Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять суд постановити рішення, яким обов`язати Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції України у Львівській області та ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» розробити та надати технічні умови облаштування у квартирі [ADDRESS] для відключення від мережі центрального опалення і гарячого водопостачання та влаштування автономного опалення і гарячого водовідведення і погодження від`єднання від мережі ЦО і ГВП. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власником співвласниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 06.11.1996 р. Позивачі звернулися в ЛМКП «Львівтеплоенерго» з заявою про надання дозволу на від`єднання від загально будинкових мереж центрального опалення та гарячого водопостачання та встановлення індивідуальної системи опалення у квартирі [ADDRESS] . Отримано лист-відповідь від ЛМКП «Львівтеплоенерго» на вказану заяву, в якому зазначено, що відповідно до правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.2005 року №630 передбачено відключення житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові всіх споживачів від центрального теплопостачання, а не окремих квартир багатоквартирного будинку. Аналогічного змісту відмову отримано і в ПАТ «Львівгаз». В даному випадку порушено право споживача на вибір та отримання належних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, що в свою чергу є порушенням гарантованих Конституцією України та законами України прав позивача з огляду на наступне. Необхідність встановлення індивідуального опалення в квартирі Позивача виникла у зв`язку з неналежним надання послуг центрального опалення та гарячого водопостачання. Таким чином, Позивачі залежні від інших мешканців будинку, які в даний час не мають можливості встановити індивідуальне теплопостачання. У зв`язку з такою відмовою вона не може від`єднатися від незадовільно функціонуючої системи центрального опалення, вимушена оплачувати у завищеному розмірі, часто, фактично ненадані йому послуги по теплопостачанню квартири, чим грубо порушуються його права і свободи, встановлені Конституцією України та законами України. На підставі вищевикладеного, просять позов задовольнити. Позивачі в судове засідання не з`явилися, однак подали заяву про розгляд справи без їх участі. Інші учасники справи на розгляд справи повторно не з`явилися, причини неявки не повідомили. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи повторну неявку відповідачів в судове засідання та відсутність заперечень представника позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст.223, ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Частиною 1 ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завдання цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Більше того, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власником співвласниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 06.11.1996 р. Як зазначено у ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, надані йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог експлуатації будинку. Згідно п. 6 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про теплопостачання» основними завданнями державного регулювання діяльності у сфері теплопостачання є захист прав споживачів, забезпечення рівних можливостей доступу суб`єктів відносин у сфері теплопостачання на ринок теплової енергії, запобігання монополізації та створення умов для розвитку конкурентних відносин у сфері теплопостачання. Згідно з ст. 18 вищевказаного закону суб`єктам господарської діяльності у сфері теплопостачання забороняється зловживати монопольним становищем у будь-якій формі. Відповідно до статті 19 цього закону споживач або суб`єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо. Теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу. Захист прав споживачів теплової енергії, а також механізм реалізації захисту цих прав регулюються, зокрема, Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами. Відповідно до п. 24 постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. №630 «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору по надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» споживачі можуть відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Положення п. 25 цієї ж Постанови вказує, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відповідно до п.26 вказаної Постанови відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Отже, діючі норми і правила допускають встановлення автономних газових опалювальних котлів. При цьому враховується характерні особливості в кожному окремому випадку. Таким чином, Позивач має право на отримання дозволу на відключення окремого приміщення житлового будинку від мережі централізованого опалення та влаштування індивідуального опалення, оскільки встановлення індивідуального опалення у квартирі жодним чином не порушує прав власників інших квартир у багатоквартирному будинку та санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. У відповідності до ч. 1, 2, 6 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії. які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Згідно із ч. 2 ст. 383 Цивільного кодексу України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відносини щодо отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються між власниками окремих житлових приміщень та постачальниками таких послуг на підставі договорів про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, укладеними між конкретними споживачами та комунальними підприємствами, які надають такі послуги. Згідно таких договорів виконавці, тобто комунальні підприємства, зобов`язані надавати споживачам вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а споживачі зобов`язуються своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. У разі порушення умов договору однією із сторін договір може бути розірваний. Підставами для розірвання договору з ініціативи споживача є зникнення потреби в отриманні послуг або відмова споживача від користування послугами, або невиконання умов договору виконавцем (п.32 Типового договору Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою КМУ №630 від 21.07.05р.). Згідно з абз. 8 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» захист прав споживачів теплової енергії, а також механізм реалізації захисту цих прав регулюються цим Законом, Законом України "Про захист прав споживачів", іншими нормативно-правовими актами. Статтею 4 Закону України "Про захист прав споживачів" закріплено права споживача, зокрема, на: належну якість продукції та обслуговування; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Відповідно до п.4 ст. 10 вказаного Закону за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Відповідно до ст. 6, 7, 8 Конституції України в Україні визначається і діє принцип верховенства права. Органи місцевого самоврядування здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України. У ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч.3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України. Згідно з ч.10 ст. 59, ч. 2 ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхнього невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку. Відповідно до ст. 6, 7, 8 Конституції України в Україні визначається і діє принцип верховенства права. Органи місцевого самоврядування здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України. Судом встановлено, що Позивачі звернулися в ЛМКП «Львівтеплоенерго» з заявою про надання дозволу на від`єднання від загально будинкових мереж центрального опалення та гарячого водопостачання та встановлення індивідуальної системи опалення у квартирі [ADDRESS] . Згідно наданих відповідей вбачається те, що видача технічних умов на влаштування автономного опалення можлива лише при наявності розпорядження органів місцевого самоврядування про надання дозволу на від`єднання від центрального опалення і гарячого водопостачання. Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що позов не підлягає до задоволення в частині пред`явленого позову до Інспекції державного архітектурно будівельного контролю у Львівській області, оскільки такий орган не уповноважений на розробку та надання технічних умови для відключення від мережі центрального опалення і гарячого водопостачання. Щодо пред`явлених вимог до інших відповідачів, то суд приходить до переконання, що такий позов є підставний та підлягає до задоволення, так як саме задоволення позову забезпечить можливість позивача на належний вибір та отримання послуг з центрального опалення і гарячого водопостачання, що гарантується Конституцією України та Законами України. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: partial