Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися з позовом до суду у якому просять суд усунути перешкоди у вихованні малолітнього онука [PERSON], [INFO], які чиняться з боку його матері [PERSON], шляхом встановлення днів спілкування з дитиною для баби та діда з можливістю забирати за місцем свого проживання кожну суботу та неділю, а також у святкові дні. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що їхня дочка [PERSON], [INFO], 24 липня 2015 оку народила сина [PERSON]. Майже з народження дочка з онуком проживала разом з позивачами за місцем їхнього проживання в [INFO]. Весь час онук виховувався позивачами та перебував на їхньому утримані. В подальшому дочка познайомилася з [PERSON] та почала спільно з ним проживати в [INFO], після чого забрала до себе проживати свого малолітнього сина. Після того\~як дочка\~почала проживати\~з [PERSON],\~[PERSON]\~почала своїми діями чинити позивачам перешкоди у спілкуванні з онуком, порушувати їхні права і забороняти бачитися, спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні у достатній кількості. Добровільно домовитися з відповідачем щодо встановлення графіку спілкування з онуком не вдається. Просять суд встановити порядок участі у вихованні онука [PERSON], [INFO], систематичні побачення кожної суботу\~та неділі,\~а також\~у святкові\~дні з можливістю забирати онука за місце свого проживання. У своєму відзиві на позовну заяву, [PERSON]. позовні вимоги [PERSON], [PERSON], визнала частково, не заперечувала проти встановлення такого способу спілкування позивачів з її сином, за яким вони матимуть можливість з ним спілкуватися кожної другої та четвертої неділі місяця з 15 до 18 години, враховуючи погодні умови та стан здоровя дитини. В задоволенні решти вимог заперечує. Свої заперечення обґрунтовує тим, що позивачами не надано жодного доказу, що нею чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною та їх твердження спростовуються наявними у справі матеріалами, з яких вбачається що на розгляд їхнього звернення Чаплинською РДА було надано відповідь на надання згоди на їх спілкування з онуком. На даний час вона працює в дитячому садку вихователем, має житло, а дитина забезпечена усім необхідним, що було встановлено в ході перевірки умов проживання дитини, ініційованою за звернення позивачів. Заперечуючи проти вимог [PERSON] та [PERSON] посилається на положення Декларації прав дитини від 20.11.59 року та вимоги Конвенції «Про права дитини», які визначають, що у всіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Запропонований позивачами спосіб участі їх, як бабусі з дідусем у вихованні та спілкування з дитиною, на думку відповідача може порушити нормальний режим життєдіяльності дитини, оскільки син відвідує дошкільний заклад, має певний графік відвідувань, мешкає в іншому населеному пункті ніж позивачі. У свою чергу вона як мати має можливість вільно спілкуватися з дитиною протягом тривалого часу лише у вихідні дні, тому перебування дитини протягом кожної суботи та неділі з позивачами буде порушувати її права як матері дитини щодо виховання своєї дитини. Просить суд позов задовольнити частково, відповідно до вказаного нею порядку. [PERSON] та [PERSON] подали до суду відповідь на відзив, у якому вказують, що доводи відповідача викладені нею у відзиві на позовну заяву не відповідають дійсним обставинам справи. Так дійсно з відповіді Чаплинської РДА від 12.12.2017 року вбачається, що [PERSON] не заперечує у спілкуванні дитини з дідусем та бабусею, але з опискою про те, що має намір особисто обговорити певні умови такого спілкування. Крім того зазначають, що всупереч своїй згоді надати можливість спілкуватися з онуком, відповідачка 13 грудня 2017 року подала до Чаплинського ВП Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області повідомлення про те, що позивачі заважають їй спільно проживати з [PERSON]. Вказують, що дані факти свідчать саме про створення перешкод зі сторони [PERSON] у спілкування з онуком. Також у своїй відповіді на відзив позивачі вказують, що відповідач своїми діями сприяла припиненню шлюбних стосунків з її чоловіком та батьком дитини, а також спровокувала розірвання шлюбу свого співмешканця, що свідчить про її неналежне ставлення до материнських обовязків. Зокрема щодо збереження сімї та виховання дитини у повноцінній сімї. Вказують, що 02 лютого 2018 року під час проведення медіації, з приводу вирішення ситуації щодо можливості участі в житті дитини, виховання і проживання дитини з бабусею і дідусем двічі на тиждень, [PERSON] не надала згоди на спілкування дитини з дідусем і бабусею. У свою чергу [PERSON] та [PERSON] висловили бажання забирати дитину двічі на тиждень на умовах матері дитини. Просили суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові, просили суд їх задовольнити. [PERSON] додатково суду пояснив, що винуватцем виниклої ситуації є співмешканець його дочки [PERSON], оскільки саме після того як [PERSON] почала з ним співмешкати, вона почала створювати перешкоди йому та його дружині у спілкуванні з онуком. До переїзду дочки в смт. Чаплинка вони проживали разом з в с. Кучерявоволодимирівка дружньою сімєю, він з дружиною допомагав дочці утримувати та виховувати онука, займався оформленням документів щодо дитини. Представник позивачів за договором про надання безоплатної правової допомоги [PERSON] в судовому засіданні також підтримала позовні вимоги та просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON] у тому обсязі, що заявлений ними у позові, з підстав, викладених у своєму відзиві на позовну заяву. Не заперечувала щодо їхнього спілкування з дитиною двічі на місяць в період з 15 до 18 години, а також протягом тижня по декілька годин. Представник відповідача за договором про надання правової допомоги [PERSON] також просив суд позов задовольнити частково, надавши бабі з дідом можливість спілкуватися з дитиною у проміжок часу зазначений відповідачем у своєму відзиві. Просив врахувати, що матір дитини має першочергове право на виховання та спілкування зі своєю дитиною; а враховуючи що [PERSON] працює на постійній основі, з урахуванням того, що дитина відвідує дошкільний заклад, то надання права на спілкування дитини з дідом та бабою протягом вихідних та всіх святкових днів, нівелює намагання відповідача приділяти своїй дитини увагу, займатися її вихованням та ставить діда з бабою у вигідніше становище, тоді як вимогами ст.. 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Чаплинської селищної ради Херсонської області за довіреністю [PERSON], в судовому засіданні при вирішенні даного питання покладалася на розсуд суду. Надала висновок органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Чаплинської селищної ради Херсонської області, у якому рада опіки та піклування вважає за доцільне дозволити [PERSON] та [PERSON] брати участь у вихованні онука та встановити чітко визначений порядок спілкування з онуком, враховуючи бажання й інтереси онука [PERSON] та за згодою матері [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо. На підставі ч.ч.1 та 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Судом встановлено і визнається сторонами та матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] є дідом та бабою [PERSON], [INFO], який проживає з матірю [PERSON]. В період з 2015 року по листопад 2017 року малолітній [PERSON] проживав зі своєю матірю [PERSON] разом з [PERSON] та [PERSON] за місцем їхнього проживання в [INFO]. Починаючи з листопада 2017 року, [PERSON] забрала свого малолітнього сина проживати окремо від позивачів. Судом встановлено, що після переїзду малолітнього [PERSON] на постійне місце проживання до матері в смт. Чаплинку Херсонської області у позивачів [PERSON] та [PERSON] склалися неприязні відносини зі співмешканцем їхньої дочки [PERSON] з приводу виховання онука та почали виникати непорозуміння з приводу їх участі у житті малолітнього онука. За результатами звернення [PERSON] та [PERSON] до служби у справах дітей Чаплинської РДА 27.11.2017 року, було проведено обстеження умов проживання дитини [ADDRESS] та складено відповідний акт житлово-побутових умов проживання, в якому зазначено, про створення належних умов для проживання родини та виховання дитини. З висновку ІСПП Чаплинського ВП Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області від 13.12.2017 року, вбачається, що 13 грудня 2017 року до чергової частини Чаплинського ВП Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області надійшло повідомлення від [PERSON], [INFO] про те, що її батьки [PERSON] та [PERSON] незадоволені нею та її співмешканцем [PERSON], втручаються в їх особисте життя, висловлюють погрози. Враховуючи, що матеріалами дослідчої перевірки не встановлено в діях [PERSON] та [PERSON] ознак кримінального чи адміністративного правопорушення, подальшу перевірку вирішено припинити. З матеріалів справи також вбачається, що в лютому 2018 року [PERSON] звернувся із заявою до КУ «Центр соціальних послуг» Чаплинської селищної ради щодо усунення перешкод зі сторони [PERSON] у спілкуванні із онуком [PERSON] За результатами розгляду звернення [PERSON], директором Центру проведено зустріч із [PERSON] за місцем її роботи та досягнуто домовленості про співпрацю сімї із фахівцями Центру та мобільною бригадою з екстреної соціально-психологічної допомоги; здійснено візит фахівців мобільної бригади за місцем проживання [PERSON] з метою зясування обставин конфліктної ситуації між сторонами та напрацювання плану спільних дій для вирішення проблеми; надано пропозицію сторонам конфлікту щодо організації та проведення медіації; залучено фахівця для надання послуги з медіації та організовано проведення медіації між сторонами конфлікту. 02 лютого 2018 року під час проведення медіації, з приводу вирішення ситуації щодо можливості участі в житті дитини, виховання і проживання дитини з бабусею і дідусем двічі на тиждень, [PERSON] не надала згоди на спілкування дитини з дідусем і бабусею. У свою чергу [PERSON] та [PERSON] висловили бажання забирати дитину двічі на тиждень на умовах матері дитини. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема актів обстеження житлових умов [PERSON], характеристики з місця її роботи, характеристики з місця навчання [PERSON] матір дитини приділяє достатньо уваги вихованню сина. Відповідно до ст.. 24 Конституції України, громадяни України мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі і спілкуватися зі своїм батьком, бабусею та дідусем. Відповідно до вимог ст. 257 Сімейного кодексу України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Згідно зі ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Право дитини на сімейне виховання включає, крім виховання батьками, право на спілкування з іншими членами сім'ї: дідом, бабою, іншими родичами. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно до вимог ст., ст. 3, 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року в усіх діях щодо дітей судами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування діда та баби з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку, оскільки дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. З наданих позивачами документів, зокрема громадської характеристики [PERSON], від 22.06.2018 року та громадської характеристики [PERSON], від 22.06.2018 року, за місцем проживання вони характеризуються позитивно, мають спокійний та врівноважений характер. З наданих характеристик вбачається, що на протязі проживання на території Чаплинського району [PERSON] приймав активну участь у житті [PERSON], а згодом [PERSON] сільських радах, входив до громадського формування з охорони громадського порядку села, що свідчить про досить високий авторитет позивача серед жителів Чаплинського району Херсонської області. З висновку органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Чаплинської селищної ради Херсонської області від 14 травня 2018 року, вбачається, що доцільно встановити зустрічі дитини [PERSON] з дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON]. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що для забезпечення інтересів дитини [PERSON], з метою створення умов для виконання дідом та бабою, обов'язку по вихованню дитини та здійснення їх права на особисте спілкування з ним, необхідно визначити спосіб участі позивачів у вихованні малолітнього онука шляхом систематичних побачень. Визначаючи порядок участі баби та діда у вихованні та спілкування з малолітнім суд враховує, що відповідно до ст.. 257 СК України, баба, дід мають право опікуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом своїх прав щодо виховання внуків. За наявності перешкод, вони мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Згідно з ст.. 263 СК України спір щодо участі баби, діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до вимог ст.. 159 СК України, за якими суд визначає способи участі у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров"я дитини, а також інших обставин, що мають значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. В цьому випадку суд визначає способи участі дідуся та бабусі у вихованні дитини шляхом встановлення періодичності чи систематичності побачень, можливості спільного відпочинку, відвідування дитиною місця їх проживання, місця та часу їхнього спілкування. Нормами ст.. 151 СК України визначено переважне право батьків перед іншими особами на особисте виховання дитини. Тому батьки мають первинне і невід"ємне право виховувати дітей, яким вони дали життя. З огляду на це, порядок участі у вихованні і спілкуванні баба, діда має узгоджуватись з порядком участі у вихованні та спілкуванні, який дитині дають батьки. Висновком органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Чаплинської селищної ради Херсонської області, рекомендовано дозволити [PERSON] та [PERSON] брати участь у вихованні онука та встановити чітко визначений порядок спілкування з онуком, враховуючи бажання й інтереси онука [PERSON] та за згодою матері [PERSON] Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що наданий висновок суперечить вимогам ст.. 19 СК України, не містить висновку щодо можливості розв'язання спору, у ньому викладені загальні положення, щодо доцільності надання дозволу на спілкування позивачів зі своїм онуком та вказівку про врахування при цьому інтересів дитини та його матері. До висновку не додано матеріалів, що підтверджували б вчинення дій посадовими особами органу опіки та піклування з приводу вирішення спору, не додано актів обстеження житлових умов як позивачів так і відповідача, не зазначено про проведення процедур добровільного врегулювання спору, на обґрунтовано необхідність надання чи відмови у наданні дозволу на спілкування дитини з дідусем та бабусею. У даному випадку орган опіки та піклування Чаплинської селищної ради фактично самоусунувся від виконання своїх обовязків. Наявний у ньому висновок лише констатує наявність спору між сторонами та необхідність його вирішення. На підставі вимог ч. 6 ст. 19 СК України, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування, бо він не є достатньо обґрунтованим та не бере наявний висновок до уваги при оцінці доказів. \~ \~ \~ \~При цьому при вирішенні справи, суд бере до уваги доводи відповідача та її представника з приводу того, що [PERSON] на даний час працює в комунальному закладі дошкільної освіти «Малятко» Чаплинської селищної ради на постійній основі, що підтверджується довідкою від 23.02.2018 року за №13/01-14, а також те, що малолітній [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад, у звязку з цим відповідач як матір дитини, позбавлена можливості протягом дня займатися виховання та розвитком сина. З огляду на це, надання можливості діду з бабою спілкуватися з дитиною кожної суботи та неділі, позбавить [PERSON] як матір дитини, права на особисте виховання дитини та створить нерівні умови для неї відносно позивачів щодо участі у вихованні дитини та призведе до порушення принципів, закріплених в ст.. 151 СК України. \~ \~ \~ \~Однак суд також враховує і ту обставину, що малолітній [PERSON] майже з народження по листопад 2017 року проживав разом з [PERSON] та [PERSON] та останні здійснювали за ним догляд, турбувалися про його фізичний та психічний розвиток, з огляду на що вважає, що період спілкування вказаний відповідачем у відзиві на позовну заяву, явно не відповідає інтересам дитини, яка звикла до дідуся та бабусі, проявляє до них увагу, бажає з ними спілкуватися та радісно реагує на їх появу. \~ \~ \~ \~Проте, враховуючи, що [PERSON] майже досяг трирічного віку, наявність між сторонами стійких неприязних відносин, що у присутності дитини може негативно вплинути на його сприйняття як матері так і дідуся з бабусею, суд дійшов висновку про можливість щотижневого спілкування [PERSON] та [PERSON] з дитиною в присутності матері, або без такої. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~З урахуванням наведених обставин, представлених доказів та інтересів дитини,\~\~з метою надання малолітньому [PERSON] можливості краще звикнути до бабусі та дідуся, а також адаптуватися до умов знаходження за місцем їх проживання, суд вважає, що\~\~його побачення з [PERSON] та [PERSON] слід визначити кожної другої та четвертої неділі місяця з 10 до 18 години без присутності матері за місцем проживання [PERSON] та [PERSON] або в громадських місцях для навчання або відпочинку; щовівторка та щопятниці з 16 до 18-00 години - за місцем перебування дитини за можливої присутності матері, або без такої, враховуючи бажання дитини, режим її дня та стан здоров'я. За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial