничого середовища, та трудового процесу не має в своєму переліку тих шкідливих факторів які відповідають тим професіям та місцям праці, які записані в трудовій книжці позивача. Професійна діяльність в період часу з 06,011.2000р по 01.05.2009 р., як описували інститути праці, зовсім не описана в підрозділі шкідливих умов праці в п. 9; 12, та в зведеній таблиці оцінки умов праці інформаційної довідки, хоча позивач працював в цей час не в ідеальних умовах, так як це були монтажні роботи в підрозділах підприємства з шкідливими умовами праці, це були умови праці по монтажу, обслуговуванню обладнання в протягом усього року не в приміщені з мікрокліматом, а під впливом і з перевищенням норми хлору, рідкого хлору, рідкого та газоподібного аміаку випаровувань ГСМ, кислот та луги, також пилом, вібрацією електроінструменту, статичним та динамічним перевантаженням та напруженістю, важкістю праці на висоті. З цього приводу професійна діяльність в період часу з 27.07.1977р, по 11.05.1978 р.; з 04.08.80 р. по 10.06.91 р.; з 06.01.2000р. по 01.05.2009 р. (20 років 2 місяців, 10 днів) не знайшла відображення в спец професійному маршруту, та не описана при опису шкідливих факторів та перевищення норм в інформаційній довідці,, оскільки такий значний проміжок часу не був врахований, тому за цей строк і не був складений профмаршрут в інформаційній довідці, тому ця обставина і привела до відмови позивачу в признанні стану його здоров'я наслідком його професійної діяльності і установленню короткого стажу роботи в шкідливих умовах праці, всупереч фактичному, що підтверджується у «Висновку центральної лікарсько - експертної комісії» від 19 червня 2015 року, в пункті «профмаршрут». Для належного встановлення зв'язку умов праці із професійними захворюваннями відповідачем складено інформаційною довідкою № 15-01-7/1-444 від 10.03.2015 р. (а.с.8-13). Так, згідно п.1.9. "Порядку складання та вимоги до санітарно-гігієнічних характеристик умов праці", затвердженому Наказом МОЗ України № 614 від 13.12.2004 року (далі - Порядок), на непрацюючих пенсіонерів або осіб, що не працюють, складається Інформаційна довідка про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння), яка наведена в додатку 2, на підставі даних про умови праці на їх робочих місцях, при збереженні останніх на підприємстві, де вони раніше працювали, отриманих на підставі даних закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, наукових досліджень (розробок), характеристики виробничих факторів на аналогічних виробництвах. Обстеження підприємства для складання інформаційної довідки, у разі необхідності, проводиться за участю представника робочих органів виконавчої дирекції Фонду. Згідно п. 1.12. Порядку затвердженому наказом Міністерства охорони здоров'я України N 614 від 13.12.2004 (далі - Порядок) встановлено, що при виникненні підозри на профзахворювання (профотруєння) після припинення контакту працівника з шкідливими виробничими факторами (пізній силікоз, деякі захворювання на пухлини тощо), а також у разі неможливості отримання даних про його умови праці (ліквідація підприємства, цеху, дільниці, робочого місця або в разі тривалої зупинки виробничого процесу, відсутності даних в архівах підприємства та закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, робота за кордоном тощо) інформаційна довідка складається на підставі даних трудової книжки, санітарно-гігієнічної характеристики умов праці на аналогічних робочих місцях, за результатами наукових досліджень за аналогічними професіями. Позивач не згоден з інформаційною довідкою інформаційною довідкою № 15-01-7/1-444 від 10.03.2015 р, складеною відповідачем, оскільки в ній не в повному обсязі та недостовірно відображено інформацію, що стосується умов праці на підприємствах, на яких працював позивач, показників шкідливих речовин, показників важкості трудового процесу. Пунктом 1.26. Порядку встановлено, що у разі незгоди з санітарно-гігієнічною характеристикою заявник має право оскаржити її у вищому закладі державної санітарно-епідеміологічної служби або в судовому порядку. Пункт 1.13. Порядку визначає, що для працівників підземних професій вугільної та інших галузей промисловості, коли умови та характер праці аналогічні за всіма показниками, складається групова санітарно-гігієнічна характеристика. Таким чином, Інформаційна довідка не відповідає п.2 Правил та встановленій формі (додаток 2 Правил): не містить повного переліку підприємств, на яких працював позивач, відсутні відомості про роботу в РУ ім..Дзержинського тресту "Дзержинсруда" шахти "Гігант" з 1965 по 1969 роки, з 1974 року по 1979 роки на Криворізькому металургійному заводі ім.. [PERSON] (а.с.7,8); характеристика факторів виробничого середовища і трудового процесу має загальний характер без зазначення характеристики щодо кожної професії; відсутня кількісна характеристика кожного фактора виробничого середовища і трудового процесу (за наявності на підприємстві), у порівнянні з Інформаційною довідкою №2-2-2246 від 15.07.2008 р., виданої [PERSON], в якій детально по кожному підприємству та кожному фактору виробничого процесу зазначено шкідливі фактори, хронометраж дій шкідливого виробничого фактору, шкідливі речовини, аерозоль фіброгенної дії, показники мікроклімату, шум, показники важкості праці та напруженості трудового процесу. Тобто, Інформаційна довідка складена з порушенням "Порядку складання та вимог до санітарно-гігієнічних характеристик умов праці", затвердженого Наказом МОЗ України № 614 від 13.12.2004 року, та "Гігієнічної класифікації праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу" затвердженої Наказом МОЗ України № 528 від 27.12.2001 року (яка була чинною на момент її складання) а саме п.п. 2.1,2.1.2, 2.1.3,2.1.7 Порядку складання та вимог до санітарно-гігієнічних характеристик умов праці, тому суд задовольняє позовні вимоги позивача щодо недійсності Інформаційної довідки та зобов'язання відповідача видати нову Інформаційну довідку. Щодо перенесених позивачем моральних страждань, суд виходить з наступного. У відповідність до ст.16 ЦК України: кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно п. 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року N 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У відповідність до вимог ст.23 ЦК України: особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст.280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. У відповідність до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У відповідність до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідність до вимог ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідність до ч.2 ст.11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. У відповідність до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. У відповідність до ст.59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідність до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідність до ст.66 ЦПК України, висновок уповноваженої особи - докладний опис проведених досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом є доказом, який підтверджує обставини по справі. Суд вважає не доведеними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача грошових коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди саме у розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень, оскільки позивачем не доведено яку саме суму позивач, не маючи достатніх коштів для лікування, був змушений витрачати з особистих коштів, як саме був порушений сформований уклад життя позивача він не міг вести звичайний спосіб життя, витрачаючи час на звернення до інстанцій, щоб довести правду, яким саме чином доведення невідповідності викладених фактів в довідці, позначилося на стані здоров'я позивача, як саме вплинула недостовірна інформація викладена у довідці відповідачем на прогресування хвороби, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Встановлені судом факти і обставини справи підтверджують матеріали справи, оголошені у судовому засіданні. Стосовно судових витрат, до яких відповідно до вимог ст. 79 ЦПК України відносяться розмір судового збору, оскільки про подачі позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 487 грн.20 коп., у відповідність до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони судові витрати, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, на підставі наказу Міністерства охорони здоров'я України N 614 від 13.12.2004, Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року N 4 , ст.ст.16, 23, 280, 1166, 1167 ЦК України,

Outcome: partial