Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

у червні 2013 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном, вказуючи, що вони на праві приватної спільної часткової власності є власниками силососховища, розташованого по [ADDRESS]. Так, [PERSON] є власником 27,3 % частини силососховища, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.02.02р. після смерті його батьків [PERSON] та [PERSON], [PERSON] є власником 36,2 % частини силососховища, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09.10.12р. після смерті її матері. [PERSON] та [PERSON] є власником 36,5 % частини силососховища, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.04.04р. після смерті їх чоловіка та батька [PERSON] Вказані належні позивачам частки силососховища актами прийому-передачі майна представниками СТОВ "Дружба" передані позивачам та видані свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. З метою виділення частки в натурі, [PERSON] звернувся до Миргородського бюро технічної інвентаризації з проханням провести обміри силососховища та виготовлення технічного паспорта на об'єкт. При виїзді техніка БТІ до приміщення силососховища, [PERSON] було заблоковано автомобілем доступ до силососховища та повідомлено, що даний об'єкт належить йому на законних підставах. Вважають, що відповідач незаконно утримує та користується належним їм майном, тому просять усунути перешкоди у користуванні силососховищем шляхом зобов'язання [PERSON] звільнити силососховище по [ADDRESS], в тому числі від його майна. Заборонити [PERSON] вчиняти будь-які дії, які можуть перешкоджати позивачам у здійсненні ними права користування та розпорядження належним їм на праві приватної спільної часткової власності силососховища по вул. Леніна, 87 в с. Біленченківка. 16 грудня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи Гадяцька державна нотаріальна контора, Біленченківська сільська рада Гадяцького району про визнання недійсним та скасування свідоцтв про спадщину та свідоцтв про право власності на майновий пай, вказуючи, що в матеріалах справи знаходяться свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Вважає свідоцтва недійсними та виданими всупереч приписам закону, оскільки реорганізація, розпаювання та видача майнових сертифікатів на майно колишнього КСП "Дружба" здійснювалася в 2000 роках. Отже на момент видачі свідоцтв про право власності на майновий пай спадкодавці були померлими, тому просить визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 13 лютого 2002 року на ім'я [PERSON] на майнові паї колишнього КСП "Дружба" загальною вартістю 11644 грн., що належало померлим на підставі свідоцтв про право власності на майновий пай серії ПО № 028259 та серії ПО № 028254. Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП серії ПО ГЧ № 000016 видане 22 травня 2012 року Біленченківською сільською радою [PERSON]. Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 30 квітня 2004 року на ім'я [PERSON] та [PERSON] на майновий пай члена КСП серії ПО ІІ № 028336. Визнати недійсним і скасувати свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ПО № 23000084 видане Біленченківською сільською радою 12 вересня 2012 року на ім'я [PERSON] та свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ПО № 23000083 видане Біленченківською сільською радою 12 вересня 2012 року на ім'я [PERSON]. Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом серії ПО ІІ № 028294, видане на ім'я [PERSON] 19.10.12р. Біленченківською сільською радою. Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП серії ПО ГЧ № 000023 видане Біленченківською сільською радою 9 жовтня 2012 року на ім'я [PERSON]. В судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що їм на майновий пай померлих батьків було виділено частину силососховища, яким вони користувалися тривалий час, робили ремонт даху і утримували в належному стані. В 2011 році [PERSON] захопив це приміщення, відбив замок, завіз сільгосппродукцію і навісив власний замок, через що вони не мають доступу до належного їм приміщення. Коли привезли техніка з БТІ для проведення обмірів, син [PERSON] заблокував КАМАЗом двері і не допустив до обмірів техніка. Пред'явлений зустрічний позов вважають не обґрунтованим. Представник відповідача [PERSON] пояснив суду, що позов до [PERSON] як до фізичної особи пред'явлений безпідставно, оскільки він ніяких дій по захопленню приміщення не вчиняв. Крім того вказане майно було виділено позивачам з порушенням закону, оскільки рішення про виділення силососховища приймала комісія, а не збори співвласників майна. Також просив визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, оскільки останній документ був виданий після смерті спадкодавців, а отже була втрачена їх цивільна правоздатність та можливість набуття прав власності на майно. Оскільки свідоцтва про право власності на майновий пай є недійсними, відповідно підлягають визнанню не дійсними та скасуванню свідоцтва про право на спадщину за законом. Представник сільської ради Волобуєва Н.М. пояснила суду, що позивачам по справі дійсно було виділено силососховище, яким вони користувалися та утримували в належному стані. Поряд із силососховищем знаходиться критий тік, яким користується фірма "Жито-3", керівником якої є [PERSON]. Зі слів мешканців села відомо, що [PERSON] захопив силососховище і не допускає до нього власників, але сам [PERSON] майже не з'являється на території села. Свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП видавалися сільською радою відповідно до списків осіб, які мали право на майновий пай і вказані особи були включені до цих списків. [PERSON] направила до суду заяву про розгляд справи без її участі. Гадяцька державна нотаріальна контора про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки. Свідок [PERSON] показав суду, що розпаювання майна колишнього КСП "Дружба" проводилось у 2000 - 2001 роках відповідно до наявних рекомендацій і методик. Вартість майнового паю залежала від заробітної плати та пайової участі, окремо велися списки на померлих членів КСП і для цього був визначений склад та вартість пайового фонду для спадкоємців померлих осіб. Підтвердив, що він у складі комісії приймав рішення про виділення позивачам силососховища на току бригади №1. Зі слів мешканців села йому відомо, що [PERSON] захопив дане силососховище і не дозволяє власникам ним користуватися. Свідок [PERSON] показав суду, що він був членом комісії з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки. Комісія розглядала заяви членів підприємства та спадкоємців померлих осіб, які мали право на майновий пай та приймала рішення про видачу майнового паю в натурі для чого виписувалась сільськогосподарська накладна і акт передачі майна. Силососховище було віднесено до майна померлих осіб і було виділено спадкоємцям - позивачам по справі. До нього звертався [PERSON] зі скаргою на [PERSON], який захопив силососховище. Підтвердив, що комісією [PERSON] був виділений поруч зерносклад шляхом викупу майнових паїв у громадян. Свідок [PERSON] показав суду, що попросив [PERSON] покористуватися складом. Коли він завіз просо для просушки, з'явився [PERSON], який відбив молотом замок і завіз у силососховище КАМАЗ зерна. Про даний випадок він повідомив [PERSON] Судом встановлено, що 17 серпня 2012 року комісія по врегулюванню майнових відносин бувшого КСП "Дружба" задовольнила заяву [PERSON] про виділення їй частини складу силососховища бригади №1 на пай померлої матері. Відповідно до акту приймання-передачі майна, виділеного в рахунок майнового паю від 28.08.12р. СТОВ "Дружба" передала, а [PERSON] прийняла в рахунок майнового паю силососховище - зерносклад (36,2%) - 4634 грн., про що також була видана накладна від 28.08.12 року. 9 жовтня 2012 року [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, стала спадкоємцем майна її матері [PERSON], яка померла [INFO] і яке складається з права власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства СТОВ "Дружба" с. Біленченківка Гадяцького району, що належить померлій на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії ПО ІІ № 028294 вартістю 8736 грн., виданого Біленченківською сільською радою 21 березня 2002 року. Згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства [PERSON] має право на пайовий фонд майна КСП "Дружба", СТОВ "Дружба" с. Біленченківка Гадяцького району на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 9 жовтня 2012 року вартістю 8736 грн.. Відповідно до акту приймання-передачі майна, виділеного в рахунок майнового паю від 28.08.12р. СТОВ "Дружба" передала, а [PERSON] прийняла в рахунок майнового паю силососховище - зерносклад (36,2%) - 4634 грн., про що також була видана накладна від 28.08.12р. 7 лютого 2002 року комісія по врегулюванню майнових відносин бувшого КСП "Дружба" прийняла рішення, яким закріпила без права розбору за [PERSON] частину силососховища бригади №1 в рахунок майнового паю. 13 лютого 2002 року [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом став спадкоємцем майна після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO] та матері - [PERSON], померлої [INFO], яке складається з права власності на майнові паї, розміром 6538 грн. та 5106 грн., які перебувають у колективній власності КСП "Дружба"( СТОВ "Дружба") с. Біленченківка Гадяцького району, що належать померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії ПО ІІ № 028259 та що належить померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії ПО ІІ № 028254 виданих Біленченківською сільською радою. Згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства [PERSON] має право на пайовий фонд майна КСП "Дружба", СТОВ "Дружба" с. Біленченківка Гадяцького району на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 лютого 2002 року вартістю 11644 грн.. Відповідно до акту приймання-передачі майна, виділеного в рахунок майнового паю від 14.02.02р. СТОВ "Дружба" передала, а [PERSON] прийняв в рахунок майнового маю силососховище бригади №1- (27,3%) - 3489 грн., про що також була видана накладна від 14.02.02р. 14 лютого 2004 року відбулося засідання комісії по врегулюванню майнових відносин бувшого КСП "Дружба", де були розглянуті та задоволені заяви [PERSON] та [PERSON] про виділення їм частини складу силососховища бригади №1 на суму 4677 грн.. 20 лютого 2004 року відповідно до акту приймання-передачі майна, виділеного в рахунок майнового паю СТОВ "Дружба" передала, а [PERSON], [PERSON] прийняли в рахунок майнового паю силососховище - (36,5 %) на суму 4677 грн., що також підтверджується накладною від 20.02.04р. 13 квітня 2004 року [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом стали спадкоємцями майна [PERSON], який помер [INFO] і яке складається з права власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства СТОВ "Дружба" с. Біленченківка Гадяцького району, що належить померлому на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії ПО ІІ № 028336, виданого Біленченківською сільською радою 14 квітня 2003 року. Згідно свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, виданих 12.09.2012 року [PERSON] та [PERSON] мають право на пайовий фонд майна КСП "Дружба", СТОВ "Дружба" с. Біленченківка Гадяцького району на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 квітня 2004 року вартістю по 4438 грн. 50 коп.. Таким чином, суд приходить до висновку, що виділення в натурі частини складу силососховища бригади №1 [PERSON], [PERSON] та [PERSON] комісією відбулося без достатніх правових підстав, оскільки на момент прийняття рішення вони не мали право установчих документів, які б підтверджували їх право на спадкове майно у вигляді майнового паю після смерті рідних. Свідоцтво про право на спадщину за законом вказані особи отримали майже через 2 місяці після виділення їм в натурі майнових паїв. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності. Згідно ч. 1 ст. 358 ЦК України та п.п.9,16 Порядку виділення із складу пайового фонду майна в натурі окремими власниками за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється згідно із затвердженою загальними зборами власників майнових паїв структурою пайового фонду та не інакше як на підставі рішення зборів власників майнових паїв. Згідно з п.9 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України № 62 від 14 березня 2001 року, виділення з складу пайового фонду майна в натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань, здійснюється підприємством правонаступником на підставі рішення загальних зборів співвласників. Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 р. № 177 затверджено Типове положення про комісію з вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки. ( далі -Типове положення). У п.3 цього Типового положення зазначено, що основним завданням комісії є уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів підприємства, у тому числі реорганізованих, де не завершено процес паювання майна і не здійснено належного оформлення та реалізації цих прав відповідно до законодавства. Пунктами 4,5 Типового положення визначені права комісії, які зводяться до проведення розрахунків щодо пайового майна, визначення структури пайового фонду тощо. Згідно з підпунктами 10 п.4 Типового положення комісії вносять пропозиції щодо виділення групі осіб (окремим особам), які є власниками паїв, індивідуально визначених об'єктів із складу майна реорганізованого підприємства та передачі їх у спільну власність. Типовим положенням не передбачено право комісії проводити розрахунки майном пайового фонду з іншими особами та (або) укладати договори з особами, які б передбачали розпорядження майном пайового фонду. Відповідно до п. 10 Порядку комісія готує для розгляду на загальних зборах перелік майна для виділення його у натурі окремо для кожної групи осіб у спільну часткову власність єдиним комплексом та список осіб, які виявили бажання отримувати свої майнові паї у натурі. Пунктом 12 Порядку встановлено, що питання розподілу майна пайового фонду вирішується загальними зборами співвласників майнових паїв, які затверджують подані комісією пропозиції, після чого згідно з п.15 Порядку таке майно виділяється підприємством правонаступником з оформленням акта приймання-передачі. Таким чином, законодавством встановлено, що до компетенції комісії не віднесено повноважень на розпорядження майном і право на розпорядження майном мають лише загальні збори співвласників майнових паїв. Спірне майно передано позивачам на підставі акта прийому передачі між ними та майновою комісією, однак даних, що комісії були передані відповідні повноваження рішенням зборів співвласників у справі не має, а отже суд приходить до висновку, що розподіл майна пайового фонду є виключною компетенцією загальних зборів. За наведених обставин суд вважає, що виділення та передача майна позивачам відбулася з порушенням процедури, передбаченої Порядком та тимчасовим положенням. Відповідно до ст. 182 ч.1 ЦК України право власності на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. На момент розгляду справи в суді у позивачів відсутні право установчі документи на спірне силососховище, які б підтверджували право власності на споруду та право вчиняти правомочності щодо його захисту, хоча позов подано виходячи з норм захисту права власності на майно. Окрім цього, позивачами пред'явлено позов до [PERSON] як до фізичної особи, яка нібито особисто перешкоджає їм користуватися належним майном. Поміж тим жоден з позивачів та свідків у судовому засіданні не підтвердив, що [PERSON] вчиняв будь - які дії щодо спірного силососховища. Позивачі та свідки вказують, що замок зривав нібито його син, якого вони знають візуально в обличчя, користується силососховищем комірник та інші особи, які нібито перебувають у трудових відносинах з [PERSON]. Представник сільської ради пояснила суду, що [PERSON] особисто з'являється на території села дуже рідко і на території току вона його не бачила. Окрім цього судом в процесі розгляду справи встановлено, що територія току представляє собою огороджену парканом територію, на якій розташовано чотири склади, якими користуються різні власники. Позивачі не зверталися до жодного з них з проханням надати можливість доступу на територію до спірного складу. В матеріалах справи мається акт від 6 серпня 2013 року, в якому вказано, що з 2011 року по даний час без дозволу власників та відповідних документів даним приміщенням користується [PERSON] (а.с.107). Суд критично відноситься до даного акту, оскільки як встановлено в судовому засіданні він складався без виходу на місце, а самого [PERSON] комісія ні в той день, ні напередодні не бачила. Крім цього комісія не вказала, ким закриті двері на металевий навісний замок. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що позивачами не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме [PERSON] перешкоджає користуватися їм силососховищем. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог. Розглядаючи зустрічний позов [PERSON], суд вважає, що він не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 15 ЦК передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 року №9 вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності розглядаються у позовному провадженні в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК. Згідно п.26 зазначеної Постанови особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. З матеріалів цивільної справи вбачається, що [PERSON] не є родичем позивачів по справі, а отже яким чином свідоцтва про право на спадщину за законом можуть впливати на його спадкові права і обов'язки не наведено, також судом не встановлено наявності спору між ним та спадкоємцями з приводу успадкування майнових паїв, як стороною правочину. Також ним не надано доказів, що він являється співвласником спірного майна чи претендом на нього, а отже яким чином не визнані, оспорені або порушені його права ні в позові, ні в судовому засіданні наведено не було, тому суд приходить до висновку, що позивачами не було порушено, невизнано або оспорено права та інтереси [PERSON], які б підлягали захисту в судовому порядку та між позивачами і відповідачем не виникали спірні правовідносини з приводу успадкування майнових паїв. Суд також вважає необхідним звернути увагу і на ту обставину, що відповідно до п.4 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів КСП до списку осіб, які мають право на майновий пай, включаються всі члени підприємства, а також особи, за якими відповідно до законодавства зберігається право на майновий пай, зокрема, пенсіонери та інші. З оглянутих в судовому засіданні книг уточнення складу і вартості майнових паїв та формування списку осіб, які мають право на майновий пай вбачається, що [PERSON] була членом підприємства і вартість її майнового паю визначена у 8736 грн., аналогічно [PERSON] визначена вартість майнового паю у розмірі 6538 грн., [PERSON] - 5106 грн., [PERSON] - 8877 грн. та мається відмітка про те, що дані особи померли. Зазначеним Порядком визначено, що право на майновий пай мають спадкоємці померлих осіб, які мали право на майновий пай. Таким чином, нотаріусами при видачі свідоцтв про право власності на спадщину у вигляді майнових паїв не було порушено норм чинного законодавства, так як спадкоємці надали всі необхідні документи, які підтверджували їх право на спадкування майнових прав рідних. Позивач просить визнати не дійсними та скасувати свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ПО ГЧ №000016, видане [PERSON] 22 травня 2012 року, свідоцтва про право власності члена КСП серії ПО № 23000084, видане Біленченківською сільською радою 12 вересня 2012 року на ім'я [PERSON] та свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ПО № 23000083 видане Біленченківською сільською радою 12 вересня 2012 року на ім'я [PERSON], свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ПО ГЧ № 000023 видане Біленченківською сільською радою 9 жовтня 2012 року на ім'я [PERSON]. Як вбачається з копії свідоцтв, наявних в матеріалах справи, останні видані позивачам на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом у 2012 році. Відповідно п.14 Порядку свідоцтво видається сільською радою згідно із списком осіб, які мають право на майновий пай підприємства. Як зазначено вище, позивачі значилися у зазначених списках як спадкоємці померлих осіб, які мали право на майновий пай. За наведених обставин суд не вбачає жодних правових підстав для визнання свідоцтв про право власності на майновий пай члена КСП недійсними та вважає, що в задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed