Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 17.01.2016 року вона працює у відповідача на посаді проректора з соціальної роботи. Відповідно до даних із Державного реєстру загальнообов'язкового страхування станом на березень 2016 року у неї вже був страховий стаж 5 років, що повинно було впливати на розмір нарахувань їй за листами непрацездатності (з 5 до 8 років - 70% від заробітної плати). Тому, коли їй восени 2016 року нарахували виплати за лікарняними, вона звернула увагу на те, що в лікарняному зазначено стаж - до 5 років. На її службову записку від 09.12.2016 року до відповідача відповіді так і не отримала від останніх. В грудні 2016 року вона надала особисто начальнику відділу управління персоналом НАУ Опанасенко В.В. документ, що підтверджує її страховий стаж - довідку Форми ОК-5, згідно якої станом на березень 2016 року у неї уже був страховий стаж 5 років. Але і у подальшому всі надані нею лікарняні листи непрацездатності розраховували зі стажу менше 5 років, що зменшувало всі нарахування на 10 відсотків. Листом від 18.03.2017 року вона знову подала до НАУ довідку Форми ОК-5, завірену підписами та печаткою службових осіб, та вимагала врахувати під час нарахувань лікарняних її дійсний страховий стаж, відповідно до наданої довідки, та провести перерахунок виплат листків непрацездатності за період з березня 2016 року по час надісланого листа. Відповідь отримала 07.04.2017 року, в якій їй було повідомлено, що її страховий стаж станом на 01.01.2017 року становить 49 місяців 19 днів (4 роки 1 місяць 19 днів) без будь-яких пояснень і відмовлено у перерахуванні з посиланням на ст.24 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування". Незаконна відмова відповідача у її правомірних вимогах, викладених в листі від 18.03.2017 року до відповідача, порушує її трудові права, у зв'язку з чим вона звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача підтримала обгрунтування позову, уточнені позовні вимоги та просила їх задовольнити, а саме - просила стягнути з відповідача на користь позивача недораховані виплати за листами непрацездатності за час з березня 2016 року по березень 2017 року із розрахунку 70 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - як застрахованій особі, яка має страховий стаж від п'яти до восьми років. Також просила врахувати надані нею додаткові пояснення та вимоги законодавства, згідно яких дані персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування - є такими, що мають враховуватися при обчисленні страхового стажу. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні та просив врахувати надані ними письмові заперечення проти позову. Зазначив, що ними було визначено страховий стаж у відповідності до вимог законодавства, враховувалися дані, які містяться в трудовій книжці позивача. Представник третьої особи Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в судовому засіданні зазначив, що позов є безпідставний, не підлягає задоволенню. Зазначив, що позивачу здійснювалося визначення страхового стажу на підставі трудової книжки та довідок, наданих позивачем. І страховий стаж позивача в період оплати вказаних лікарняних становив 4 роки 3 місяці 29 днів, тобто - до 5 років, що відповідно до п.2 ст.21 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" дає підстави для виплати 60 відсотків середньої заробітної плати як допомогу по тимчасовій непрацездатності. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в суді та не підлягають задоволенню. В суді встановлено, що позивач згідно копії трудової книжки та Витягу з наказу №8/к від 18.01.2016 року, прийнята на посаду проректора з соціальної роботи з 19 січня 2016 року, де працює по цей час. За період з 02.02.2016 року по 28.02.2017 року позивач була відсутня на робочому місці 136 календарних днів з підстав тимчасової непрацездатності (було 15 листків непрацездатності). Встановлено та неоспорено сторонами, що по всіх вказаних лікарняних листках відповідачем було нараховано та виплачено позивачу допомогу з тимчасової непрацездатності у розмірі 60% середньої заробітної плати, як застрахованій особі, яка має стаж від трьох до п'яти років. При перевірці відповідності вимогам законодавства визначеного відповідачем страхового стажу позивача (до п'яти років), судом встановлено наступне. Відповідно до п.1 ст.3 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (Закон №1105) матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам призначаються та надаються за основним місцем роботи. Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем або нею страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Відповідно до п.2 ст.21 Закону №1105 страховий стаж обчислюється за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, а за періоди до його запровадження - у порядку та на умовах, передбаченого законодавством, що діяло раніше. Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" відповідно до Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я. Відповідно до ст.24 вказаного Закону допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується застрахованим особам залежно від страхового стажу в таких розмірах: 1). 50% середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж до трьох років; 2). 60% середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж від трьох до п'яти років; 3). 70% середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж від п'яти до восьми років; 4). 100% середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж понад вісім років. Частиною другою статті 24 зазначеного Закону встановлено, що сума допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною або хворим членом сім'ї) в розрахунку на місяць не повинна перевищувати розміру максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, з якої сплачувалися страхові внески до Фонду. По даній справі встановлено, що відповідачем для розрахунку страхового стажу бралася наявна у них інформація, що міститься в трудовій книжці працівника - позивача, і на даний час трудова книжка є документом, який передбачений законодавством України. Крім цього, при звірці інформації з трудової книжки та інформації, що міститься в Формі ОК-5, слідує, що відповідачем вірно визначено страховий стаж позивачу - до п'яти років. При цьому враховується те, що індивідуальні відомості про застраховану особу, які включаються в Форму ОК-5, є обов'язковими для внесення до Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, з часу прийняття Закону - з 01.01.2011 року. Дані, які зазначені в Формі ОК-5 до 01.01.2011 року, та які є невідповідними записам, що містяться в трудовій книжці працівника, є такими, що мають бути підтверджені працівником додатковими документами (накази про прийняття на роботі, відпустку по догляду за дитиною до трьох років інше). Крім цього, до 01.01.2011 року документом, що підтверджував дані про роботу особи, про наявність страхового стажу, є трудова книжка. Згідно копії трудової книжки позивача, яка приєднана до справи, та оригінал якої знаходиться у відповідача, по якій останнім і проводився розрахунок страхового стажу, позивач почала свою трудову діяльність в 2009 році. Дане свідчить про те, що відповідачем на законних підставах не враховувався страховий стаж позивача за 2007-2008 роки. Враховується і те, що позивач на час народження дитини (11.12.2012 року) та до 01.09.2014 року не перебувала з відповідачем чи іншими установами в трудових стосунках. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не було порушено вимоги законодавства при обчисленні страхового стажу позивача, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed