Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

29.02.2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Дана квартира набута у власність під час проживання однією сім"єю з співмешканцем [PERSON]. Шлюбні відносини з ним вона припинила 10.01.2016 року. [PERSON] забрав свої речі та виїхав до іншої квартири на проживання. Однак, після припинення сімейних відносин, відповідач постійно приходить до квартири, риється у речах, проводить огляд квартири, тим самим порушує недоторканість її житла, вимагає від неї щоб вона мовчала та давала йому можливість ночувати в даній квартирі. Квартира [ADDRESS] не є спільною власністю подружжя, адже була придбана в 1997 році, тому у неї з відповідачем не могло виникнути право спільної сумісної власності з підстав перебування у фактичних шлюбних відносинах та проживання однією сім"єю. Тому просить суд усунути перешкоди у користуванні квартирою № 45 в будинку №18 по вул. Казакова в смт. Смоліне Маловисківського району Кіровоградської області, шляхом зобов"язання [PERSON] не входити та не користуватися даною квартирою. Позивач та представник позивача позов підтримали посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач та представник відповідача позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що права позивача ніяким чином не порушуються. Перешкод у користуванні майном відповідач не чинить, після припинення стосунків дійсно декілька разів заходив до квартири забрати свої деякі речі та щоб зустрітися з дітьми, які і відкривали йому двері, хоча має власний ключ від даної квартири, однак, за відсутності будь-кого з членів родини до житла не входить. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, судом встановлено наступні обставини. Відповідно до договору купівлі-продажу від 04.04.1997 року та реєстраційного напису на документі про право особистої власності, [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS]. З пояснень позивача та відповідача даних в судовому засіданні встановлено, що сторони проживали однією сім"єю протягом 20 років, без реєстрації шлюбу та мають двох спільних дітей. З акту від 25.02.2016 року , вбачається, що в квартирі [ADDRESS] відсутні будь-які чоловічі речі. З акту встановлення факту заміни запирального пристрою від 13.02.2016 року, вбачається, що в квартирі [ADDRESS], 13.02.2016 року позивачем було здійснено заміну запирального пристрою. Ухвалою слідчого судді Маловисківського районного суду від 23.03.2016 року, зобов"язано службову особу Маловисківського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області зареєструвати заяву адвоката [PERSON] подану в інтересах [PERSON], що надійшла до Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області та внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, у відповідності до вимог ст. 214 КПК України. З показань свідка [PERSON] встановлено, що позивач є його донькою, а відповідач зятем. Близько 20 років проживали однією сім"єю, шлюбні відносини припинили в січні місяці 2016 року. Відповідач забрав свої речі та виїхав, але з того часу він кілька разів приходив до квартири, що належить його доньці. 27.01.2016 року він був запрошений на день народження своєї доньки, потім приходив до квартири в червні, липні місяці. Той факт, що відповідач приходить до квартири, яка належить позивачу, йому відомо саме з її слів. Позивач намагалася замінити замок на вхідних дверях, але відповідач прийшов та викинув замок. Свої візити він пояснює тим, що приходить до дітей. Після того, як погіршилися стосунки між сторонами він намагався поговорити з [PERSON] з приводу його відношення до доньки, однак розмова не вийшла. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила той факт, що відповідач припинив своє проживання в квартирі №45. Востаннє вона його бачила на початку червня місяця в під"їзді їх будинку. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 2 статті 386 ЦК України, передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. В судовому засіданні відповідач визнав, що після припинення шлюбних відносин з позивачем він декілька разів приходив до належної їй квартири з метою забрати його особисті речі, та декілька разів, щоб зустрітися з своїми дітьми. Маючи ключ від вхідних дверей квартири він до її приміщення самостійно не входить. З повідомлення адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Суд вважає, що позивач в судовому засіданні не довела, в який спосіб відповідач чинить їй перешкоди у користуванні її майном-квартирою, адже у суду відсутні докази які б вказували на самовільне втручання відповідача у сферу особистого життя позивача. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, відповідно до норми ст. 15 ЦК України. Але спосіб захисту обраний позивачем суд вважає не належним, адже після припинення шлюбних стосунків з відповідачем, [PERSON] мала повне право замінити запираючий пристрій, однак, вона цього не зробила, пояснивши в судовому засіданні, що через агресію відповідача побоюється за своє життя. Однак, жодних доказів на підтвердження її слів до суду не надано. З звукозапису розмови між позивачем та відповідачем судом встановлено, що між подружжям відбулася сварка, але даний запис не може свідчити про намір відповідача чинити перешкоди у користуванні належною [PERSON] квартирою та не вказує на факт проникнення відповідачем до житла [PERSON]. Тому, за таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed