Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, зазначивши, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Після того, як позивач та відповідач стали проживати окремо, за їх спільною домовленістю син [PERSON] проживав разом із мамою [PERSON] 24.09.2016 року відповідач в черговий раз взяв дитину до себе, та мав повернути її увечері, однак не зробив цього та на дзвінки позивача не відповідав. 03.10.2016 року позивач прийшла до відповідача щоб забрати сина, однак відповідач його не віддав, натомість посадив дитину у автомобіль та наказав позивачу також сісти у автомобіль для того щоб поговорити із нею. Відповідач вивіз позивача разом із дитиною за місто, після чого побив її та закривавлену залишив у полі, погасивши цигарку об обличчя позивача та забравши дитину із собою. В результаті вказаних дій позивач опинилася на лікарняному ліжку в 2-й міській лікарні з тілесними ушкодженнями. По даному факту було відкрито кримінальне провадження. Позивач неодноразово самостійно намагалася повернути сина, також вона зверталася до різних установ та організацій з питанням повернення дитини, однак відповідач перешкоджає та не віддає сина позивачу. Позивач вважає, що перебування сина в сімї відповідача негативно впливає на його виховання та здоровя. Зазначає, що дитині лише два роки і їй необхідна материнська турбота та піклування матері. Вказує на те, що перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, спиртними напоями не зловживає, за місцем проживання характеризується позитивно, проживає разом із батьками в приватному будинку з ремонтом та сучасним обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. Вважає, що відсутні жодні виняткові обставини, які б дозволяли розлучити дитину із матірю, в силу чого позивач змушена звернутись до суду та просить визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з матірю - [PERSON], зобовязати [PERSON], передати малолітнього сина [PERSON], 17.08.2014 року матері - [PERSON]. Позивач та представник позивача [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, обґрунтувавши їх обставинами, викладеними в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував повністю, зазначивши, що син знаходиться на його утриманні та проживає разом з ним з вересня 2016 року. Після прогулянки забрав сина до себе, мама за ним не приходила. Після відмови у стягненні аліментів позивач почала приходити до сина. Заперечив, що бив позивача і наносив їй тілесні ушкодження. Син забезпечений усіма умовами, гуляє із ним, одягає. Дружині не забороняє бачитись із сином. Зазначив, що коли дружина приходила без попередження, то можливо їй і не вдавалося побачитись із сином. Вказав, що після припинення подружніх стосунків, перші місяці дитина проживала із мамою. Пояснив, що дружина зустрічалась із сином 15-20 хв., не просила відпускати сина до неї ночувати. Вказав, що працює не офіційно. Будинок в якому він проживає належить його матері. Коли його немає вдома дитина перебуває з його мамою або із нянею. Просив в позові відмовити повністю. Представник третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради - [PERSON], в судовому засіданні зазначила, що до Служби у справах дітей зверталася позивач із заявою щоб вжити заходів до батька дитини, який перешкоджає їй бачитись із дитиною, просила повернути їй дитину. Неодноразово на співбесіду запрошували батька дитини, однак він не зявлявся. По виходу на місце проживання дитини не вдалось потрапити до будинку, оскільки ніхто не відкривав. Згодом, був прийнятий висновок Органом опіки та піклування Вінницької міської ради про доцільність визначення місця проживання відповідної дитини з матірю. Підтримує висновок Органу опіки та піклування. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги позицію учасників судового розгляду, суд визначив, встановив та дослідив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини: Копія свідоцтва про народження серія І-АМ № 286877, виданого 21.08.2014 року та зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, вказує, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25.10.2016 року, яке набуло законної сили 05.11.2016 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 12). Зміст довідки № 1723 від 30.09.2016 року, виданої Квартальним комітетом/комітетом мікрорайону "Добробут", вказує, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], її син - [PERSON], [INFO], від дня народження до 24.09.2016 року проживав з мамою за вказаною адресою і знаходився на її утриманні (а. с. 13). Довідка про характеристику № 2087 від 01.11.2016 року, видана Асоціацією органів самоорганізації населення м. Вінниці Квартальним комітетом "Добробут", зазначає, що гр. [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [INFO], у приватному будинку батьків із дня народження. Зарекомендувала себе з позитивного боку, будь-яких скарг на її поведінку від сусідів чи з органів внутрішніх справ не надходило. Зауважень немає. Виховує сина [INFO], який проживав до 24 вересня разом із нею (а.с. 14). Копія довідки № 44 від 01.11.2016 року, виданої Департаментом соціальної політики управління соціального захисту населення (лівобережне) зазначає, що [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні та отримує державну допомогу при народженні дитини на [PERSON], [INFO], за період з 02.09.2014 року по 31.08.2017 року (а.с. 15). Відповідно до скарги від 10.10.2016 року вбачається, що [PERSON], [INFO] зверталась до начальника служби у справах дітей облдержадміністрації [PERSON] з проханням допомогти огородити дитину від впливу [PERSON], посприяти щоб [PERSON] повернув їй сина (а.с. 16). Зміст витягу з кримінального провадження, внесеного в ЄРДР 04.10.2016 року за № 12016020100001403, вказує, що до ЄРДР було внесено відомості про вчинення злочину за наступної фабули: 03.10.2016 року до Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області із заявою звернулась [PERSON] про прийняття мір до її чоловіка [PERSON], який 03.10.2016 року знаходячись у с. Парпурівці Вінницького району, спричинив їй тілесні ушкодження. Здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженні підтверджується наданими суду документами, а сама: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення та поясненнями [PERSON] (а.с. 17-21). Виписка № 10964 із медичної карти стаціонарного хворого, надана Міською клінічною лікарнею швидкої допомоги м. Вінниця, зазначає, що [PERSON], [INFO], 03.10.2016 року поступила до лікарні із скаргами на головний біль, біль в грудній клітці, біль у попереку, біль між лопатками. Зі слів травму отримала в побуті - побив чоловік. Госпіталізована до хірургічного відділення, де знаходилась в період з 03.10.2016 року по 25.10.2016 року. Діагноз: сполучена травма тіла. ЗИМТ. струс головного мозку, контузія середньої стадії лівого ока. Закрита травма грудної клітини, забій грудного та поперекового відділу хребта. Перелом поперекових відростків L 2, 3, 4, без порушення функцій спинного мозку. Закрита травма живота. Забій передньої черевної стінки. Забій, підшкірна гематома типу, лівої кисті (а.с. 51). Зі змісту відповідей Головного управління національної поліції у Вінницькій області Лівобережне відділення поліції вбачається, що [PERSON] в період з 25.11.2016 року по 22.12.2016 року, неодноразово зверталась до органів національної поліції з проханням прийняти міри щодо того, що [PERSON] відмовляє їй у побаченні із її сином. Відповідні звернення були зареєстровані у журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події Лівобережне відділення поліції. Зазначається, що відповідні правовідносини носять цивільно-правовий характер та рекомендовано дійти згоди через взаєморозуміння або вирішити всі спірні питання в судовому порядку. (а.с. 46- 50). Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 08.08.2016 року, який набрав законної сили 09.09.2016 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України. Призначено покарання за ч. 2 ст. 296 КК України, у вигляді одного року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік . (а.с. 53-55). Висновок органу опіки та піклування Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10.02.2017 року № 01-00-011-5807 про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON], зазначає, що орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON]. Зміст зазначеного вище висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Вінницької міської ради містить посилання на акти обстеження умов проживання позивача та відповідача, при цьому, суд звертає увагу на те, що при здійсненні обстеження 25.01.2017 року житлово-побутових умов місця проживання відповідача працівниками служби у справах дітей Вінницької міської ради та Вінницького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді не було встановлено обставин щодо наявності в відповідному будинку особи, яка, виконуючи обовязки няні, здійснює догляд за дитиною в період відсутності в будинку батька дитини, на що посилався відповідач у своїх поясненнях. Суд звертає увагу на те, що судом в судовому засіданні в порядку ч. 4 ст. 10 ЦПК України було розяснено відповідачу про необхідність надання суду доказів перебування його на роботі та доказів рівня його доходів, проте відповідач так і не надав суду відповідних доказів, чим не підтвердив обставини свого працевлаштування та отримання ним власного заробітку. Згідно ч. 1 ч. 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ч. 2 ч. 3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Зміст ч. 2 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", зазначає, що кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства", дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно Принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матірю. За даних обставин, врахувавши відсутність жодного наданого суду доказу щодо наявності можливого працевлаштування відповідача та отримання ним власного заробітку, взявши до уваги те, що дитині на даний час всього лише повних два роки, врахувавши те, що зі слів відповідача, він не завжди знаходиться по місцю свого проживання, тобто не завжди знаходиться із дитиною, оскільки зайнятий на неофіційній роботі, місце, тривалість та характер якої суду так і не вдалось встановити, при цьому в період його відсутності дитиною опікується зі слів відповідача його мати або няня, наявність останньої також не вдалось суду встановити, при цьому позивач, як мати дитини, перебуває у відпустці по догляду за дитиною і має достатній час для виконання відповідних обовязків, взявши до уваги відповідний висновок органу опіки та піклування Виконавчого комітету Вінницької міської ради, згідно якого доцільно визначити місце проживання дитини з її матірю, в силу чого суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з визначенням місця проживання дитини за місцем проживання позивача, зобовязавши відповідача передати дитину позивачу, з розподілом судових витрат в порядку вимог ст. 88 ЦПК України, врахувавши понесені позивачем та документально підтвердженні судові витрати, зокрема повязані з оплатою судового збору (а.с. 1, 2) та з необхідністю розміщення оголошення в пресі про виклик відповідача до суду (а.с. 45, 63), оскільки згідно відомостей Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради відповідач не зареєстрований в реєстрі територіальної громади м. Вінниці (а.с. 24). На підставі викладеного та

Outcome: approved