Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

29.08.2015 року директор департаменту примусового стягнення проблемних активів Філії «Центральне РУ» Центру по роботі з проблемними активами АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Требін І.А. звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 20.11.2006 року між Банком «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Київське Регіональне Управління» Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 03-326/06-А за яким останній отримав кредит у розмірі 24160,00 доларів США зі строком погашення до 19.11.2013 р. та зі сплатою 10,0 % річних. З метою забезпечення виконання кредитного договору 20.11.2006 року між Банком «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Київське Регіональне Управління» Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений договір застави автомобіля, за яким останній передав в заставу банку автомобіль Skoda Octavia A5, 2006 року випуску. Також з метою забезпечення виконання [PERSON] кредитного договору 20.11.2006 року між банком та [PERSON] був укладений договір поруки № 03-326/06-А-П за яким вона поручилася перед банком відповідати за кредитним договором № 03-326/06-А в тому ж обсязі, що і [PERSON] [PERSON] кошти отримав, однак договірні зобов`язання, передбачені кредитним договором в частині повернення кредиту та сплати процентів за користування наданими коштами не виконав, що надає банку право повернення кредиту, стягнення заборгованості та штрафних санкцій. [PERSON] як поручитель вимог банку щодо погашення заборгованості не виконала. Тому позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в сумі 11119,07 дол. США та 683341,35 грн., яка складається з: 9520,54 дол. США (за курсом НБУ станом на 27.07.2015 року - день розрахунку 210151,83 грн. ) - простроченої заборгованості по основному кредиту; 1598,53 дол. США (35285,18 грн.) - простроченої заборгованості по відсоткам; 2147,31 грн. - простроченої заборгованості по щомісячній комісії, 681194,04 грн. - пені за прострочення заборгованості по кредиту, відсоткам та комісії. 09.12.2015 року заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва позовні вимоги за вищевказаним позовною заявою задоволено. Ухвалою 24.10.2016 року скасовано заочне рішення Святошинського районного суду м.Києва за позовом ПАТ Банк «Фінанси та Кредит" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, справу призначено до розгляду. 05.12.2016 року надійшов зустрічний позов від [PERSON] , яка зазначає, що договір поруки має бути припинено, з наступних підстав. У первісному позові ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» посилається на договір поруки №03- 326/06-А-П від 20 листопада 2006 року, як на правову підставу стягнення коштів [PERSON] . Згідно п.1.1 Договору поруки поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати в повному обсязі за повне виконання Боржником зобов`язань за Кредитним договором №03-326/06-А від 20.11.2006 року, відповідно до якого Боржникові наданий кредит в розмірі 24160 доларів CША, зі сплатою 10% річних. У Договорі поруки зазначено, що порука припиняється із припиненням зобов`язань, що забезпечуються нею. Порука також припиняється , якщо Кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов`язання за Кредитним договором та/або Договором про відкриття кредитної лінії не заявив вимоги до Поручителя, (п.5.1 Договору поруки). [PERSON] посилаючись на ст. 559 ЦК України, а також на договір поруки зазначає, що вимога про стягнення заборгованості за договором поруки була висунута на момент, коли договір поруки вже втратив свою чинність. Окрім того [PERSON] зазначає, що 27.12.2011 року між банком та [PERSON] була укладена додаткова угода №1 до вищевказаного кредитного договору відповідно до якої був збільшений строку повернення кредиту до 19.11.2014 року. Зміна основного зобов`язання, а саме відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами є підставою для припинення договору поруки у розумінні ст. 559 ЦК України. 02.02.2017 року був поданий зустрічний позов від [PERSON] до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит" про визнання недійсним кредитного договору за №03-326/06-А від 20.11.2006 р. Як на підставу задоволення позову посилається на ч.4 ст. 11,18 ЗУ «Про захист прав споживачів», та зазначає, що у кредитному договорі не зазначено детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача, вчинений сторонами правочин містить несправедливі умови, оскільки його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позичальнику. Ухвалою суду від 02.02.2017 р. об`єднано в одне провадження для спільного розгляду позов ПАТ Банк «Фінанси та Кредит" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та позов [PERSON] до ПАТ Банк «Фінанси та Кредит», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним, а також позов [PERSON] до ПАТ Банк «Фінанси та Кредит" про визнання договору поруки недійсним. 14.09.2017 року надійшла заява про зміну ( доповнення) підстави зустрічного позову, у якій зазначається, що встановлення в кредитному договорі сплати щомісячної комісійної винагороди за надання кредитних ресурсів суперечить ст. 1054 ЦК України, оскільки за користування кредитним коштами позичальник сплачує проценти. Також, посилаючись на ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» вказує, що встановлений у договорі розмір пені в 1% в день перевищує розумну межу плати за послугу, яка встановлена законом. 14.09.2017 року від [PERSON] надійшов відзив на первісний позов, у якому вона просить відмовити в задоволенні первісного позову у зв`язку з тим що кредитний договір №03-326/06-А є неукладеним. Таку обставину обгрунтовує відсутністю у договорі всіх істотних умов. 04.12.2017 року від представника ПАТ Банк «Фінанси та Кредит" надійшло заперечення на зустрічний позов про визнання недійсним кредитного договору №03-326/06-А. Представник банку зазначає, що у зустрічному позові має бути відмовлено оскільки, воля позичальника була спрямована на укладення оспорюваного кредитного договору. Про це свідчить та обставина, що за останнім в подальшому вчинялись дії щодо погашення заборгованості за кредитним договором та внесення до нього змін. 17.10.2018 року надійшов відзив на позов та відповідь на відзив на зустрічний позов від [PERSON] , в якому остання вказує вже зазначені нею аргументи, а також зазначає що позивач за первісним позов не надав суду належних та допустимих доказів отримання позичальником кредитних коштів, зазначає що банком неправомірно стягувалися проценти після 19.11.2014 року. У відповіді на відзив просить застосувати строки позовної давності. 18.10.2018 року від [PERSON] надійшов відзив на первісний позов та відповідь на відзив на зустрічний позов в яких зазначаються вже зазначені раніше обставини та відповідні їм правовідносини. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 23.01.2019 року залучено до участі у справі правонаступника Публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит" (ЄДРПОУ 09807856) - Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ». Ухвалою суду від 27.11.2019 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Залучено до участі у справі правонаступника Публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит" (ЄДРПОУ 09807856) - Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ» (ЄДРПОУ 36757541) в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ» як правонаступника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит». Представник позивача у судовому засіданні позов підтримує та просить його задовольнити. [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином, клопотання про розгляд справи у свою відсутність до суду не подавали. Від [PERSON] надійшла заява про проведення відеоконференції у справі. Відповідно до ч.2 ст. 212 ЦПК України учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи. Відповідно до ч.2 ст. 126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Вказана заява підписана 23.10.2020 р. та надійшла до канцелярії суду 26.10.2020 року, оскільки засідання по вказаній справі було призначене на 27.10.2020 року, то ввважається, що заява подана з порушенням строків та має бути залишена без розгляду. Окрім того відсутні докази надсилання вказаної заяви іншим учасникам справи. Суд, заслухавши представника позивача, встановивши обставини якими обгрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами та застосувавши до них відповідні їм правовідносини дійшов наступних висновків. Відповідачі за первісним позовом у свої відзивах вказують на відсутність оригіналів документів доданих до позовної заяви та з огляду на останнє просять відмовити в позові. 29.09.2020 року до суду надійшла заява про приєднання доказів до матеріалів справи. До вказаної заяви були додані докази на СD диску, які містять фотографії оригіналів документів доданих позивачем до позовної заяви. Окрім того, 26.10.2020 року [PERSON] було подано заперечення на долучення вищевказаних доказів з огляду на відсутність доказів надсилання [PERSON] вказаних доказів, окрім того [PERSON] стверджує, що вказані фотогорафії зроблені не з оригіналів документів. В той же час суд повинен зазначити, що в судовому засіданні 27.10.2020 року, суду було надано для ознайомлення оригінали вказаних документів. За таких обставин судом встановлено, що 20.11.2006 року між Банком «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Київське Регіональне Управління» Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 03-326/06-А, за умовами якого банк зобов`язувався надати останньому кредит у розмірі 24160,00 доларів США зі строком погашення до 19.11.2013 р. та зі сплатою 10,00 % річних за його користування, а відповідач зобов`язувався погашати кредит, сплачувати відсотки за користування отриманими коштами згідно графіку погашення кредиту, який є додатком № 1 до кредитного договору і невідємною його частиною (а.с.6-14). 27.12.2011 року між банком та [PERSON] була укладена додаткова угода № 1 до вищезазначеного кредитного договору відповідно до якої був збільшений строк повернення кредиту, а саме до 19.11.2014 року та затверджено новий графік погашення кредитної заборгованості (а.с.15-17). З метою забезпечення виконання кредитного договору 20.11.2006 року між Банком «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Київське Регіональне Управління» Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. зареєстрований в реєстрі за № 4463 договір застави автомобіля, за яким останній передав в заставу банку автомобіль Skoda Octavia A5, 2006 року випуску, шасі № [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] (а.с.21-22). 27.12.2011 року між ПАТ «Банк» Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений додатковий договір № 1 до договору застави транспортного засобу (а.с.23). Укладення даної угоди пов`язано зі зміною умов за кредитним договором № 03-326/06-А від 20.11.2006 року. [PERSON] кошти за кредитним договором отримав, що підтверджується заявою на видачу готівки № 1736-5 9 (а.с.25). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Протягом дії кредитного договору [PERSON] несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував залишок заборгованості по кредиту. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 27.07.2015 р. заборгованість по кредиту становить 11119,07 дол. США та 683341,35 грн. та складається з: 9520,54 дол. США (за курсом НБУ станом на 27.07.2015 року - день розрахунку 210151,83 грн. ) - простроченої заборгованості по основному кредиту; 1598,53 дол. США (35285,18 грн.) - простроченої заборгованості по відсоткам; 2147,31 грн. - простроченої заборгованості по щомісячній комісії, 681194,04 грн. - пені за прострочення заборгованості по кредиту, відсоткам та комісії (а.с.34-44). В той же суд не може в повній мірі спиратися на вищевказаний розрахунок з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відсотки за користування кредитом слід розмежовувати з відсотками за прострочення виконання зобов`язання. Зокрема, у постанові Великої Палати ВС у справі № 910/1238/17 були розмежовані поняття "проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами", та "проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами". У справі № 910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що термін "користування чужими грошовими коштами" може використовуватися у двох значеннях: перше значення - це одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу; а друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Позивач у своїй позовній заяві просить стягнути саме відсотки за користування кредитом. Такі відсотки можуть бути стягненні виключно в межах дії кредитного договору, а у разі вимоги про дострокове погашення кредиту в межах такої вимоги, оскільки нараховуються за правомірне користування чужими коштами згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України. Як встановлено вище, кредитний договір діє до 19.11.2014 року. В той же час позивач наводить у розрахунку заборгованість станом на 27.07.2015 року. З розрахунку не вбачається яка заборгованість була наявна станом на 19.11.2014. Оскільки позивач просить стягнути відсотки за правомірне користування кредитним коштами поза межами строку дії договору то у такій вимозі слід відмовити. В той же час суд повинен наголосити, що позивач не позбавлений можливості стягнути відсотки в порядку ст. 625 ЦК України, однак така вимога заявлена не була. Щодо питання стягнення пені. Оскільки вказаний кредитний договір підпадає під дію ЗУ «Про споживче кредитування» то слід зазначити норму ст. 21 вказаного закону. Відповідно до ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування», споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Позивач просить стягнути пеню у розмірі 681 194 грн. В той же час кредит був наданий у розмірі 24 160 дол. США, що згідно курсу НБУ (22.0735 грн. за 1 доллар США) на день 27.07.2015 ( визначення заборгованості провадиться на цю дату) складає 532570, 96 грн. За таких обставин не може бути стягнута пеня у розмірі більшому ніж 532570, 96грн./2 = 226 285,48 грн. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Щодо стягнення комісії. Банк, встановивши щомісячну комісію за обслуговування кредиту, не вказав, за які саме послуги стягується плата, тобто не визначено яка саме послуга надається. Таке положення суперечить вимогам є несправедливим ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Таку позицію висловив і Верховний Суд в постанові по справі № 695/3474/17 від 27.12.2018. За таких обставин стягнення комісії банком є незаконним та у такій вимозі слід відмовити. За таких обставин позов ПАТ Банк «Фінанси та Кредит" ( ТОВ «АНСУ») слід задовольнити частково, у позові [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України в редакції, яка діяла на момент закінчення строку дії поруки, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України, в редакції, яка діяла на момент закінчення строку дії поруки порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З метою забезпечення виконання вищезазначеного кредитного договору 20.11.2006 року між банком та [PERSON] був укладений договір поруки № 03-326/06-А-П за яким вона поручилася перед банком відповідати за кредитним договором № 03-326/06-А в тому ж обсязі, що і [PERSON] (а.с. 18-20). Як встановлено вище, кінцевий термін повернення кредиту за кредитним договором № 03-326/06-А встановлено 19.11.2013 року, таким чином шестимісячний строк передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України сплив 19.11.2014 року. Як встановлено вище, 27.12.2011 року між банком та [PERSON] була укладена додаткова угода №1 до вищенаведеного кредитного договору, відповідно до якої був збільшений строк повернення кредиту до 19.11.2014. Оскільки зміна основного зобов`язання приводить до збільшення періоду за який нараховуються проценти, а отже і збільшення суми боргу, то порука припиняється у відповідності до вимог ст. 559 ЦК України. За таких обставин у задоволенні позовних вимог до [PERSON] слід відмовити, позов [PERSON] задовольнити. Оскільки судом встановлено, що кредитний договір №03-326/06А від 20.11.2016 року було укладено відповідно до норм чинного законодавства, відсутні підстави для визнання вищезазначеного договору недійсним, то у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача за первісним позовом підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати пропорційно задоволенню розміру позовних вимог. Враховуючи викладене та

Outcome: partial