Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

20 квітня 2017 р. позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що він перебував з відповідачем у шлюбі, який було зареєстровано Виконавчим комітетом Великомихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області від 10 лютого 2009 року, актовий запис № 01. 03 лютого 2017 року згідно рішення Покровського районного суду Дніпропетровській області шлюб було розірвано. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від виховання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Син [PERSON], з дня народження матеріально утримується та проживає разом з ним за місцем реєстрації та виховується його батьками. У зв`язку з захворюванням син [PERSON] з 2013 року відвідував дошкільний навчальний заклад садок № 386 компенсуючого типу, а з вересня 2016 року згідно протоколу засідання обласної психологічної консультації від 18 лютого 2016 року № 45-а навчається у підготовчому класі комунального закладу освіти НРЦ № 6 ДОР ( навчально - реабілітаційний центр № 6 департаменту освіти та науки державної адміністрації Дніпропетровської області). На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь на утримання дитини 1/4 частку заробітної плати щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини (а.с.1,2). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Пояснив, що дитина мешкає з ним, відповідач не надає матеріальної допомоги. Відповідач та її представник в судове засідання не зявилася, повідомлялася належним чином, про що свідчать їх неодноразові клопотання, які містяться в матеріалах справи. Також участь позивача у зв'язку з неможливістю проведення відеоконференції судом була визнана обов'язковою, але відповідач знову подала заяву про відкладення розгляду справи та проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 лютого 2009 року по 03 лютого 2017 року (а.с.3). 09 серпня 2009 року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON]. (а.с.4). Малолітній [PERSON] проживає разом із батьком [PERSON] по вул. Томській, 162Е/2 в м. Дніпро, що підтверджується довідкою голови квартального комітету від 29.03.2017 року (а.с.5). Малолітній [PERSON] , 2009р.н. за рекомендаціями ОПМПЦ відвідував групу для дітей з ППР КЗО "ДНЗ № 386" ДМР з 01 жовтня 2013р. по 31.08.2016р. (до початку шкільного навчання). З 2016 року вихованням хлопчика займалися батько [PERSON] та дідусь [PERSON], що підтверджується довідкою КЗО "Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 386 компенсуючого типу" ДМР від 21 березня 2017р. вих. № 57 (а.с.6). Малолітньому [PERSON] рекомендовано навчання за програмою підготовчого класу для дітей з затримкою психічного розвитку (а.с.7). З характеристики на сім'ю учня [INFO], що мати з дитиною не проживає, вихованням не займається, за період навчання шкільним життям сина цікавилася два рази: у лютому та березні 2017р. (а.с.8). Позивач [PERSON] працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю "ОЛДЕЙ ЛОГІСТИК" з 22.03.2016р. На даний момент займає посаду комплектовщик товарів. Дохід за період з 01.01.2017р. по 30.06.2017р. склав 14050,85грн. (а.с.52). Дані правовідносини регулюються Сімейним Кодексом України. Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, закон покладає на батьків обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, а саме, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України, \~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку визначається кожного року відповідно до Закону України «Про державний бюджет України». Частиною 1 ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання сина, суд приймає до уваги дійсні обставини справи, зокрема матеріальне становище сторін, стан здоров'я дитини (а.с.31-40) у звязку з чим вважає, що заявлена позивачем сума аліментів у розмірі 1/4 частини усіх заробітків (доходів) щомісячно співмірна із матеріальним становищем сторін та є визначеним мінімумом на утримання однієї дитини\~, а тому підлягає стягненню щомісячно. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при предявлені позову був звільнений від сплати судового збору, на підставі вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved