Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

До Дзержинського районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] з позовом до ТОВ «Моноліт» будівельний альянс», в якому просить визнати за ним майнові права на 4-х кімнатну квартиру під номером [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до умов договору № 103 про участь в будівництві багатоквартирного будинку від 12.01.2006 року ТОВ «Моноліт» будівельний альянс» як забудовник зобов'язалось в строк до 4-го кварталу 2007 року включно побудувати та здати в експлуатацію об'єкт нерухомості: житловий будинок на земельній ділянці по [ADDRESS] та передати в натурі у власність [PERSON] 4-х кімнатну квартиру під номером [ADDRESS], загальною будівельною площею 153, 49 кв.м., а [PERSON], у свою чергу, зобов'язався в передбаченому договором порядку та умовах передати грошові кошти, необхідні для формування його частки в об'єктові будівництва. Виконуючи свої грошові зобов'язання за названим договором, позивач вніс відповідачу грошові кошти в передбаченому договором розмірі та порядку. У зв'язку з чим, набув майнових прав на вказану квартиру. Оскільки відповідача визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, наявні обґрунтовані об'єктивні ризики порушення відповідних прав позивача. Тому просить визнати за ним відповідні майнові права. Представник позивача в судове засідання надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, підтримала позовні вимоги, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, причини неявку до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надавав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення по справі у відповідності до ст. 224 ЦПК України Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 січня 2006 року між [PERSON] та ТОВ «Моноліт» будівельний альянс» було укладено договір № 103 про участь в будівництві. Відповідно до умов договору № 103 про участь в будівництві від 12 січня 2006 року відповідач зобов'язався в строк до 4-го кварталу 2007 року включно побудувати та здати в експлуатацію об'єкт нерухомості: багатоповерховий житловий будинок, розташований по [ADDRESS], який належатиме усім пайовикам на праві спільної часткової власності та після прийняття в експлуатацію має бути розподілений в натурі між ними відповідно до внесених вкладів, [PERSON] - 4-х кімнатну квартиру під номером [ADDRESS], загальною будівельною площею 153, 49 кв.м. ( п.п. 1.3., 1.4., 1.7. договору). [PERSON] у свою чергу, зобов'язався в строк до 30.05.2006 року передати грошові кошти, необхідні для формування його частки в об'єктові будівництва у розмірі 503 830, 93 грн., що еквівалентно 99 769, 50 дол. США при курсі НБУ 5,05 грн. за 1 дол. США на п/р 26000301000157 ХФ АКБ "Мрія", МФО 350631, призначення платежу: "Перерахування коштів за участь у будівництві, згідно з договору № 103 від. 12.01.2006р., в т.ч. ПДВ 20% - грн." Згідно наявної в матеріалах справи довідки АТ "Райффайзен БАНК АВАЛЬ" за вих № Р3?В32/43-1109 від 29.10.2013 року [PERSON] 23.05.2006 року через касу Банку ХОД АППБ "Аваль", правонаступником якого є АТ "Райффайзен БАНК АВАЛЬ", було перераховано грошові кошти в розмірі 105 630, 00 грн. на поточний рахунок 26000301000157 ТОВ «Моноліт» будівельний альянс», відкритий в ХФ АКБ "Мрія", МФО 350631 з призначенням платежу "Перерахування коштів за участь у будівництві, згідно з договору № 103 від 12.01.2006р., в т.ч. ПДВ". Після надання кредиту [PERSON] (кредитний договір № 014/1932/74/65750 від 22.05.2006р.) кредитні кошти в розмірі 79 800, 00 дол. США було також перераховано на відповідний рахунок з аналогічним призначенням платежу. Таким чином, [PERSON] виконав свої зобов'язання в повному обсязі, сплативши відповідачу, необхідні для формування його долі в Об'єкті, грошові кошти. Станом на час розгляду справи відповідач право власності на об'єкт нерухомості, що є предметом договору про участь в будівництві № 103 від 12 січня 2006 року, позивачу не передав, будівництво житлового будинку у встановлений договором строк не здійснив та не здав об'єкт в експлуатацію. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 177 ЦК України встановлено, що об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами - ст .190 ЦК України. Враховуючи висновки Верховного Суду України за результатами розгляду спорів з приводу майнових прав (справи №№ 6-29429св09, 6-52295св10, б-32594св10), вбачається, що майнові права разом з будь-якими рухомими, нерухомими речами, грошима, цінними паперами є об'єктами цивільного обороту. Стаття 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність на Україні» вказує, що майнові права - це будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі й ті, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження та користування), а також інші специфічні права та право вимоги. У своїй постанові від 30 січня 2013р. № 6-168цс12 Верховний Суд України визначає майнове право як «право очікування», яке є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно у майбутньому. Таким чином, набуття за цивільним договором майнових прав не суперечить чинному законодавству. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що підписання вищезгаданого договору було спрямовано на набуття цивільних прав та обов'язків. У позивача виникло майнове право вимоги оформлення права власності на квартиру та обов'язок сплати вартості вказаної квартири, а у відповідача виникло право на отримання вартості квартири та кореспондуючий обов'язок оформлення права власності на вказану квартиру за позивачем. Водночас статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вказаний правочин не був визнаний судом недійсним та його недійсність не встановлена законом, що дає підстави для визнання його правомірним. Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). При цьому пунктом 3 вказаної статті вказано, що у разі необхідності особа, яка є власником матеріалів, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. Таким чином, договір між позивачем та відповідачем було укладено за фактичної відсутності об'єкту нерухомості, який на момент укладення договору перебував у стадії будівництва, а позивачу було передано право вимоги за оплатним договором. Водночас позивач належним чином виконав свої грошові зобов'язання за договором повністю сплативши вартість об'єкта будівництва - квартири, тобто вчинивши дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об'єкт. Станом на момент ухвалення рішення будівництво об'єкта не завершено. За змістом ст. 331 ЦК об'єктом незавершеного будівництва є нерухома річ в процесі створення, яка характеризується такими основними ознаками: 1) фізичне створення такої нерухомої речі розпочато, однак не завершено, тобто не виконані всі передбачені проектно-звітною документацією роботи; 2) введення в експлуатацію такої нерухомої речі у встановленому законом порядку не здійснено; 3) право власності на таку нерухому річ, як закінчену будівництвом і введену в експлуатацію, не зареєстровано. З юридичного погляду, процес будівництва є процесом втрати будівельними матеріалами і конструкціями своєї ідентичності, певного фізичного стану (наприклад, цемент, цегла, пісок тощо, як окремі інгредієнти), внаслідок чого право власності на будівельні матеріали і конструкції, використані в процесі будівництва, як на окремі рухомі речі припиняється (ст. 349 ЦК). Економічна цінність об'єкта будівництва не вичерпується лише вартістю будівельних матеріалів, використаних в процесі будівництва, а включає також вартість проектування, будівельних робіт, оплати певних дозвільних процедур та виготовлення документації, вартість послуг з охорони, страхування, транспортування тощо. При цьому нерухоме майно в процесі його будівництва (створення) фізично реально існує незалежно від факту прийняття його в експлуатацію та державної реєстрації. Таким чином, об'єкт незавершеного будівництва є значною економічною цінністю, незалежно від того, зареєстровано на нього право чи ні, та чи існують взагалі передбачені абз. 2 ч. 3 ст. 331 ЦК умови для такої реєстрації. Суд вважає, що визнання прав на об'єкт дасть у майбутньому можливість ідентифікувати квартиру позивача серед інших, якщо на неї буде претендувати інша особа. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18 вересня 2014 року у справі № 5023/2518/12 про банкрутство ТОВ «Моноліт» будівельний альянс» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: господарська діяльність банкрута завершується. Беручи до уваги, наявність інших кредиторів відповідача, вимоги яких будуть задовольнятися за рахунок усього майна відповідача, та можливість зміни внаслідок ліквідації відповідача сторони (забудовника) за договором про участь в будівництві, вбачаються об'єктивні та обґрунтовані підстави (ризики) для порушення відповідних прав позивача. Способом захисту таких прав є, передбачений ст. 16 ЦК України, спосіб - шляхом визнання права. Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством (наприклад, захист майнових прав автора за Законом України від 23 грудня 1993 р. № 3792-ХІІ "Про авторське право і суміжні права"), а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу, одним із способів захисту прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3654,00грн. На підставі викладеного,відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11, ст. 16, ст. 177, ст. 202, ст. 204, ст. 331, ст. 655, ч.ч. 1, 2 ст. 656 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved