Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

20.11.2014р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з 31.12.2009 року перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому Добромильською міською радою Старосамбірського району Львівської області за актовим записом № 34. У даному шлюбі у них народилося двоє дітей - син [PERSON], [INFO] р. н., та дочка [PERSON], [INFO] р. н.. Вказувала, що відповідач запропонував їй зареєструвати шлюб, оскільки вона очікувала народження від нього дитини. Вагітність була для неї подарунком долі, а тому, зважаючи на те, що дитині потрібна опіка обох батьків, вона погодилася зареєструвати шлюб. Після цього вона продовжувала жити з батьками у їхньому будинку, оскільки відповідач їздив на заробітки за кордон. Перші конфлікти між ними виникли на ґрунті дрібниць, коли відповідач повернувся в Україну. Відповідач докоряв їй через будь що, принижував і ображав. Він дозволяв собі висловлюватися в її адресу принизливими словами, що для неї неприпустимо. Саме відповідач після народження дитини сказав їй, що не буде з нею жити. В умовах постійних докорів, приниження, обмеження у спілкуванні з друзями навіть по телефону, а один раз і підняття руки на неї, будувати спільне життя неможливо. Фактично з відповідачем вони проживали нетривалі періоди часу, коли він приїжджав з заробітків. В листопаді 2012р. відповідач поїхав на проживання до своїх батьків і з цього часу припинилися сімейно-шлюбні відносини. Зазначала, що її причини для розірвання шлюбу є достатньо обґрунтованими і вона твердо переконана, що їхні подружні відносини припинені остаточно без будь-якої можливості в подальшому їх поновити. Вважає, що сім'я розпалася остаточно, а будь-які заходи, спрямовані на відновлення їхнього шлюбу будуть марними і не приведуть до збереження сім'ї, оскільки її наміри розірвати шлюб є обдуманими і остаточними, відповідають її інтересам та інтересам відповідача. Принагідно повідомляла, що діти постійно проживають з нею у житловому будинку її батьків в [ADDRESS] Старосамбірського району Львівської області і вона займається їх вихованням. Відповідач спілкується з дітьми, дає кошти на їх утримання. Вони з відповідачем погодилися, що діти будуть проживати разом з нею і тому вважає, що в суду є підстави для визначення місця проживання неповнолітніх дітей з нею. Просила суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований Добромильською міською радою Старосамбірського району Львівської області 31.12.2009 року за актовим записом № 34, визначити місце проживання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з нею - матір'ю, - [PERSON], [INFO], в [ADDRESS] Старосамбірського району Львівської області та залишити їй після розірвання шлюбу прізвище "[PERSON]". Позивачка в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та додатково пояснила, що вони спільно з відповідачем проживали дуже мало, він взагалі не хотів одружуватися, але через дитину погодився на шлюб. Відповідач після народження першої дитини не дозволяв їй спілкуватися з друзями, бив її, принижував, звинувачував у тому, що їй все потрібно найкраще, тим часом програючи гроші в лотереях. Навіть коли відповідач приїжджав з-за кордону, не мав часу на дитину, хоч син хотів з ним бачитися. Син більше звик до її батька, бо останній піклується про дітей, проводить з ними увесь свій час. Вона повністю довіряє своєму татові і залишає на нього дітей, коли їй треба на декілька годин відлучитися. Твердження відповідача про те, що її батько зловживає алкоголем, вважає надуманими, оскільки батько вже останніх два роки зовсім не вживає спиртних напоїв. Коли вона вдруге завагітніла, відповідач зібрав свої речі і переїхав жити до своїх батьків, нічого їй не пояснивши. Коли відповідач і його родичі почали їй погрожувати, вона сама зібрала його речі, що залишилися, і вигнала його. Відповідач постійно доводив її до нервових стресів, вона ледь не втратила другу дитину, багато часу знаходилася на лікуванні в лікарні. Орган опіки та піклування визначив відповідачу два дні на тиждень для побачень з дитиною, але він забирає сина на 3 дні, не погодивши цього з нею. Одного разу тримав сина у себе 12 днів, вона переживає, щоб він не викрав дитину і не вивіз за кордон. З дочкою відповідач майже не спілкується, вона не може на довго відпускати її з огляду на вік (дочці 1.5 року). Вона не заперечує проти побачень відповідача з дітьми, але виключно під її наглядом, оскільки відповідач настроює дітей проти неї. Причиною розірвання шлюбу вважає те, що з самого початку у відповідача не було до неї довіри. Просить суд задоволити позов в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову частково заперечив та пояснив, що також бажає розірвати шлюб з позивачкою, а тому в цій частині позов визнає і просить задоволити. Пояснив, що у зв'язку із сімейними обставинами, а саме наявністю у позивачки хворої матері, пристарілої бабусі та батька-інваліда ІІ групи, нею було прийняте рішення про проживання після одруження в домі своїх батьків. В подальшому вони разом планували жити окремо від батьків у його власному будинку в [ADDRESS], для чого купили усе необхідне. За цією адресою і зареєстрований їхній син [PERSON]. Також вони готували документи для спільного виїзду в Італію, де в нього було постійне місце роботи. Проте коли він влітку 2012р. повернувся в Україну для організації переїзду в Італію сім'ї, позивачка без жодних обґрунтованих причин вирішила нікуди не їхати, незважаючи на готовність усіх документів та його постійного місця праці. Позивачка вигнала його, повикидала весь одяг, при цьому будучи вагітною другою дитиною. Крім того, позивачка залишила у себе всі документи для виїзду, усі заощадження, фотографії, документи на право власності на їхній будинок та його добудову тощо. В листопаді 2012р. позивачка разом зі своїми братами приїхали в м. Хирів до його будинку, винесли і вивезли звідти куплені ним меблі та інші речі, які змогли винести. На його заперечення проти цього його лише побили. Після цього позивачка та її родина заборонили йому спілкуватися з дітьми. В продовження зазначив, що після народження дочки позивачка не дозволила йому бути присутнім на хрещенні, обмежила його право на вибір імені для дитини, протягом останніх двох років не давала йому та його родині бачитися і спілкуватися з дітьми. Крім того позивачка знущається над їхніми дітьми і його родиною, поширює недостовірні відомості про нього та його родичів. Батько позивачки зловживає алкоголем, проте вона часто залишає малолітніх дітей на нього, їдучи кудись по своїх справах на день або декілька днів. ЇЇ батько називає його сина своїм сином, а позивачка дочку вчить говорити до нього "дядя". Під час останнього його побачення з дітьми він бачив на тілі доньки сліди від ударів. На його прохання звозити сина до бабусі позивачка та її батько застосували фізичну силу до сина, а потім і до нього. Під час цього батько позивачки намагався вдарити його сокирою, незважаючи на те, що поряд з ними були діти. Вищевказане свідчить про любов його дітей до нього, про бажання спілкуватися з ним та проживати разом. Із викладеного, крім того, вбачається суттєвий ризик для його дітей у випадку проживання із даними особами. Він є працездатним, наразі не працює, оскільки з огляду на тривалий процес втратив роботу за кордоном, проте матеріально своїх дітей забезпечує та має можливість і надалі це робити. Крім того, він має можливість забезпечити дітей належними умовами проживання, так як має у власності свій будинок та батьківський, де проживає. Хоче, щоби його діти мали маму, але також бажає, щоб діти проживали разом з ним. З приводу вимоги про залишення позивачці прізвища "[PERSON]" зазначив, що для неї самої буде краще залишитися на своєму дівочому прізвищі. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Старосамбірської РДА - Крвавич О.М., в судовому засіданні пояснила, що 21.11.2014р. було подано заяву про порядок участі у вихованні дитини. На голосування виносилося і питання про визначення місця проживання дітей сторін у справі у зв'язку з надходженням ухвали суду. Відповідачу було встановлено 2 дні на тиждень для побачень з дітьми. Умови проживання обох сторін відповідають вимогам для проживання там дітей, у будинках все облаштовано, сторони позитивно характеризуються, діти доглянуті. Висновок був наданий для проживання дітей з матір'ю. Представник органу опіки та піклування Хирівської міської ради Старосамбірського району Львівської області - Кеба Л.М., в судовому засіданні пояснила, що обидві сторони мають усі умови для проживання в них дітей, проте діти маленькі, а тому мають бути з матір'ю. У зв'язку з цим Хирівська міська рада підтримує заявлений позов в цій частині та висновок Старосамбірської РДА про доцільність проживання дітей з мамою. Представник органу опіки та піклування Добромильської міської ради Старосамбірського району Львівської області в судове засідання не з'явився, проте від нього надійшла письмова заява, в якій просить дану справу слухати без участі представника Добромильської міської ради Старосамбірського району та врахувати його позицію, яка заключається у підтримці судового позову [PERSON]. Свідок [PERSON], яка є братовою позивачки у справі, в судовому засіданні пояснила, що 10 років є невісткою в родині позивачки і останню знала ще задовго до одруження з її братом. Охарактеризувати позивачку може лише позитивно, оскільки вона працювала вчителем молодших класів, діти до неї горнулися, її поважають колеги по роботі. [PERSON] є хресною її сина, вона завжди могла їй довірити дитину, бо [PERSON] дуже дбайливо ставиться до дітей. Коли в позивачки народився син, вона усю свою любов віддавала дитині, все мало бути стерильним, свіжоприготовленим, якнайкращим. Згодом [PERSON] народила дівчинку. Вагітність проходила дуже важко, в [PERSON] були болі, вона втрачала свідомість. Від відповідача співчуття не було ніякого. Коли позивачку госпіталізували, відповідача поряд не було, маленьким сином опікувався дідусь - батько позивачки, і вона приходила часто допомагати. На день народження [PERSON] відповідач подзвонив їй, обзивав нецензурними словами, довів до нервового зриву. Діти в позивачки розумні, доглянуті, культурні, люблять одне одного. Вважає, що відповідач травмує психіку дітей, наводить наклепи на позивачку. З приводу висловлювань відповідача, що позивачка нецензурно виражається в присутності дітей, зазначила, що за десяток років, які вона провела в родині позивачки, не чула від останньої жодного нецензурного слова. В сім'ї [PERSON] ніколи немає ніяких конфліктів. Діти мають режим, усім забезпечені, їм приділяється багато уваги. Свідок [PERSON], рідний брат відповідача у справі, в судовому засіданні пояснив, що відповідач хотів з позивачкою жити окремо від батьків, але позивачка вирішила по іншому. Він часто в конфліктних ситуаціях приїжджав і мирив сторони у справі. Бачив від самого початку, що між сторонами немає ніяких почуттів, а тому не бажав шлюбу брата з позивачкою. Був свідком бійки в будинку брата, коли позивачка з братами приїхала забирати меблі з будинку. Хоча він є хресним батьком сина сторін у справі, сам без брата ніколи туди не їздив, бо не мав бажання через постійні сварки. Не може сказати, що позивачка часто давала його брату можливість забирати дітей. Чув як позивачка говорила, що дитина більше любить батька, ніж її, а тому вона хоче відгородити їх від тата. Діти в сторін розумні, розвинені, нормально одягнуті. Заслухавши пояснення сторін, представника позивачки, представників третіх осіб, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 31.12.2009р. уклали шлюб, який зареєстрували у Добромильській міській раді Старосамбірського району Львівської області за актовим записом № 34. В даному шлюбі в сторін народилося двоє дітей - син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою у будинку її батьків в [ADDRESS] "б". Відповідач [PERSON] проживає у батьківському будинку в [ADDRESS] Старосамбірського району Львівської області. У нього в приватній власності перебуває цілісний майновий комплекс - нежитлове приміщення в [ADDRESS] Старосамбірського району Львівської області, яке він переобладнав у житлове та добудував. Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON], складеного представниками Хирівської міської ради Старосамбірського району Львівської області 01.12.2014р., [PERSON] проживає у приватному будинку житловою площею 59.9 кв. м. разом із батьками - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Будинок складається з 4-х житлових кімнат, з них 3 кімнати незалежні, окрім цього є незалежний санвузол, кухня, ванна кімната. Будинок обігрівається автономним газовим опаленням, є автономне водопостачання та водовідведення. Позивачка [PERSON] згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов від 12.01.2015р. проживає у батьківському житловому будинку загальною площею 115.3 кв. м., житловою 88.9 кв. м., з сином та дочкою. Батько дітей - [PERSON], проживає окремо та не допомагає їм матеріально. [PERSON] виховує дітей сама, забезпечує їм належні умови утримання та виховання. [PERSON] - син сторін у справі, згідно характеристики ДНЗ "Казка" м. Добромиль, здоровий, фізично розвинений хлопчик, з добрим апетитом, відрізняється високим рівнем розвитку уваги, слухової і зорової пам'яті, відрізняється хорошим розвитком мови. [PERSON] мав офіційне місце роботи в Італії, середньомісячний чистий дохід його складав 1451 Євро. На момент розгляду справи в суді відповідач втратив роботу і зараз живе з заощаджень. [PERSON] працює в Добромильській ЗСШ І-ІІІ ступенів на посаді заступника директора школи з навчально-виховної роботи у початкових класах з 01.09.2005р., на даний момент перебуває у декретній відпустці. [PERSON] та [PERSON] позитивно характеризуються за місцем свого проживання, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах КЗ СРР "Старосамбірська ЦРЛ" не знаходяться, [PERSON] також позитивно характеризується за місцем своєї роботи. Сімейне життя у сторін не склалося, між ними часто виникали конфлікти та різного роду непорозуміння, з огляду на що сторони фактично припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, не бажають примирення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та взаємопідтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони обоюдно не мають наміру зберігати шлюб, оскільки вони вже довгий час проживають окремо, а шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їхніх дітей, які були постійними свідками скандалів між батьками, що негативно впливало на їх психічний розвиток і відношення до батьків, а тому згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір'ю. При визначенні місця проживання дітей суд враховує, що такі є малолітніми, 2010 та 2013 р. н., а тому перебувають ще у тісному психологічному зв'язку з матір'ю, остання характеризується позитивно і відповідачем не доведено протилежного у судовому засіданні, діти доглянуті, син [PERSON] має тісні соціальні зв'язки зі своїм теперішнім оточенням, оскільки відвідує дошкільний навчальний заклад, позивачка має офіційне місце праці, що дозволяє їй створювати дітям належні матеріальні умови зростання, забезпечена житлом, яке відповідає вимогам для проживання у ньому малолітніх дітей. Також суд бере до уваги висновок про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з матір'ю [PERSON], наданий органом опіки та піклування Старосамбірської РДА 22.12.2014р. № 2842/01-25. Посилання відповідача на те, що батько позивачки зловживає алкоголем, є агресивним та застосовує фізичне насильство до дітей, не підтверджено жодними об'єктивними доказами у справі, а наявність синця на тілі дитини при зустрічі відповідача з нею не може братися судом до уваги, оскільки це лише припущення відповідача, що позивачка б'є дитину. Ні показами свідків, ні письмовими чи речовими доказами у судовому засіданні не доведено факту знущання чи жорстокого поводження позивачки зі своїми дітьми, а доказування згідно ч.4 ст.60 ЦПК України не може ґрунтуватися на припущеннях. З оглянутого в судовому засіданні відеозапису суд лише встановив, що відповідач провокує позивачку на конфлікті ситуації в присутності дітей. Покликання відповідача в цьому випадку на те, що позивачка силою відбирала в нього дитину, суд оцінює критично, оскільки лише після двох усних відмов віддати дитину позивачка підійшла до відповідача і спробувала забрати сина. Цю ситуацію суд розцінює як спровоковану відповідачем умисно з метою пошуку компроматів на позивачку. Крім того, на цьому відео не видно, щоб батько позивачки нападав із сокирою на відповідача, як було вказано перед оглядом останнім. З огляду на вищенаведене суд приходить до переконання, що малолітніх [PERSON] та [PERSON] слід залишити проживати з матір'ю - [PERSON], що найбільш відповідатиме інтересам дітей. З приводу вимоги позивачки щодо збереження їй шлюбного прізвища "[PERSON]" суд роз'яснює, що таке право уже надане їй ст.113 СК України, згідно з якою особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Це право позивачки визнається, належить до особистих немайнових прав згідно Глави 22 ЦК України і ніким не порушується, з огляду на що немає підстав для його захисту в судовому порядку. З приводу вимог відповідача залишити дітей з ним, не залишати позивачці його прізвища та розділити спільно нажите майно, суд роз'яснює відповідачу, як і було вже роз'яснено у попередньому судовому засіданні, що для висунення таких вимог ним повинно бути оформлено зустрічний позов із дотриманням усіх вимог, передбачених ЦПК України. У відповідача було достатньо часу з 27.11.2014р., коли він отримав копію позовної заяви, для належного оформлення зустрічного позову і подання його у відповідності з вимогами ст.123 ЦПК України до початку розгляду справи, проте відповідач таким своїм правом не скористався, а тому подану ним заяву суд розцінює як заперечення проти позову, а позовні вимоги, викладені у ній, залишає без розгляду.

Outcome: dismissed