Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача, відповідача та заперечень третьої сторони [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю і зміну черговості одержання права на спадкування, в якій зазначила, що весь цей проміжок часу вони вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, приймали участь у спільних витратах, мали взаємні права та обов`язки. У 2019 році в [PERSON] виявили онкологічне захворювання, у зв`язку з чим в 20.10.2019 проведено операцію і [INFO] [PERSON] помер. Позивачка матеріального забезпечувала [PERSON] , оплачувала його лікування, оскільки чоловік перебував в безпорадному стані. Також після смерті [PERSON] , його поховання позивачка здійснила самостійно. Після смерті [PERSON] залишилась спадкоємиця першої черги це донька від попереднього шлюбу, а саме [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема на земельну ділянку площею 5,09 га, яка розташована на території Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області. Позивачка бажає прийняти спадщину померлого, а тому вимушена в судовому порядку встановити факт проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу та просити суд змінити черговість одержання права на спадкування, визнавши [PERSON] спадкоємцем першої черги, так як остання протягом тривалого часу надавала постійну допомогу та піклувалась про [PERSON] . Враховуючи наведені обставини представник позивача просить встановити факт постійного проживання позивачки однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] з 01.01.2004 та змінити черговість спадкування, визнавши [PERSON] спадкоємцем першої черги, так як остання протягом тривалого часу надавала постійну допомогу та піклувалась про [PERSON] . Представник відповідача та відповідачка щодо заявлених позовних вимог заперечували частково. Позовні вимоги в частині встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] , померлого [INFO] не менше п`яти років до моменту відкриття спадщини. Також суд зазначає, що зі змісту пояснень сторони відповідача та поданого відзиву зазначають, що [INFO] помер [PERSON] , який є батьком [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина зокрема на земельну ділянку площею 5,09 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області . За життя [PERSON] заповіту не залишав.Спадкоємцем першої черги майна померлого [PERSON] , яка прийняла спадщину є донька [PERSON] . Інші спадкоємці першої черги відсутні. Батько відповідача до дня відкриття спадщини отримував пенсію за віком, яку призначили за півроку, а тому мав власний дохід та не був на утриманні позивачки. Батько [PERSON] з 20.11.2019 по 01.11.2019 перебував у лікарні де йому зробили операцію, після виписки з лікарні він був вдома, але нажаль прожив лише 5 днів. [PERSON] перебував у свідомості, а тому і інша обов`язкова обставина-безпорадний стан спадкодавця протягом тривалого часу спростовується. На час перебування батька відповідачки у лікарні остання його провідувала та купувала ліки. Також твердження позивачки про те, що вона доглядала бабусю відповідачки є обманом, так як бабуся померла в Російській Федерації. Отже сторона відповідача просиили позовні вимоги задовольнити частково. Крім того в судовому засіданні відповідачка пояснила, що з батьком за життя підтримувала стосунки та він раз у рік приїздив до неї в гості у Новоархангельський район та привозив цукор. Також спілкувалися з батьком по телефону. Батько постійно працював у ФГ "Україна" та пішов на пенсію у травні 2019 року, спільно із позивачкою утримували господарство, а також він отримував пенсійні виплати. Коли батько перебував у лікарні, вона також надавала батькові допомогу. У батька сильно болів живіт, однак у безпорадному стані він тривалий час не перебував. [PERSON] була в лікарні з батьком з 20 по 30 жовтня 2019 року, а з 21 жовтня по 1 листопада 2019 року із батьком була тітка. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 17.03.2021 було передано за підсудністю до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 20.04.2021 відкрито провадження та призначено загальне позовне провадження із викликом сторін. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 15.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом В судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , надала показання, що є головним бухгалтером Тишківської ОТГ. З 1991 знала позивача і [PERSON] . З 1994 проживала по-сусідству. Зазначає, що сусіди [PERSON] та [PERSON] завжди проживали разом, трудилися разом. З 1991 року [PERSON] та [PERSON] проживали по [ADDRESS] спільно. Придбаним майном користувалися разом та набули спільне господарство, придбали автомобіль та земельну ділянку. Інші члени сім`ї разом з ними не проживали. Свідок зі слів [PERSON] знала, що у нього є дочка. В подальшому дочку побачила на похоронах [PERSON] . Про плани спільних придбань майна чула зі слів позивачки чи [PERSON] . Про те, що позивачка не одружена з покійним співмешканцем свідок не знала, думала що одружені. Свідок [PERSON] , 1947 р.н., пенсіонер, проживає близько 10 років у [ADDRESS] , одружений. Надав показання, що позивачка та покійний [PERSON] займалися господарством спільно. [PERSON] , на думку свідка, любив позивачку. У домоволодіння за адресою [ADDRESS] переїхав [PERSON] спільно з позивачкою. Про те, що позивачка зі співмешканцем не були одружені свідок не знав. Доньку і внучку [PERSON] побачив лише у нього на похоронах. Під час спільного проживання позивачка з [PERSON] набули спільно господарство та мали автомобіль, на якому постійно їздили разом. Протягом року [PERSON] хворів та скаржився на болі шлунка. Також [PERSON] не хотів перевірятися в лікарні. Коли хворів [PERSON] міг самостійно ходити та себе обслуговувати. На думку свідка безпорадний стан [PERSON] мав місце післяопераційний період. Свідок [PERSON] , [INFO] тимчасово працює у пожежній охороні, одружений. Надав показання, що дружина свідка - племінниця позивачки. Знав сім`ю позивачки з 90х років. З 1991-го сім`я проживала за адресою [ADDRESS] . Позивачка з покійним [PERSON] весь час проживали разом, тримали спільне господарство та домашню худобу, разом виплачували кредити за автомобіль, який придбали та спільно збудували гараж. Позивачка також доглядала пристарілу матір покійного [PERSON] . Крім того позивачка лікувала і доглядала за покійним [PERSON] . За рік до смерті [PERSON] почав хворіти, що було видно з його зовнішнього вигляду. У лікарні за [PERSON] доглядали позивачка та сестра померлого, які підтримували його фінансово. У лікарні та після виписування з неї [PERSON] не міг себе обслуговувати до самої смерті. Після смерті [PERSON] поховання відбувалося за рахунок [PERSON] . Відповідачка дочка померлого лише говорила про фінансову допомогу, але цю фінансову допомогу надавала [PERSON] , яка спродувала господарство щоб мати кошти на лікування [PERSON] . Свідок [PERSON] надала показання, що працює фельдшером у с.Тишківка, неподалік де проживали позивачка з [PERSON] . Позивачка з [PERSON] проживали спільно як чоловік з жінкою, мали спільний побут та господарство. [PERSON] за життя халатно відносився до свого здоров`я та не бажав проходити медичного обстеження. після операції робила [PERSON] перев`язки двічі на день та він потребував сторонньої допомоги. [PERSON] після операції не міг обслуговувати свої потреби. Усі матеріальні витрати відбувалися за рахунок [PERSON] . Свідок [PERSON] надав показання, що є двоюрідним братом померлому [PERSON] . За життя вони час від часу зустрічалися та [PERSON] йому розповідав, що у нього нормальні відносини із донькою та онуками та завжди говорив, що до нього приїздила донька [PERSON] . У 2019 році до нього зателефонувала [PERSON] та повідомила, що батькові погано та він перебуває у лікарні. Під час лікування [PERSON] , свідок знайшов 2-ох донорів та у лікарні з хворим перебувала [PERSON] , а також сестра покійного. Вони разом із [PERSON] фінансово допомагали [PERSON] по мірі можливостей. За два дні до смерті бачив [PERSON] востаннє та він жартував. Чи міг [PERSON] сам себе обслуговувати не знає. Хто фінансував організацію похорон [PERSON] , свідок не знає. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частиною 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що [INFO] в селі Тишківка Добровеличківського району Кіровоградської області помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] від 06.11.2019, актовий запис № 79, виданим виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області ( а.с.17). З нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 01.09.2020 встановлено, що [PERSON] в шлюбі ніколи не перебувала і на даний час в зареєстрованому шлюбі як в Україні так і поза її межами не перебуває ( а.с.16). Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.06.2014 встановлено, що спадкоємцем земельної ділянки розміром 5,0914 га, яка розташована на території Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, після смерті [PERSON] є її син [PERSON] ( а.с.18). З державного акту на право власності на земельну ділянку серія КР №076142 встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка розміром 5,0914 га, яка розташована на території Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, кадастровий номер 3521786000:02:001:0015 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( а.с.19-21). З державного акту на право приватної власності на землю серії I-КР кадастровий номер 3521786000:02:001:0015 встановлено, що земельна ділянка розміром 5,09 гектар належала [PERSON] ( а.с.22-23). Зі змісту виписки із медичної карти амбулаторного хворого №4021, з`ясовано, що [PERSON] мав важке захворювання шлунку, у зв`язку із чим 20.10.2019 проведено оперативне лікування (а.с.25-26). Зі змісту довідки, виданої Тишківською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області від 04.05.2020 №992, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , дійсно з березня місяця 1991 року до дня смерті був зареєстрований та постійно проживав разом із співмешканкою [PERSON] , [INFO] у [ADDRESS] . [PERSON] виписаний з житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] у зв`язку зі смертю. Протягом шести місяців з дня його смерті в даному житловому будинку проживала співмешканка [PERSON] . Від імені померлого у виконкомі Тишківської сільської ради заповіт не посвідчувався ( а.с.27). Зі змісту довідки, виданої Тишківською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області від 05.05.2020 №1000, [PERSON] дійсно за власні кошти провела поховання свого співмешканця [PERSON] , [INFO] , що помер [INFO] в с.Тишківка Добровеличківського району Кіровоградської області. До дня смерті постійно проживали разом в [ADDRESS] та вели спільне господарство ( а.с.28). Зі змісту довідки, виданої Тишківською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області від 31.07.2020 №1261 , встановлено, що в паспорті померлого [INFO] [PERSON] дійсно на штампі реєстрації місця проживання не було вказано вулиці, в зв`язку з тим, що на час зміни місця реєстрації не вносились дані паспорт громадян. Дані про реєстрацію місця проживання з вулицями почались вноситися з травня 2016 року, після перейменування вулиць в с.Тишківка ( а.с.29). Зі змісту довідки, виданої Тишківською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області від 04.08.2020 №1279 , встановлено, що в домогосподарстві розташованому по [ADDRESS] , яке вели [PERSON] та [PERSON] , згідно погосподарського обліку Тишківської сільської ради на 2016-2020 роки №5, номер об`єкта погосподарського обліку 0197-1, протягом останніх п`яти років утримувались : 1 корова, 2 свиней, 25 голів птиці та 5 бджолосімей (а.с.30). Зі змісту довідки №153 від 07.05.2021, виданої ТОВ СВК "Україна" з`ясовано, що [PERSON] працював на посаді слюсаря у ТОВ СВК "Україна" з 15.03.1991 по 27.05.2019. Звільнення відбулось у зв`язку із виходом [PERSON] на пенсію (а.с.151). З рішення №91 від 22.02.2016 Тишківської сільської ради та розпорядження сільського голови №29 від 18.02.2016 встановлено, що вулиці в селі Тишківка перейменовано ( а.с.31-33). Зі змісту погосподарської книги №6 на 2011-2015 встановлено, що по [ADDRESS] проживає [PERSON] та її співмешканець [PERSON] ( а.с.38-42). Зі змісту договору №10 купівлі-продажу автомобіля від 05.03.2008 встановлено, що [PERSON] оформив банківський кредит на придбання автомобіля ( а.с.45-50). Також квитанціями підтверджений факт виплати коштів за придбання автомобіля (а.с.57-63). З полісу №ВВ/4196260 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів МТСБУ встановлено, що страхувальником являється [PERSON] та інші особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована цим полісом є [PERSON] ( а.с.52-53). З полісу №ХТВ/088407 добровільно страхування майна, тварин та відповідальність перед третіми особами страхова група ТАС встановлено, що страхувальником житлового будинку за адресою [ADDRESS] являється [PERSON] та вигодонабувач [PERSON] ( а.с.54). Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.05.2013 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Трояни Добровеличківського району Кіровоградської області померла [INFO] в с.Архангельське Ленніського району, Тульської області, Російської Федерації ( а.с.90). Зі свідоцтва про народження від 26 лютого 1985 року встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] та її батьком є [PERSON] , а мати [PERSON] ( а.с.96). Зі свідоцтва про одруження від 27 жовтня 2001 року, виданого Торговицькою сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області, встановлено, що [PERSON] 27 жовтня 2001 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що вчинено актовий запис № 12 ( а.с.97). Відповідно до наявних документів в спадковій справі №103/2020 після смерті [PERSON] відповідно до заяв від 16.04.2020, спадщину прийняла дочка померлого [PERSON] . Також в матеріалах спадкової справи наявна заява про прийняття спадщини [PERSON] від 05.05.2020 (а.с.98-99). З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № витягу 60108380 від 05.05.2020 встановлено, що зареєстровано спадкову справу номер у спадковому реєстрі 65796961, номер у нотаріуса 103/2020. спадкодавець [PERSON] дата смерті [INFO] ( а.с.102). З рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 12.01.2021 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу відмовлено ( а.с.104-107). З листа приватного нотаріуса Добровеличківського районного нотаріального округу Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції ( м.Дніпро) Левітчук Г.Б. від 11.03.2021 02-14 встановлено, що з заявою про прийняття спадщини за законом звернулась донька померлого [PERSON] та співмешканка померлого [PERSON] . До складу спадщини входять земельні ділянки та легковий автомобіль ( а.с.108). Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.06.2014 встановлено, що спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її син [PERSON] , спадщина складається з земельної ділянки розміром 5,0914 га, що знаходиться на території Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, яка належить спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку ( а.с.119). Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.03.2021 встановлено, що спадкоємцями земельних ділянок розміром 5,0914 га, кадастровий номер 3521786000:02:001:0015, кадастровий номер 3521786000:02:002:0014, які розташовані на території Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є донька [PERSON] ( а.с.137,140). Крім того, в матеріалах справи наявні спільні фото позивачки [PERSON] з [PERSON] (а.с.65). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Відповідно до ст. 1217 та 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Як встановлено ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, даних у п.1 постанови № 5 Пленуму Верховного суду від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються у судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. З урахуванням роз`яснень, які містяться в п. 21 постанови № 7 від 30 травня 2008 року Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про спадкування" при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємця за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст.12 Конвенції встановлено і право на шлюб. Виходячи з аналізу вказаної норми СК України, сім`єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей. За приписами частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що встановлені частиною другою статті 3 СК України виключення, згідно з якими подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно, стосуються офіційно зареєстрованих шлюбів. Зазначений правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року, справа № 6-97цс11. Позивачу, відповідно до позовних вимог, необхідно встановлення даного факту для оформлення спадщини, отримання права четвертої черги на спадкування та її зміни на першу чергу спадкування. З урахуванням досліджених судом під час розгляду справи доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна вимога в частині встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] померлого [INFO] , в період з 01.01.2004 по 05.11.2019 підлягає задоволенню, як доказово підтверджена письмовими доказами у справі та показаннями допитаних свідків, а також фактом визнання позовних вимог відповідачкою. Щодо позовних вимог про зміну четвертої черги спадкування на першу чергу спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , суд доходить до таких висновків. Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовим і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами першою та другою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК України). Тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як одержання права на спадкування наступною чергою (частина друга статті 1258 ЦК України) та зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом. Одержання права на спадкування наступною чергою стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом в межах певної черги, впливають так юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом, стосується першої-п`ятої черги. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України. За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин (постанови Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17 (провадження № 61-11757св19),від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18 (провадження № 61-14692св18) та від 18 червня 2020 року у справі № 565/1046/16-ц (провадження № 61-35423св18), 01.03.2021 у справі № 233/5990/18 (провадження № 61-19232св19). Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року роз`яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. При цьому, суд враховує, що поняття «тривалий час» належить до оціночних категорій і саме суд повинен визначитися з його змістом, ураховуючи конкретні обставини справи та виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості. Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів. На підставі викладеного, враховуючи те, що суд встановив період спільного проживання як чоловіка та жінки позивача та померлого в період з 01.01.2004 до 05.11.2019, інші вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач мешкала зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років, проте [PERSON] матеріально не забезпечувала спадкодавця, так як він отримував свою пенсію, а усі свідки вказували, що господарство [PERSON] та [PERSON] вели спільно. Також суд зазначає, що на підтвердження наявності тяжкого стану здоров`я позивачем суду подано виписку із медичної карти амбулаторного хворого №4021, згідно з якою [PERSON] мав важке захворювання шлунка та останній перебував на стаціонарному лікуванні з 20.10.2019 по 01.11.2019. При цьому матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що [PERSON] потребував сторонньої допомоги тривалий час, оскільки смерть настала [INFO] . Сам факт спільного проживання однією сім`єю не є достатньою підставою для застосування ч.2ст.1259 ЦК України. Таким чином, аналіз поданих сторонами доказів свідчить про те, що [PERSON] проживала однією сім`єю з [PERSON] на день його смерті, однак позивачем не надано суду доказів на підтвердження безпорадного стану хворого та його тривалого часу, а тому правові підстави для застосування ст.1259 ЦК України та зміни черговості на одержання права на спадкування з четвертої на першу чергу відсутні. Так само судом під час судового розгляду не встановлено факту тривалого здійснення позивачкою опіки над спадкодавцем, його матеріального забезпечення. Подані стороною позивача докази у сукупності з показаннями свідків не можуть бути належним доказом безпорадного стану спадкодавця, тобто такого стану, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний тяжкою хворобою. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові ВС від 03 вересня 2018 року по справі №713/126/17. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial