Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

[PERSON] та АТ «БАНК АЛЬЯНС» звернулися до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання інформації недостовірною та її спростування. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] року о 10 годині 00 хвилин на сайті «Антікор» у мережі Інтернет за адресою: [INFO] y вигляді, доступному для публічного ознайомлення, було розміщено публікацію під назвою (мовою оригіналу): «[INFO]» (далі - Стаття 1). [INFO] року о 15 годині 04 хвилині на веб-сайті «Антікор» у мережі Інтернет за адресою: [INFO] було опубліковано ще одну статтю, яка стосувалась вже власника істотної участі AT«БАНК АЛЬЯНС» - пана [PERSON] , під назвою (мовою оригіналу): « [INFO]». А [INFO] року о 12 годині 51 хвиліні на цьому ж веб-сайті за адресою у мережі Інтернет: [INFO] з`явилося продовження попередньої публікації під назвою (мовою оригіналу): «[INFO]» (надалі разом дві останні публікації - Стаття 2). Позивачі вважають, що опублікування протягом тривалого часу нині спірних статей щодо АТ «БАНК АЛЬЯНС» та власника його істотної участі - пана [PERSON] на веб-сайті Портал «Антікор» у мережі Інтеренет за адресою: [INFO] спрямовано виключно на поширення недостовірної інформації щодо них, яка вкрай негативно впливає на їх ділову репутацію, оскільки висвітлення у спірних Статтях інформації здійснюється у формі тверджень, які мають явний обвинувальний характер та містять недостовірну інформацію, що підтверджується відсутністю висвітлення у даних статтях конкретних фактів (вони мають суто загальний характер), однак зміст спірних публікацій прямо і недвозначно вказує читачеві на ніби-то неправомірну діяльність позивача як банківської установи, причетність Банку та іншого позивача [PERSON] до здійснення незаконної діяльності, що і змусило позивачів звертатися до суду за захистом своїх прав та інтересів, порушення яких, на їхню думку, полягає в наступному. Опубліковані на веб-сайті «Антікор» статті містять безпідставні твердження про ніби-то причетність позивачів до вчинення кримінальних діянь, зокрема, з легалізації доходів, здобутих злочинним шляхом, що не відповідає дійсності та вкрай негативно впливає на ділову репутацію як Банка, так і пана [PERSON] , чим порушуються їхні честь та гідність, а тому підлягають спростуванню з огляду на таке. 22 грудня 2015 року пан [PERSON] набув істотної участі в Банку з розміром частки 89,289%. Набуттю частки паном [PERSON] передувала ретельна перевірка його Національним банком України в порядку, передбаченому Постановою Національного банку України №306, якою було затверджено Положення про порядок реєстрації та ліцензування банків, відкриття відокремлених підрозділів (чинне на дату набуття істотної участі в Банку). До моменту отримання погодження Національним банком України було перевірено ділову репутацію пана [PERSON] , легальність та законність походження (джерела) грошових коштів, за які було набуто істотної участі в капіталі Банку, його кредитну історію, тощо. За результатами ретельної перевірки Національним банком України було надано пану [PERSON] дозвіл на набуття істотної участі в Банку. Вже протягом тривалого часу, тобто з кінця 2015 року й до теперішнього часу, в Банку є «существенный» акціонер, що легко підтверджується даними з Відомостей про остаточних ключових учасників у структурі власності Банку. Наразі ця інформація є публічною та розміщена веб-сайті Національного банку України, на веб-сайті Банку за адресою: [INFO] та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, де пан [PERSON] визначений як кінцевий бенефіціарний власник Банку. Перед набуттям істотної участі [PERSON] протягом багатьох років очолював страхову компанію - ПрАТ "УАСК АСКА". Наразі пан [PERSON] є співвласником та членом наглядової ради ПрАТ "УАСК АСКА" разом з іншими партнерами, які зацікавлені в наданні якісних та інноваційних послуг на ринку страхових послуг вказаною страховою компанією. Детальна інформація щодо пана [PERSON] та інших співвласників ПрАТ "УАСК АСКА" є публічною та розміщена на сайті страхової компанії за адресою: [INFO]. Вагомим підтвердженням прозорості ПрАТ "УАСК АСКА" та наявності європейських корпоративних стандартів щодо ведення бізнесу є її приналежність до групи компаній «СИСТЕМ КЕПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ», оскільки левова частка акцій страхової компанії вже протягом тривалого часу належить публічній особі - пану [PERSON] через його компанію SCM FINANCE LIMITED (Кіпр). Дана інформація є публічною та не потребує доказування, оскільки є загальновідомою та загальнодоступною. Крім того, у Банка відсутні будь-які відомості щодо його пов`язаності з паном [PERSON]»), оскільки Банк вже протягом багатьох років має прозору структуру акціонерного капіталу, яка постійно висвітлюється на веб-сайті Національного банку України, на веб-сайті Банку за адресою: [INFO] та є публічною. До складу акціонерів Банку ніколи не входив та не входить зараз пан [PERSON] ні особисто, ані через інших осіб, які перебувають під його контролем або щодо яких він має вирішальний вплив. Окремо констатується, що до складу акціонерів Банку не входить жодна юридична особа, яка навіть гіпотетично може належати пану Іванющенку або щодо якої може мати будь-який вплив пан [PERSON] Навіть в разі входження до складу акціонерів будь-якої банківської установи юридичної особи, то згідно з постановою Національного банку України від 21.05.2015 року №328 «Про затвердження Положення про порядок подання відомостей про структуру власності банку» банк зобов`язаний ідентифікувати кожного власника такої юридичної особи та оприлюднити таку інформацію. В Статті-1 зазначено (мовою оригіналу): «В обойме у [PERSON]. История ПАО «Банк Альянс» началась в 1992 году в Донецке. Из регионального банка он смог «подняться» на уровень всей страны, обосновавшись в столице, но сохранив незримую связь с местом рождения. Особенностью «Банка Альянс» стало отсутствие главного акционера, которому должен принадлежать контрольный пакет акций. С самого начала существования в уставной капитал финансовой структуры сделали взносы несколько юридических и физических лиц, причем доля каждого из них не превышала 10%. Эту традицию банк пронес через десятилетия. Сегодня в нем также нет «существенных» акционеров. Другой специфической чертой банка стало постоянное изменение состава его собственников. Пакеты акций находились в постоянном движении, переходя из рук в руки. За кулисами банка шла непонятная игра, в сути которой очень трудно разобраться. Полный контроль над «Банком Альянс» приписывался одному из самых известных предпринимателей из Донецкой области [PERSON] , больше известному, как [PERSON]...». В Статті-2 (від [INFO] року) зазначено (мовою оригіналу): «...А всё потому, что его называли «бандитским банком», через который осуществлялись всевозможные финансовые схемы. Об «Альянсе» писали, что он находился под контролем [PERSON] ( [PERSON] ), а владельцами банка всегда была группа акционеров, каждый их которых владел около 10%. После второго Майдана банк изменил владельцев: ими стали донецкое ООО «Крамп» (ЕГРПОУ 36442702) и киевское ООО «Укрбизнесстандарт» (ЕГРПОУ 35886746), оба известные как фирмы [PERSON] . В частности, фирма «Крамп» (названная в честь босса мафии из комедии «Укол зонтиком»), по данным SKELET-info, являлась частью схемы, с помощью которой Иванющенко уклонялся от налогов, продавая селитру госпредприятия «Екоантилид», а также использовалась для фиктивного банкротства ООО «Чарнокит». Последнее стало фигурантом уголовного дела о незаконном возмещении НДС в особо крупных размерах, после чего его и обанкротили. Более того, в декабре 2014 года СБУ заподозрило, что в банке «Альянс» работает крупный конвертационный центр с оборотом до 600 миллионов гривен. Сотрудники «Альфа» провели в банке тщательный обыск, в том числе «пошарив» в банковских ячейках. Как потом заявил глава СБУ [PERSON], среди изъятого «улова» находились печати учреждений и предприятий ЛДНР и контакты, по которым могло осуществляться «финансирование терроризма». Надалі в Статті-1 також йдеться про створення Банку виключно з протиправною метою (мовою оригіналу): «В бизнесе, как и в природе, ничего не бывает случайного. Если меняются собственники банка, значит это кому то надо. [PERSON] или [PERSON] действовали через доверенных людей, которые сами предпочитали не «светиться». Все дело в том, что «Банк Альянс» с самого начала был создан не как настоящий финансовый институт, а как финансовый инструмент для легализации денег, полученных в результате проведения различных «серых» схем, и для незаконного перечисления валюты за пределы Украины. В партнерстве с банком работали многочисленные фиктивные коммерческие структуры, на специфическом языке называемыми «транзитными предприятиями» или «буферами», минимизировавшими налоговую нагрузку и формировавшими налоговый кредит по НДС. Неоднократно банк оказывался единственным держателем долговых обязательств хозяйствующих субъектов, не только частных или акционерных, но и государственных, что в итоге приводило к завладению чужим имуществом. В 2015 году «Банк Альянс» фигурировал, как один из участников операции по присвоению дорогостоящих земельных участков в окрестностях Киева. Частное лицо предоставляло ему земельные участки в ипотеку, взамен получая кредиты». Позивачі вважають, що дані твердження, наведені в Статті-1 та Статті-2, мають наслідком формування хибної думки читачів про те, що Банк створено виключно з протиправною метою - легалізацією доходів, здобутих злочинним шляхом, що є кримінально караним діянням та охоплюються складом злочину, передбаченим статтею 209 Кримінального кодексу України. Основним безпосереднім об`єктом злочину є встановлений з метою протидії залученню в економіку "брудних" коштів законний порядок здійснення господарської діяльності, а також порядок вчинення цивільно-правових угод в частині особистого та іншого подібного використання майна, не пов`язаного з господарською діяльністю. Додатковим об`єктом злочину виступають інтереси правосуддя, нормальне функціонування фінансової системи, засади добросовісної конкуренції. Крім того, в Статті-2 зазначається (мовою оригіналу): «...За приветливой улыбкой страхового маклера может скрываться автор теневых схем, а за дверями неказистого банка - один из крупнейших конвертационных центров в стране. Биография создателя и главы компании «АСКА» [PERSON] кратка, сера и малоинтересна - просто список рутинной работы. Но это идеальное прикрытие для тех дел, которыми они занимались годами, и которыми, возможно, занимаются и сейчас». 3 перших слів Статті-2 у читача також формується негативне ставлення і до пана [PERSON] як до особи, яка ніби-то є автором «тіньових оборудок», а до Банку як до банківської установи, на базі якої ніби-то існує найбільший «конвертаційний» центр, тобто місця, де надаються незаконні послуги з «обготівкування коштів», тобто проведення безтоварних операцій, основною метою яких є умисне ухилення від сплати податків. В Статті-1 від [INFO] року також йдеться про те, що (мовою оригіналу): « Лишь раз неприглядной ролью банка всерьез заинтересовалось государство. В конце 2014 года СБУ была сделана попытка прекратить работу «конвертационного центра», действовавшего под эгидой банка. По самым скромным подсчетам преступный оборот достигал 500 млн гривен в месяц. В Киевское отделение банка на улице Прорезной нагрянула многочисленная бригада спецслужбистов с целью проведения обыска. В поисках документов, свидетельствовавших о масштабной деятельности по «отмыванию» денег, оперативники нашли много интересного, проливающего свет на события. В закромах «Альянса» оказалось имущество другого скандального банка «Гефест», акционером которого было ООО «Приоритет права» Игоря Кутицкого. Также нашлись много контрактов, указывающих на связи банка с незаконными властями ДНР и ЛНР, еще раз подтвердившие предположения о активном финансировании по каналам «Банка Альянс» террористов. Ответ сил, стоящих за «Банком Альянс», оказался действенным и незамедлительным. СБУ пришлось долго оправдываться за произведенный рейд. Еврейская община Донбасса обвинила участников обыска в краже средств, собранных для беженцев и хранившихся в одной из ячеек банка. По их заявлению началось следствие. Были изъяты все записи из видеорегистраторов, установленных в банке. СБУ пришлось долго оправдываться, а банк, как ни в чем не бывало, продолжает служить «донецким». Позивачі роз`яснюють, що АТ «БАНК АЛЬЯНС» був заснований в Києві ще в 1992 році, тобто більш, ніж 25 років тому. Комерційний акціонерний банк «Альянс-кредит Банк» був створений у вигляді акціонерного товариства відкритого типу відповідно до рішення Установчих зборів Засновників (Протокол №1 від 09 березня 1992 року) та зареєстрований Національним банком України 10 березня 1992 року за №89. Відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів Комерційний акціонерний банк «Альянс-кредит Банк» змінив назву на Акціонерно-комерційний банк «АЛЬЯНС-КРЕДИТ БАНК», зміни про що зареєстровані Національним банком України 30 липня 1993 року. Акціонерно-комерційний банк «АЛЬЯНС-КРЕДИТ БАНК» став правонаступником всіх прав та зобов`язань Комерційного акціонерного банку «Альянс-кредит Банк». Відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів Акціонерно-комерційний банк «АЛЬЯНС-КРЕДИТ БАНК» змінив назву на Акціонерний комерційний банк «Альянс», зміни про що зареєстровані Національним банком України 24 липня 1996 року. Акціонерний комерційний банк «Альянс» став правонаступником всіх прав та зобов`язань Акціонерно-комерційного банку «АЛЬЯНС-КРЕДИТ БАНК». На виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» та відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів Акціонерний комерційний банк «Альянс» змінив своє найменування на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «БАНК АЛЬЯНС», відповідні зміни погоджено Національним банком України 15.06.2010. Банк має всі передбачені законодавством України дозвільні документи на здійснення банківської діяльності. Також Банк має належним чином зареєстрований знак для товарів і послуг, який використовується ним при наданні банківських послуг. Весь цей період часу, починаючи з 1992 року, Банк надавав та надає якісні банківські послуги своїм клієнтам у повній відповідності до законодавства України, дотримується всіх нормативів Національного банку України, що підтверджується аудиторськими висновками та актами перевірок Національного банку України діяльності АТ «БАНК АЛЬЯНС» за весь період діяльності Банку. Вказані документи є в наявності у Банка. На 01 січня 2019 року зареєстрований статутний капітал Банку склав 260 млн грн, а регулятивний капітал понад 345 млн грн. Фінансові активи Банку надають йому змогу на 100% дотримуватись всіх нормативів ліквідності, які висуваються Національним банком України до банківських установ. Банк є Лідером 2018 року за приростом депозитів фізичних осіб. 29 серпня 2018 року AT«БАНК АЛЬЯНС» став Членом Європейської Бізнес Асоціації (ЕВА-EuropeanBusinessAssociation). Як відомо, Європейська Бізнес Асоціація - це найбільше об`єднання іноземного, європейського та вітчизняного бізнесу в Україні. До Асоціації входять представництва найбільших міжнародних, європейських підприємств, а також компанії українського походження. Всі члени Європейської Бізнес Асоціації дотримуються найвищих етичних стандартів в бізнесі (згідно інформації www.eba. com .ua). На переконання позивачів, членство в ЕВА є ще одним підтвердженням того, що AT«БАНК АЛЬЯНС» є надійним партнером для ведення бізнесу з прозорою структурою. Щодо посилання як в Статті-1, так і в Статті-2 на роботу «конвертационного центра» під егідою банку, то позивачі припускають, що, можливо, мова йде про кримінальне провадження №22014101110000209 від 04.12.2014 року, в рамках якого слідчим відділом ГУ СБУ в місті Києві та Київській області в 2015 році проводились слідчі дії в приміщенні Банку. З відкритих джерел інформація про зазначене кримінальне провадження могла бути отримана автором статей про те, що слідчим відділом ГУ СБУ в місті Києві та Київській області під час досудового розслідування кримінального провадження в приміщеннях AT«БАНК АЛЬЯНС» (в одному з відділень Банку) 18.08.2015 року було проведено обшуки та вилучено ряд предметів та документів. Однак позивачі зазначають, що після проведення вивчення та аналізу вилучених документів по вказаному кримінальному провадженню 16.11.2016 слідчим ГУ СБУ в місті Києві та Київській області по кримінальному провадженню було прийнято рішення про їх повернення Банку в повному обсязі згідно актів приймання-передачі (додаються до позову). З огляду на той факт, що Банк не є учасником вказаного провадження і позбавлений процесуальної можливості отримувати будь-яку інформацію про хід та стан кримінального провадження, Банком було надіслано запит до слідчого відділу ГУ СБУ в місті Києві та Київській області з проханням надати інформацію про стан розслідування кримінального провадження №22014101110000209. 15 серпня 2018 року на адресу Банку надійшла відповідь про те, що матеріали кримінального провадження №22014101110000209 14 вересня 2015 року прокуратурою міста Києва скеровано за підслідністю в ГУ ДФС України в місті Києві. Адвокатом Башаровим В.Є. було надіслано відповідний запит до ГУ ДФС України в місті Києві з проханням надати інформацію про стан кримінального провадження №22014101110000209, але, нажаль, відповіді так і не було отримано. За результатами додаткового вивчення Єдиного державного реєстру судових рішень була отримана інформація з відкритих джерел, що кримінальне провадження №22014101110000209 було закрито 05.07.2017 року на підставі пункту 2 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (відсутність в діянні складу кримінального правопорушення). Підтвердження факту закриття вказаного кримінального провадження міститься в рішенні Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.06.2108 року по справі №814/1439/17. Також в Статті-2 від [INFO] року (мовою оригіналу) зазначено: «[PERSON] [PERSON] родился 9 сентября 1955 года в Хмельницком. Через несколько лет его родители переехали в Донецк, где он окончил школу и устроился работать в Гортеплосеть. Видимо, эта работа его настолько увлекла, что он почти забыл о своем воинском долге: в армию [PERSON] «загудел» только в 19 лет (в 1974 году), а демобилизовавшись (в 1976) снова вернулся на родное предприятие...». Висвітлення хибної інформації про те, що пан [PERSON] був призваний в армію за радянських часів не у 18, а в 19 років спростовується простим підрахунком віку пана [PERSON] (народився в вересні місяці), оскільки лише в 1974 році йому виповнилось повних 18 років і згідно з законами того часу (призов до лав відбувався при умові виповнення 18 років) він був призваний до лав Радянської армії, де відслужив і в 1976 році був демобілізований. В Статті-2 невірно висвітлена інформація і щодо працевлаштування пана [PERSON] до підприємства «Гортеплосеть» (мовою оригіналу). В позові зазначено, що ще в 1972 році (до призову до лав Радянської армії) пан [PERSON] влаштувався на роботу до зазначеного підприємства на посаду учня електрослюсаря, а після демобілізації повернувся на це ж підприємство на посаду електрослюсаря. В Статті - 2 (мовою оригіналу») ще вказано, що «...Интересно, что в открытых базах данных [PERSON] и его супруга Лилия [PERSON] (1968 г.р., частный врач-психотерапевт) до сих пор числятся прописанными в Донецке по адресу Челюскинцев 243. Это старый район частного сектора, но теперь по данному адресу находится аптека и автосервис...». Дана інформація повністю не відповідає дійсності, оскільки ні позивач, ані його колишня дружина [PERSON] (розлучилися ще в 2012 році) ніколи не були зареєстровані за вказаною адресою. Пан [PERSON] ще в 2010 році переїхав жити з Донецьку до міста Києва, а з 2012 року зареєстрований та мешкає за однією адресою, яка зазначена в цій позовній заяві. Далі в Статті-2 йдеться: «...В 1977-м [PERSON] поступил в Донецкий политехнический институт (ныне - Донецкий Национальный технический университет) на факультет автоматики и телемеханики, одновременно продолжая работать или числиться в Гортеплосети. И только в 1979-м он перевелся на работу в Донецкий узел связи, где и сделал свою первую карьеру. В 1982-м, окончив институт, он получил должность инженера, а к концу 80-х уже был заместителем начальника узла связи (вновь по чьей-то протекции)...». Висвітлена в Статті-2 інформація є такою, що спаплюжує факти трудової біографії пана [PERSON] та надає читачам хибне уявлення про трудовий шлях позивача. Дійсно, після вступу до вищого навчального закладу він продовжував одночасно навчатися та працювати на підприємстві «Гортеплосеть» (мовою оригіналу), а не «числиться», як зазначено в Статті-2. Після закінчення вищого навчального закладу, отримавши повну вищу освіту, пан [PERSON] дійсно був призначений на посаду інженера вузла зв`язку, але не за чиєюсь протекцією, а завдяки здобутій освіті, власним навичкам та вмінням, оскільки в повній мірі відповідав займаній посаді. Продовжуючи працювати на одному підприємстві, підвищуючи свій фаховий рівень, пан [PERSON] в 1989 році був призначений на посаду заступника начальника вузла зв`язку. У позовній заяві звертається увага суду на невідповідність фактичним обставинам наступної інформації в Статті-2 (мовою оригіналу): «...Такие меры предосторожности были обоснованы: в 90-х купающаяся в легких деньгах «АСКА» имела непосредственные деловые отношения с полукриминальным и криминальным бизнесом. Без наличия собственной «крыши» компания бы сразу прогорела или перешла в другие руки, потому что уже в 1993-м её пытались «разводить на страховку»: официально застрахованный груз якобы пропадал, а бандиты требовали с компании страховую сумму. Тогда [PERSON] , [PERSON] и другие топ-менеджеры «АСКА» подключали свою «крышу», с помощью которой и «разруливали» ситуацию, после чего «пропавший» груз чудесным образом обнаруживался целым и невредимым». Однак ні пан [PERSON] , ані очолювана ним ПрАТ "УАСК АСКА" ніколи не мали і не мають жодного відношення до вчинення кримінально караних діянь та не мають жодних стосунків з представниками так званих «кримінальних» зв`язків. Просте підтвердження цьому - відсутність жодного факту притягнення пана [PERSON] до кримінальної відповідальності. Пан [PERSON] є публічної особою, бездоганна ділова репутація якої неодноразово перевірена різними державними органами України. В другій частині Статті-2 від [INFO] року вже йдеться мова про ніби-то причетність позивача до різного роду оборуток, пов`язаних зі страховими виплатами, зокрема, зазначено (мовою оригінала): «...Но зато «АСКА» участвовала в странных схемах страхования предприятий [PERSON], которые вызвали немалое удивление и даже подозрение экономистов. Так, например, после взрыва доменной печи на «Азовстали» это предприятие [PERSON] получило через «АСКА» 56 миллионов долларов страховых выплат. Причем, сама «АСКА» заплатила из своих фондов только 400 тысяч, остальные деньги внесли европейские компании-перестраховщики «SwissRe», «Allianz AG», «Hannover Re» и российская «Ингосстарх». Тогда было замечено, что данная выплата напоминает какую-то замысловатую схему ввода в Украину крупных денежных средств под видом страховки. Но неужели авария на заводе была не случайностью? И не являлись ли частью таких же схем слишком уж частые аварии на шахтах Донбасса, которые тоже страховала «АСКА»?». Виклад обставин цієї страхової події у позивачів нічого не викликав, окрім подиву. ПрАТ "УАСК АСКА" з моменту створення та до теперішнього часу надає страхові послуги своїм клієнтам і в разі настання страхового випадку (після проведення розслідування страхового випадку) здійснює страхові виплати на користь своїх клієнтів. Це нормальна стала світова практика, яка підтверджує надійність страхової компанії. Перестрахування ризиків також є нормальною практикою. А наявність всесвітньо відомих компаній - перестраховиків як-то «SwissRe», «Allianz AG», «Hannover Re» та «Ингосстрах» (в Статті-2 невірно зазначено назву всесвітньо відомої комапнії) в якості перестраховиків в описаному випадку є гарантією та запорукою відсутності будь-якого страхового шахрайства. Перед здійсненням страхових виплат за страховим випадком на підприємстві «Азовсталь» було проведено ретельну перевірку фактів даного страхового випадку всіма перестраховиками і лише після проведення перевірки було здійснено страхове відшкодування на користь підприємства «Азовсталь» в сумі меншій, ніж зазначена в Статті-2. Поширена у спірних публікаціях на веб-сайті «Антікор» у мережі Інтернет у вигляді, доступному для публічного ознайомлення, недостовірна інформація принижує статус позивачів в очах суспільства, партнерів та клієнтів, оскільки необгрунтовано ставить під сумнів дотримання ними у їхній діяльності моральних та правових норм, чим шкодить діловій репутації та дискредитує як банківську установу, так і вкрай негативним чином впливає на честь та гідність фізичної особи - власника істотної участі Банку [PERSON] . Тож, вважаючи свої особисті немайнові права істотним чином порушеними, позивачі звернулися за їх захистом до суду. У відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] - адвокат Чередніченко О.М. зазначає про те, що з викладеними доводами позивачів його довіритель не погоджується з тих підстав, що він не являється власником чи співвласником веб-сайту Національний антикорупційний портал «АНТИКОР» та не має жодного відношення до вказаного веб-сайту і до поширення інформації в зазначених статтях та їх авторства. Відповідач [PERSON] стверджує, що доводи позивачів про те, що він являється належним відповідачем, грунтуються лише на одних припущеннях, віртуальних даних і не відповідають дійсності, оскільки повноваження щодо управління адресним простором українського сегмента мережі Інтернет, обслуговування та адміністрування системного реєстру і системи доменних імен домену верхнього рівня «.UА» покладені виключно на Об`єднання підприємств «Український мережевий інформаційний центр», а тому надання інформації про власників веб-сайтів не відноситься до повноважень Центру компетенції УЦПНА, який не являється адміністратором системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Крім того, у своїй довідці №187/2018-Д-ЦК від 13 вересня 2018 року, наданій на запит адвоката Башарова В.Є., Центр компетенції УЦПНА робить припущення, що Громадська організація «Комітет по протидії корупції в органах влади» може мати відношення до створення та функціонування веб-сайту [INFO] та є ймовірним власником останнього, оскільки така інформація розміщена в Інтернет-архіві веб-сайту [INFO]. На думку представника відповідача, позивачі на власний розсуд трактують припущення Центру компетенції УЦПНА та стверджують, що Центр компетенції УЦПНА у зазначеній довідці надав достовірні та підтверджені відомості, що саме відповідчі є дійсними власниками веб-сайту. Таким чином, відповідач [PERSON] вважає дії Центру компетенції УЦПНА неприпустимими, оскільки Центр компетенції УЦПНА, якщо він вважає, що є уповноваженою державою установою на надання інформації про власника веб-сайту, повинен надавати достовірну та перевірену інформацію, а не робити припущення на віртуальних та не перевірених даних, таким чином зобов`язуючи осіб, які не мають жодного відношення до веб-сайту спростовувати припущення Центру компетенції УЦПНА. Також представник відповідача звертає увагу суду на те, що Центр компетенції УЦПНА проводить дослідження веб-сайту [INFO], коли публікації розміщені на сайті [INFO]. Поряд з цим, у позові немає жодного посилання на розміщення інформації в зворотному часі, де міститься інформація: «Национальный антикоррупционный портал «АНТИКОР» является публичной площадкой для освещения рейдерских захватов предприятий и коррупции в органах власти. Данный ресурс создан при содействии ГО «Комитет по противодействию коррупции в органах власти»... Представник відповідача впевнений, що навіть якщо припустити існування зазначеної інформації, то така інформація підлягає доведенню на предмет її достовірності, яка має підтверджуватись належними та допустимими доказами, а не припущеннями чи можливою ймовірністю, оскільки розмістити таку інформацію має особа, яка має доступ до доменного імені та веб-сайту. Стороною відповідача зазначено, що у довідці Центру компетенції УЦПНА №187/2018-Д-ЦК від 13 вересня 2018 року наводиться інформація у формі роз`яснення: «... Тільки реєстрант доменного імені отримує від реєстратора доменного імені дані доступу для управління доменним іменем та відповідно тільки він чи уповноважені ним особи, відповідальні за здійснення адміністративних/технічних функцій щодо такого доменного імені, мають можливість здійснювати налаштування/зміну адресації доменного імені шляхом: визначення/зміни ІР-адрес(-и), який/якій відповідає доменне ім`я; визначення/зміни ns-серверів доменного імені; визначення/зміни серверів електронної пошти; встановлення перенаправлення (редиректу) на інше доменне ім`я тощо. Отже, власником веб-сайту є особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого, власником веб-сайту вважається реєстрант доменного імені, яким адресується веб-сайт, та/або отримувач послуг хостингу». В довідці Центру компетенції УЦПНА №187/2018-Д-ЦК від 13 вересня 2018 року зазначена інформація про реєстратора (найменування: Gransys . r . o.; місцезнаходження: Borivojova 878/ 35, 130 00 Prague. CzechRepublic; адреса для листування: BusinessCеnterRokytka, Sokolovska 270/ 201,190 00 Prague, CZ; веб-сайт: http://regtons.com; адреса електронної пошти: [INFO]; телефон: [NUMBER] ); реєстранта (найменування: фірма Teka-GroupFoundation прізвище [PERSON]; адреса місцезнаходження: [ADDRESS] адреса електронної пошти: [INFO] ); телефон: [NUMBER]) та хостинг- провайдера (найменування: Variti International GmbH; місцезнаходження: 6006, Switzerland , Luzern , Denkmalstrasse 2; веб-сайт: https://variti.com/; адреса електронної пошти: [INFO] , [INFO]; телефон: [NUMBER] ) доменного імені [INFO]. На думку відповідача, саме реєстратор, реєстрант та хостинг-провайдер доменного імені antikor.com.ua мають пряме відношення до доменного імені та веб-сайту, а також саме вони є володільцями інформації про доменне ім`я та можуть надати таку достовірну інформацію про власника веб-сайту, а реєстрант доменного імені Teka-GroupFoundation є можливим власником веб-сайту. Також на веб-сайті Національний антикорупційний портал «Антикор» міститься інформація у розділі про нас: «Редакционную политику портала «АНТИКОР» определяет редакционная коллегия издания. Журналисты: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Редакторы ленты новостей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] », а також міститься контактна інформація про сайт: «Наш адрес: Украина , Киев , бульвар Ромена Роллана, 7 , электронная почта: [INFO]. ». Будучи переконаним у тому, що ні позивачі, ані Центр компетенції УЦПНА не вважають за потрібне отримати достовірну інформацію про власника веб-сайту, за можливості отримати таку інформацію, відповідач [PERSON] твердить, що позивачі пред`явили вимоги, засновані на припущеннях та можливих ймовірностях Центру компетенції УЦПНА, таким чином, поклавши на нього та на інших відповідачів по справі обов`язок спростовувати такі припущення. Тож, вважаючи наведену у довідці Центру компетенції УЦПНА №187/2018-Д-ЦК від 13 вересня 2018 року інформацію про власників веб-сайту Національний антикорупційннй портал «Антикор» нічим іншим, як припущенням, а саму довідку Центру компетенції УЦПНА неналежним і не допустимим доказом, відповідач [PERSON] запевняє суд у тому, що не являється власником веб-сайту та відповідно належним відповідачем у даній справі, якими мають бути одночасно автор статті та власник веб-сайту. Таким чином, він не може ні стверджувати, ні спростувати достовірність відомостей, поширених про позивачів на веб-сайті Національний антикорупційний портал «Антикор», оскільки ніякого відношення ні до авторства таких відомостей, ні до поширення таких відомостей, ні до веб-сайту Національний антикорупційний портал «Антикор» не має. При цьому, заперечуючи будь-яке відношення до веб-сайту Національний антикорупційний портал «Антикор» та поширення інформації, з метою належного захисту своїх прав від необгрунтованих вимог позивачів, відповідач [PERSON] зазначає, що поширену інформацію не можна вважати такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію позивачів, оскільки наведені позивачами витяги є оціночними судженнями - висловлюваннями, які не містять фактичних даних і не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів. Крім того, позивач є публічною особою, а межі допустимої критики щодо ділової людини є ширшими, ніж для пересічного громадянина, а тому, на думку відповідача, він повинен бути готовим до гострої критики і пильного нагляду за його життям та діяльністю. З наведених підстав відповідач [PERSON] просить суд відмовити позивачам у задоволенні позову, зокрема, через не залучення до розгляду справи належних відповідачів: автора поширеної інформації та власника веб-сайта Національний антикорупційний портал «Антикор», у зв`язку з чим зміст поширеної інформації на предмет її недостовірності, фактичності, негативності та образливості, не підлягає дослідженню судом. У своїй відповіді на відзив представник позивачів не погоджується з твердженням сторони відповідача [PERSON] відносно того, що він не є власником веб-сайта: [INFO], оскільки це спростовується довідкою, виданою Консорціумом «Український центр підтримки номерів і адрес» Департаменту «Центр компетенції», яка є належним та допустимим доказом у даній справі, так як Центр компетенції УЦПНА уповноважений надавати інформацію про власника веб-сайту відповідно до свідоцтва про акредитацію, виданого йому на цілком законних підставах. В судовому засіданні представник позивачів - адвокат Башаров В.Є. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, будучи переконаним у тому, що зміст нині спірних статей носить очевидно обвинувальний характер щодо позивачів без будь-яких на те підстав. При цьому адвокат Башаров В.Є. зазначив, що позивачі мали намір вирішити даний спір у позасудовому порядку, тому з метою живого спілкування з представниками редакційної колегії сайта [INFO], зокрема, з автором статті-1 - [PERSON] , який входить до її складу, він особисто вирушив за зазначеною на сайті адресою: бульвар Ромена Роллана , 7, м .Київ , за якою виявилися розташованими магазин «Фора» та банківська установа, керівники яких заперечили факт існування за даною адресою ще і редакції сайту «АНТИКОР». Оскільки знайти безпосереднього автора статті та його місцезнаходження фізично виявилося неможливим, то представник позивачів і зазначив належними відповідачами у даній справі саме власників сайту, якими є засновники ГО «Комітет по протидії корупції в органах влади», що визначає діяльність цього сайту. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Чередніченко О.М. у категоричній формі просив відмовити у задоволенні позовних вимог, заперечуючи причетність його довірителя до діяльності веб-сайту: [INFO], піддаючи при цьому сумніву законність повноважень консорціуму «УЦПНА» щодо видачі довідок з відомостями про власників веб-сайтів та наполягаючи на неможливості прийняття судом рішення на підставі припущення, яким, на його думку, є інформація консорціуму «УЦПНА» про те, що ГО «Комітет по протидії корупції в органах влади» може мати хоч якесь відношення до створення та функціонування веб-сайту: [INFO] та є ймовірним власником останнього. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не з`явилися, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином (а.п.107, 111, 115, 132, 168, 176-180). Тож, вислухавши думки учасників судового провадження та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Так, відповідно до роздруківок з веб-сайту «АНТИКОР» (а.п.60-74) 27.08.2018 року о 10 годині 00 хвилин, 22.12.2018 року о 15 годині 04 хвилині та [INFO] року о 12 годині 51 хвиліні на сайті «Антікор» у мережі Інтернет з`явилися статті (мовою оригіналу): «[INFO]», «[INFO]» та «[INFO]» відповідно. Автором першої статті зазначено Максима [PERSON] (а.п.63), а двох інших - [PERSON] (а.п.67, 72). Експертним висновком за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» Департаменту «Центр компетенції» (далі - Центр компетенції УЦПНА), повноваження якому надані за результатами акредитації, що підтверджені Свідоцтвом про акредитацію, виданим 22.11.2017 року Об`єднанням підприємств «Український мережевий інформаційний центр» (далі - ОП УМІЦ), за результатами проведеної перевірки веб-сайту [INFO] було встановлено, що реєстратором доменного імені [INFO] є Gransy s.r.o., місцезнаходженням якого зазначено: Borivojova 878/35, 130 00 Prague, Czech Republic, адресою для листування: Business Cеnter Rokytka, Sokolovska 270/201, 190 00 Prague, CZ; відомості про реєстранта скриті, а хостинг-провайдером є Variti International GmbH з місцезнаходженням: 6006, Switzerland, Luzern , Denkmalstrasse 2 (а.п.56-59, 75, 85). У довідці Центру компетенції УЦПНА з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення (а.п.78-84) реєстратором та хостинг-провайдером доменного імені antikor . com.ua також зазначені: Gransy s.r.o., місцезнаходженням якого зазначено: Borivojova 878/35, 130 00 Prague, Czech Republic, адресою для листування: Business Cеnter Rokytka, Sokolovska 270/201, 190 00 Prague, CZ та Variti International GmbH з місцезнаходженням: 6006, Switzerland, Luzern, Denkmalstrasse 2 відповідно, а також реєстрантом цього доменного імені вказано фірму Teka-GroupFoundation, прізвище [PERSON] з адресою місцезнаходження: 0835, РА (Республіка Панама), Panama ( м.Панама ), 50 th street Global Bank Tower. При цьому, у довідці вказано, що розміщення або зміна чи видалення електронної (цифрової) інформації на веб-сайті, налаштування доступу інших осіб до веб-сайту або його частин через мережу Інтернет, припинення функціонування веб-сайту або його частин здійснюється власником програмного забезпечення веб-сайту, який є відповідно володільцем облікового запису, що використовується для розміщення веб-сайту в мережі Інтернет. І саме володілець облікового запису встановлює порядок і умови використання веб-сайту та є особою, відповідальною за зміст веб-сайту. Отже, власником веб-сайту є особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За результатами дослідження інформаційного наповнення веб-сайту [INFO] Центром компетенції УЦПНА було встановлено, що інформаційна діяльність на ньому здійснюється від імені ресурса «Національний антикорупційний портал «АНТИКОР», який створено при сприянні громадської організації «Комітет з протидії корупції в органах влади», а тому у даній довідці робиться висновок про те, що ймовірним власником веб-сайту [INFO] є саме ГО «Комітет з протидії корупції в органах влади», засновниками якої є відповідачі у даній справі. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, надаючи оцінку довідці Центру компетенції УЦПНА з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення, суд розцінює наведену у ній інформацію не як необґрунтоване припущення, як переконує у цьому представник відповідача [PERSON] , а як логічний висновок, зроблений за результатами системного та змістовного дослідження уповноваженим на те органом інформаційного наповнення веб-сайту [INFO], а тому визнає цю довідку належним та допустимим доказом у даній справі, а [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належними у ній відповідачами. Лише за відсутності доказів іншого, власником веб-сайту вважається реєстрант доменного імені, яким адресується веб-сайт, та/або отримувач послуг хостингу. Саме тому у довідці Центру компетенції УЦПНА власником веб-сайту [INFO] також зазначена фірма Teka-GroupFoundation, якщо інше не визначено умовами договору між останньою та отримувачем послуг хостингу та/або володільцем облікового запису, або якщо такий договір відсутній. Згідно з вимогами ч.1 ст.51 ЦПК України за власною ініціативою суд не може залучати до участі у справі співвідповідачів, оскільки має на це право виключно за клопотанням позивача, якого заявлено не було, а тому визначення стороною відповідача фірми Teka-GroupFoundation належним відповідачем у даній справі жодним чином не може бути реалізовано судом, оскільки таке є імперативною прерогативою позивачів, які для себе чітко визначили коло відповідачів у даній справі, не маючи при цьому змоги відшукати безпосередніх авторів спірних публікацій через фактичну відсутність редакційної колегії веб-сайту [INFO] за вказаною на ньому адресою. Тож, враховуючи положення ст.4, 12, 13 ЦПК України, відповідно до яких кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору, а також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Щодо вказівки представника відповідача на те, що Центр компетенції УЦПНА аналізував інформаційне наповнення веб-сайту [INFO], а не веб-сайту [INFO], то суд вважає її такою, що не заслуговує на увагу, через загальновідомість того, що https - це лише розширення протоколу передачі даних у мережі http з метою забезпечення його безпеки, яке не є самостійним протоколом передачі даних, а тому по своїй суті та змісту веб-сайт [INFO] та веб-сайт [INFO] являється одним і тим самим сайтом. Також суд не приймає до уваги і твердження адвоката Чередніченка О.М. про незаконність видачі довідок Центром компетенції УЦПНА, що повною мірою спростовується виданим 22.11.2017 року Об`єднанням підприємств «Український мережевий інформаційний центр» свідоцтва про акредитацію, яким підтверджено компетентність Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» у здійсненні ним функцій Центру компетенції адресного простору українського сегменту мережі Інтернет, що полягають у проведенні фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет з видачею Експертних висновків, а також видачі довідок з відомостями про власників веб-сайтів або інформацією про їх встановлення (а.п.85). Приймаючи рішення щодо самої суті позовних вимог, суд, в першу чергу, звертає свою увагу на зміст ст.34 Конституції України, яка гарантує кожному право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. При цьому здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Статтею 1 ЗУ «Про інформацію» їй надано визначення, відповідно до якого інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Відповідно до ст.5 ЗУ «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Поряд з цим у даній статті зроблено застереження про те, що реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію (ч.1, 2 ст.7 ЗУ «Про інформацію»). Відповідно до ч.1 ст.201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Згідно зі ст.94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 ЦК України. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації та може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації на підставі ст.299 ЦК України. Крім того, відповідно до вимог ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.1 ст.91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Таким чином, юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, як і фізична особа, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до п.18 ПП ВСУ №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Зважаючи на категоричне невизнання своєї причетності до діяльності веб-сайту [INFO], у судовому засіданні стороною відповідача [PERSON] не доводився факт достовірності інформації, розміщеної у нині спірних статтях, однак зауважувалося, що позивачі є публічними, у зв`язку з чим викликають підвищений інтерес суспільства, а тому мають бути готовими до нищівної критики в свій бік. Натомість представником позивачів суду було надано ряд документів, підтверджуючих прозорість структури та діяльності АТ "БАНК АЛЬЯНС", зміст яких цілком очевидо спростовує причетність як банка, так і набувача його істотної участі [PERSON] , до осіб з сумнівною репутацією та існування тіньових фінансових схем (а.п.88-103), як про це у явно стверджувальній формі зазначено в оспорюваних статтях. У ч.2 ст.34 ГК України зазначено, що дискредитацією суб`єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов`язаних з особою чи діяльністю суб`єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб`єкта господарювання. Під діловою репутацією юридичної особи розуміється оцінка її підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин (п.4 ПП ВСУ № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»). Пунктом 15 вказаної ПП ВСУ судам роз`яснено, що вони повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.19 ПП ВСУ №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. З огляду на зміст наведених роз`яснень, суд приходить до твердого переконання про те, що в судовому засіданні повною мірою було доведено факт поширення саме недостовірної інформації щодо позивачів, яка порушує їхні особисті немайнові права, а тому позовні вимоги АТ «БАНК АЛЬЯНС» та [PERSON] беззаперечно підлягають до задоволення. Частинами 4, 7 ст.277 ЦК України також передбачено, що спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. Під поняттям «спростування» зазвичай розуміється доведення неправильності, помилковості, хибності будь-чиїх тверджень, переконань або їх заперечення. Спростування має відбуватись, як правило, у формі, ідентичній поширенню інформації, а коли це неможливо чи недоцільно, - в адекватній чи іншій формі, з урахуванням того, що воно повинно бути ефективним. Крім того, спростування обов`язково має бути проведено або підписано особою, яка поширила неправдиву інформацію і цим порушила немайнові права позивача. У протилежному випадку застосовуються інші способи захисту - відповідь, висловлювання, висловлювання своєї думки тощо. На підставі ст.34 Конституції України, ст.91, 94, 201,277, 299 ЦК України, ст.34 ГК України, ст.1, 5, 7 ЗУ "Про інформацію", ПП ВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 року,

Outcome: approved