Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

[PERSON] пред»явив до суду позов до [PERSON], ПАТ «УкрСиббанк» у якому просить визнати недійсним договір іпотеки, укладений 31 серпня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк) та [PERSON], предметом якого став будинок [ADDRESS] визнати недійсним договір іпотеки, укладений 30 травня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк) та [PERSON], предметом якого став будинок [ADDRESS] визнати недійсним договір іпотеки, укладений 16 вересня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк) та [PERSON], предметом якого став будинок [ADDRESS] Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач являється власником квартири [ADDRESS] яка належить йому на підставі договору дарування від 13 травня 1994 року. Поряд з його домоволодінням побудувався [PERSON], а саме він побудував будинок із магазином продовольчих товарів на першому поверсі та житловими приміщеннями на другому поверсі. На вказаний будинок відповідач отримав свідоцтво про право власності № 424848 від 10 липня 2006 року. Проте побудувавши вказану будівлю [PERSON] порушив право власності позивача, так як до права власності відповідача увійшла належна позивачу баня(Д-1). Будь-яких правочинів щодо відчуження відповідачу вказаного приміщення він не робив. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 03 березня 2017 року свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 424848 від 10 липня 2006 року скасовано. Після звернення до державного реєстратора щодо скасування права власності на нерухоме майно рішенням державного реєстратора № 34587062 від 03 квітня 2017 року позивачу було відмовлено у скасуванні реєстрації на підставі п. 6 ч.1 ст. 26 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки на вищевказаний будинок накладена заборона на відчуження згідно договорів іпотеки. Позивач вказує, що згідно договору іпотеки він не був його стороною та згоди на укладення договору іпотеки на майно, яке належить йому на праві власності не давав. Крім того, він як співвласник майна, яке входить до складу предмета іпотеки не виділяв його в натурі та не реєстрував його окремо, тому вважає договори іпотеки недійсними. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 травня 2018 року призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач та його представник - [PERSON] не з'явилися у матеріалах справи міститься заяви, у яких позивач та його представник позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просить розглянути справу без їх участі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] В судове засідання не з»явився, у матеріалах справи міститься заява у якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Представник відповідача - представник ПАТ «УкрСиббанк», належним чином повідомлений про дату, час і місце слухання справи у судове засідання не з»явився. Причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву. Будь-яких заяв на адресу суду не направляв. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши докази, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Отже, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх. Судом встановлено, що з метою забезпечення зобов»язань за поновлювальною кредитною лінією від 31 серпня 2006 року № 15/2006/км -756/ТТ499 31 серпня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, яким останній передав в іпотеку нерухоме майно - будинок, магазин продовольчих товарів загальною площею 147, 6 кв.м, та обладнання житлових кімнат з допоміжними приміщеннями на другому поверсі загальною площею 144, 7 кв.м, житловою площею 88, 2 кв.м, з цегли літерою А-2, загальною площею 293, 3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS](а.с. 37-39). З метою забезпечення зобов»язань за кредитними договорами від 30 травня 2007 року № 11162156000, № 11162494000 30 травня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, яким останній передав в іпотеку нерухоме майно - будинок, магазин продовольчих товарів загальною площею 147, 6 кв.м., та обладнання житлових кімнат з допоміжними приміщеннями на другому поверсі загальною площею 144, 7 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS](а.с. 40-42). З метою забезпечення зобов»язань за споживчим кредитом від 16 вересня 2008 року № 11394765000 16 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, яким останній передав в іпотеку нерухоме майно - будинок, магазин продовольчих товарів загальною площею 147, 6 кв.м, та обладнання житлових кімнат з допоміжними приміщеннями на другому поверсі загальною площею 144, 7 кв.м., житловою - 88, 2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS](а.с. 43-44). Відповідно до ст. 2 Закону України "Про іпотеку", законодавство України про іпотеку базується на Конституції України і складається з Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Земельного кодексу України, цього Закону та інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України. З матеріалів справи вбачається, що на будинок, магазин продовольчих товарів загальною площею 147, 6 кв.м. та обладнання житлових кімнат з допоміжними приміщеннями на другому поверсі загальною площею 144, 7 кв.м., житловою площею 88, 2 кв.м, з цегли літерою А-2, загальною площею 293, 3 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення виконавчого комітету Бердичівської міської ради № 349 від 22 червня 2006 року [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 424848 від 10 липня 2006 року(а.с. 17). Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 03 березня 2017 року вищевказане свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 424848 від 10 липня 2006 року видане [PERSON] на об»єкт за адресою: [ADDRESS] визнано незаконним та скасовано, в частині вимоги про скасування реєстрації права власності за [PERSON] на будинок магазин продовольчих товарів та обладнаний житловими кімнатами з допоміжними приміщеннями на другому поверсі, що розташований за адресою: [ADDRESS] відмовлено на підставі частини другої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень(а.с. 18). Тобто [PERSON] перестав бути власником вищевказаного нерухомого майна. Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 34587062 від 03 квітня 2017 року державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації припинення права власності, форма власності: приватна на магазин продовольчих товарів загальною площею 147, 6 кв.м., та обладнання житлових кімнат з допоміжними приміщеннями на другому поверсі загальною площею 144,7 кв.м. житловою площею 8, 2 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS] через наявні зареєстровані обтяження речових прав на на нерухоме майно. На вищевказаний об"єкт є зареєстровані іпотеки та відповідно заборони на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна(а.с.19, 20-21). Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про іпотеку», предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Відсутність хоча б однієї з указаних ознак є підставою для визнання договору іпотеки недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», визнання іпотечного договору недійсним є підставою для припинення іпотеки. У зв"язку з тим, що [PERSON] не є власником предмету іпотеки, втратив його і не замінив на інший, то відповідно до ст. 593 ЦК України, ст. 17 Закону України "Про іпотеку" зобов'язання сторін за договорами іпотеки від 31 серпня 2006 року, 30 травня 2007 року, 16 вересня 2008 року є припиненими, а у ПАТ «УкрСиббанк» відсутнє право утримувати під обтяженнями та обмеженнями нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , передане в іпотеку за цими договорами. За таких обставин договори іпотеки від 31 серпня 2006 року, 30 травня 2007 року, 16 вересня 2008 року, укладені між між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] який передав в іпотеку нерухоме майно - будинок магазин продовольчих товарів та обладнаний житловими кімнатами з допоміжними приміщеннями на другому поверсі, що розташований за адресою: [ADDRESS] слід визнати недійсними.

Outcome: approved