Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

В грудні місяці 2018 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON], треті особи: Дніпровська міська рада, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою. В обгрунтування позову зазначила, що 17.11.2017 року вона звернулася з відповідним листом-клопотанням на імя міського голови [PERSON] за наданням дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га, яка розташована в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпро по вул. Петрозаводська для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд. Запитувана земельна ділянка є такою, що вільна від забудови, знаходиться у комунальній власності та рахується під кодом КВЦПЗ 16.00 землі запасу (землі, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам). 21.02.2018 року Рішенням Дніпровської міської ради №193/30 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), було доручено відповідним установам організувати виконання робіт з внесення необхідної інформації по земельно-кадастровій та містобудівній документації. 26.03.2018 року позивачем було отримано Довідку з державної статистичної звітності, відповідно до якої, станом на 01.01.2016р. запитувана земельна ділянка відводиться за рахунок земель запасу (не наданих у власність або постійне користування). 24 квітня 2018 року було підписано технічне завдання на розроблення проекту землеустрою, виготовлено Акт перенесення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон режиму використання земель по земельній ділянці, яка передбачена до передачі у власність [PERSON] у м. Дніпро, Амур-Нижньодніпровський район, вул. Петрозаводська. 30 серпня 2018 року було отримано містобудівний висновок від 30.08.2018 №14/27-1262 виданий департаментом по роботі з активами Головного архітектурно-планувальне управління Дніпровської міської ради щодо відведення земельної ділянки. 03.10.2018 року у відповідь на звернення про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, Державним кадастровим реєстратором Відділу у м. Дніпро Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, було повідомлено про прийняття рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з підстави 100% спів падіння (накладення) з іншою земельною ділянкою. Так, 22.05.2018 року, тобто після того, як усі технічні роботи щодо встановлення меж спірної земельної ділянки було проведено позивачем, за заявою громадянина [PERSON], 29.04.1962р.н., було здійснено реєстрацію права власності на житловий будинок №184А по вул. Петрозаводській у м. Дніпро, на підставі технічного паспорта від 17.05.2014р. та Розпорядження міського голови №625-р від 14.09.2010р. про присвоєння адреси житловому будинку по вул. Петрозаводській, №184А. Згідно даних технічного паспорта, житловий будинок №184А нібито було закінчено будівництвом у 1963 році. На підставі здійсненої реєстрації права власності на нібито існуючий з 1963 року житловий будинок, [PERSON] було здійснено розроблення технічної документації із землеустрою у порядку, передбаченому ч.9 ст.55 ЗУ «Про землеустрій» тобто під фактичне місце розташування домоволодіння, на який належним чином зареєстроване право власності та, згідно з "Прикінцевими та перехідними положеннями" Закону України "Про Державний земельний кадастр", спірній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 1210100000:01:549:0036. Підставою для реєстрації права власності на житловий будинок №184А по вул. Петрозаводській у м. Дніпро були, відповідно, Технічний паспорт від 17.05.2014р. та Розпорядження міського голови № 625-р від 14.09.2010р. про присвоєння адреси житловому будинку по вул. Петрозаводській, №184А. Проте відповідно листа Дніпровської міської ради від 04.12.2018 №7/10-3581, згідно з модулем «Розпорядча діяльність» програмного забезпечення «Електронне самоврядування» розпорядження міського голови № 625-р від 14.09.2010р. про присвоєння адреси житловому будинку по вул. Петрозаводській, №184А не зареєстровано та документа з такими реквізитами не існує. Також листом комунального підприємства «Дніпропетровське Міжміське Бюро Технічної Інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 11.12.2018 №18751 реєстрація права власності станом на 31.12.2012 та технічна інвентаризація нерухомого майна за адресою: вул. Петрозаводська, №184А в м. Дніпро не проводилась. Крім того, відповідно до картографічних матеріалів, що розміщені в мережі Інтернет у вільному доступі, на спірній земельній ділянці відсутні будь-які побудови станом не тільки на теперішній момент, а й станом на момент видачі технічного паспорта (2014р.), на підставі якого було проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок. Крім іншого, в технічному паспорті зазначено рік побудови будинку, право власності на який було зареєстровано за відповідачем [PERSON] 1963р., в той час як сам [PERSON] народився 29.04.1962р.н. За таких умов, навіть при фізичному існуванні житлового будинку №184А по вул. Петрозаводській у м. Дніпро, відповідачем не міг бути зведений у такому юному віці. Таким чином, неправомірні дії відповідача, що виразились у використанні завідомо недостовірних документів для державної реєстрації права власності на не існуючий житловий будинок, послугували підставою для оформлення технічної документації та реєстрації земельної ділянки у спосіб, що не передбачений законом для відведення земель за рахунок земель запасу, не наданих у власність та постійне користування. Позивач вважає, що оформлення землі внаслідок використання недостовірних документів порушило не тільки конституційне право позивача на отримання земельної ділянки, але й привело до незаконності усієї процедури державної реєстрації, як права власності на житловий будинок, так і реєстрації земельної ділянки з присвоєнням відповідного кадастрового номера. Разом з тим, на теперішній час право власності на домоволодіння №184А по вул. Петрозаводській у м.Дніпро припинено на підставі акту про знесення, знищення обєкта нерухомого майна, серія та номер: б/н, видавник: Інженер з інвентаризації нерухомого майна [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.03.2019 року. Враховуючи викладене, позивач просить скасувати запис про проведену державну реєстрацію земельної ділянки, з закриттям Поземельної книги, площею 0,1000 га, кадастровий номер 1210100000:01:549:0036, розташованої за адресою: буд.№184А по вул. Петрозаводській у м.Дніпро, шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування та архівації кадастрового номеру. В судове засіданні позивач не зявився, його представник в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладених в позовній заяві, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, його представник в судовому засіданні надав відзив на позовну заяву, яким позовні вимоги визнав та оскільки в іншому порядку, як судовому скасувати запис про проведену державну реєстрацію земельної ділянки є не можливим, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник Дніпровської міської ради в судовому засіданні просив справу вирішити згідно чинного законодавства. Треті особи в судове засідання не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили. Заслухавши думку учасників судового процесу та дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 17.11.2017 року позивач звернулася з відповідним листом-клопотанням на імя міського голови [PERSON] за наданням дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га, яка розташована в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпро по вул. Петрозаводська для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд. Запитувана земельна ділянка є такою, що вільна від забудови, знаходиться у комунальній власності та рахується під кодом КВЦПЗ 16.00 землі запасу (землі, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам). 21.02.2018 року Рішенням Дніпровської міської ради №193/30 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), було доручено відповідним установам організувати виконання робіт з внесення необхідної інформації по земельно-кадастровій та містобудівній документації. 26.03.2018 року позивачем було отримано Довідку з державної статистичної звітності, відповідно до якої, станом на 01.01.2016р. запитувана земельна ділянка відводиться за рахунок земель запасу (не наданих у власність або постійне користування). 24 квітня 2018 року було підписано технічне завдання на розроблення проекту землеустрою, виготовлено Акт перенесення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон режиму використання земель по земельній ділянці, яка передбачена до передачі у власність [PERSON] у м. Дніпро, Амур-Нижньодніпровський район, вул. Петрозаводська. 30 серпня 2018 року було отримано містобудівний висновок від 30.08.2018 №14/27-1262 виданий департаментом по роботі з активами Головного архітектурно-планувальне управління Дніпровської міської ради щодо відведення земельної ділянки. 03.10.2018 року у відповідь на звернення про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, Державним кадастровим реєстратором Відділу у м. Дніпро Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, було повідомлено про прийняття рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з підстави 100% співпадіння (накладення) з іншою земельною ділянкою. Так, 22.05.2018 року, тобто після того, як усі технічні роботи щодо встановлення меж спірної земельної ділянки було проведено позивачем, за заявою громадянина [PERSON], 29.04.1962р.н., було здійснено реєстрацію права власності на житловий будинок №184А по вул. Петрозаводській у м. Дніпро, на підставі технічного паспорта від 17.05.2014р. та Розпорядження міського голови № 625-р від 14.09.2010р. про присвоєння адреси житловому будинку по вул. Петрозаводській, №184А. Згідно даних технічного паспорта, житловий будинок №184А нібито було закінчено будівництвом у 1963 році. На підставі здійсненої реєстрації права власності на житловий будинок 1963 року побудови, [PERSON] було здійснено розроблення технічної документації із землеустрою у порядку, передбаченому ч.9 ст.55 ЗУ «Про землеустрій» тобто під фактичне місце розташування домоволодіння, на який належним чином зареєстроване право власності та згідно з "Прикінцевими та перехідними положеннями" Закону України "Про Державний земельний кадастр", спірній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 1210100000:01:549:0036. Спеціальним законом, що визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України від 01.07.2004 №1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 2 Закону України №1952-ІV передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрації права власності на житловий будинок №184А по вул. Петрозаводській у м.Дніпро проводилась у відповідності до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», згідно якого індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05.08.1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Тобто, фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об'єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об'єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. При цьому рік побудови нерухомого майна встановлюється зі слів замовника. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає механізм набуття права власності за спрощеною процедурою державної реєстрації таких прав на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05.08.1992 року. Аналогічна норма викладена і в Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 25.12.2015 року №1127. Відповідно до п.42 Порядку №1127, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05.08.1992 року, подаються: 1) технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси. Відповідно до Положення про присвоєння адрес будинкам та спорудам у м. Дніпропетровську, затвердженого розпорядженням міського голови № 872-р від 29.08.1998 року, адресація об'єктів нерухомого майна проводиться в такому порядку: замовник подає на ім'я міського голови заяву щодо присвоєння адреси, після чого за дорученням міського голови або відповідного заступника міського голови Головне архітектурно-планувальне управління Дніпропетровської міської ради забезпечує виконання робіт щодо адресації об'єкта; за відсутності підстав для відмови в присвоєнні адреси об'єкту нерухомості згідно з відповідними вихідними матеріалами в установленому порядку здійснюється підготовка проекту розпорядження міського голови про присвоєння адреси, який передається до виконкому міської ради для візування; після прийняття розпорядчого документа про присвоєння адреси інформація вноситься до електронного Адресного плану міста, два примірники розпорядження міського голови видаються замовнику. Згідно зазначеного Положення, адреса будинків та споруд затверджується (присвоюється) згідно з розпорядчими документами виконкому Дніпропетровської міської ради з обов'язковим додатком у вигляді ситуаційного плану М 1:2000. Затвердження (присвоєння) адреси здійснюється відповідно до: розпорядчого документа про надання права будівництва (реконструкції) об'єкта та, в разі необхідності, права користування земельною ділянкою; розпорядчого документа про введення об'єкта нерухомості в експлуатацію; розпорядчого документа, що затверджує результати перереєстрації, інвентаризації, тощо; довідки про поштову адресу об'єкта відповідно до даних чергового плану міста з додатком у вигляді ситуаційного плану М 1:2000 за формою. Відповідно до п. 1.14 Рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 16.12.1999 р. № 2623 «Про затвердження змін і доповнень до Положення про присвоєння адрес будинкам та спорудам м. Дніпропетровська» у адресній реєстрації нерухомості замовнику може бути відмовлено, зокрема у разі самовільного зведення або зайняття забудови, споруди до вирішення питань у встановленому порядку. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Але, як убачається з Довідки з державної статистичної звітності (за даними форми 6-зем), наданої позивачу під час збору документів для проведення землевпорядних робіт по відведенню спірної земельної ділянки, земельна ділянка по вул. Петрозаводській у м. Дніпро відводиться за рахунок земель не наданих у власність або постійне користування. Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на спірний обєкт (Правова позиція ВСУ у справі за № 6-1858цс15). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України №1952-IV у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Процедуру функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), його невід'ємної архівної складової частини та наповнення Державного реєстру прав відомостями про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про суб'єктів та об'єкти таких прав визначає Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1141 від 26 жовтня 2011 року (далі - Порядок №1141). Відповідно до п. 41 Порядку №1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Підставою для реєстрації права власності на житловий будинок №184А по вул. Петрозаводській у м. Дніпро були, відповідно, Технічний паспорт від 17.05.2014р. та Розпорядження міського голови № 625-р від 14.09.2010р. про присвоєння адреси житловому будинку по вул. Петрозаводській, №184А. Проте відповідно до листа Дніпровської міської ради від 04.12.2018 №7/10-3581, згідно з модулем «Розпорядча діяльність» програмного забезпечення «Електронне самоврядування» розпорядження міського голови № 625-р від 14.09.2010р. про присвоєння адреси житловому будинку по вул. Петрозаводській, №184А не зареєстровано та документа з такими реквізитами не існує. Також листом комунального підприємства «Дніпропетровське Міжміське Бюро Технічної Інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 11.12.2018 №18751 реєстрація права власності станом на 31.12.2012 та технічна інвентаризація нерухомого майна за адресою: вул. Петрозаводська, №184А в м. Дніпро не проводилась. Крім того, відповідно до картографічних матеріалів, що розміщені в мережі Інтернет у вільному доступі, на спірній земельній ділянці відсутні будь-які побудови станом не тільки на теперішній момент, а й станом на момент видачі технічного паспорта (2014р.), на підставі якого було проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок. Крім іншого, в технічному паспорті зазначено рік побудови будинку, право власності на який було зареєстровано за відповідачем [PERSON] 1963р., в той час як сам [PERSON] народився 29.04.1962р.н. За таких умов, навіть при фізичному існуванні житлового будинку №184А по вул. Петрозаводській у м. Дніпро, відповідачем не міг бути зведений у такому юному віці. На теперішній час право власності на домоволодіння №184А по вул. Петрозаводській у м.Дніпро припинено на підставі акту про знесення, знищення обєкта нерухомого майна, серія та номер: б/н, видавник: Інженер з інвентаризації нерухомого майна [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.03.2019 року. Таким чином, неправомірні дії відповідача, що виразились у використанні завідомо недостовірних документів для державної реєстрації права власності на не існуючий житловий будинок, послугували підставою для оформлення технічної документації та реєстрації земельної ділянки у спосіб, що не передбачений законом для відведення земель за рахунок земель запасу, не наданих у власність та постійне користування. Пунктом 3 Розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Державний земельний кадастр" (Закон N 3613-VI) встановлено, що у разі якщо на земельній ділянці, право власності (користування) на яку не зареєстровано, розташований житловий будинок, право власності на який зареєстровано, кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників такого будинку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Забороняється вимагати для присвоєння земельній ділянці кадастрового номера інші документи. Такий кадастровий номер є чинним з моменту його присвоєння. Відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 N 1051 (Постанова N 1051) (далі - Порядку), та Закону України "Про Державний земельний кадастр" (Закон N 3613-VI) датою, з якої кадастровий номер земельній ділянці вважається присвоєним, є дата державної реєстрації земельної ділянки. Датою державної реєстрації земельної ділянки є дата відкриття Поземельної книги. Номером Поземельної книги є кадастровий номер земельної ділянки. Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49 - 54 цього Порядку (Постанова N 1051). Статтею 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" (Закон N 3613-VI) визначено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Таким чином, кадастровий номер земельній ділянці право власності (користування) на яку не зареєстровано, проте на якій розташований житловий будинок, присвоюється за заявою власників такого будинку в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року N 1051 "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру" (Постанова N 1051) на підставі розробленої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), без прийняття рішення відповідним органом місцевого самоврядування про надання дозволу на її розроблення. Відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 N 1051 (Постанова N 1051), до повноважень державних кадастрових реєстраторів Держгеокадастру та його територіальних органів належить: здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації. Скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги. Відповідальність за достовірність відомостей, зазначених у документах, що є підставою для їх внесення до Поземельної книги, несуть особи, які видали (склали) такі документи. Запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Так, як оформлення землі внаслідок використання недостовірних документів порушило не тільки конституційне право позивача на тримання земельної ділянки, але й привело до незаконності усієї процедури державної реєстрації, як права власності на житловий будинок, так і реєстрації земельної ділянки з присвоєнням відповідного кадастрового номера, суд вважає позовні вимоги позивача обгрунтовуваними та такими, що підлягають задоволенню, а тому слід скасувати запис про проведену державну реєстрацію земельної ділянки, з закриттям поземельної книги, площею 0,1000 га, кадастровий номер 1210100000:01:549:0036. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 1 405,60 грн. та 352,40 грн.

Outcome: approved