Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області 24.12.2020 року надійшла позовна заява [PERSON] до Юшковецької сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права на реєстрацію права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , котра на ім`я позивача склала заповіт на все спадкове майно. Рішенням ХІ сесії 1 скликання Юшковецької сільської Ради від 23.12.1993 року [PERSON] внесено до списку громадян на приватизацію земельних ділянок села Юшковець, а саме земельної ділянки площею 0,27 га. Однак, при зверненні до нотаріальної контори, у зв`язку з відсутністю необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину, в.о. державного нотаріуса Манус В.В. відмовлено [PERSON] у видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,27 га, що розташована в с. Юшківці Оратівського району Вінницької області, належну померлій [INFO] гр. [PERSON] . Посилаючись на зазначені обставини, представник позивача [PERSON] в первісних позовних вимогах просила визнати за [PERSON] право на реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,27 га, розташовану на території Юшковецької сільської ради Оратівського району Вінницької області, яка належала [PERSON] згідно рішення ХІ сесії 1 скликання Юшковецької сільської Ради від 23.12.1993 року «про приватизацію земельних ділянок громадянам села Юшковець», в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 28.12.2020 року зазначену справу прийнято суддею Климчуком С.В. до свого провадження, призначено підготовче судове засідання на 09.02.2021 року. 09 лютого 2021 року до суду надійшов відзив ( Вх.№ 385/21-Вх) про заперечення щодо задоволення позовних вимог Оратівської селищного голови Лошак Г.В., яка з 27.11.2020 року наділена повноваженнями представляти інтереси громади населених пунктів, в межах Оратівської селищної та сільських рад, затверджених у її складі. Відзив обґрунтовано тим, що у випадку наявності у громадянина документа, що підтверджує спадкоємство (свідоцтво про право на спадщину видане на все інше, окрім земельної ділянки, майно, або ж рішення суду) та рішення про безоплатну передачу у приватну власність земельної ділянки спадкодавцю, прийняте органом місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», такий громадянин має право на дану земельну ділянку розробити технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та внести дані про земельну ділянку до Державного земельного кадастру. Однак, як вбачається з матеріалів позовної заяви, доказів про розроблення технічної документації не додано, відсутні інформація про таку технічну документацію, інформація щодо особи що порушила право позивача на реєстрацію земельної ділянки, а також інформація щодо діянь, що вказують на порушення права позивача. А тому, без технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та інформації про внесення даних про земельну ділянку до Державного земельного кадастру правових підстав для її реєстрації немає. Також у рішенні ІІ сесії 1 скликання та у постанові нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії містяться розбіжності у написанні населеного пункту, в якому знаходиться спадкове майно. Крім того, позивач не додав доказів, що особа, зазначена у рішенні сесії у спосіб написання прізвищ з ініціалами сесії є спадкодавцем. Ухвалою суду від 09.02.2021 року прийнято до провадження подану представником позивача адвокатом Панасюк Н.А. уточнену позовну заяву від 09.02.2021 року та відкладено підготовче засідання на 25.02.2021 року. Позовні вимоги представником позивача викладено у наступній редакції « Визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,27 га, на території Юшковецької сільської ради Оратівського району Віннницької області , яка належала [PERSON] згідно рішення ХІ сесії 1 скликання Юшковецької сільської ради від 23.12.1993 року «Про приватизацію земельних ділянок громадянам села Юшковець», в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] .» 24 лютого 2021 року до суду надійшла заява Оратівського селищного голови Лошак Г.В. ( Вх. № 629/21-Вх) про визнання позову, із врахуванням уточнення вимог представника позивача від 09.02.2021 року. 25 лютого 2021 року протокольною ухвалою суду продовжено строк підготовчого судового засідання на 30 днів, та у зв`язку з задоволенням клопотання адвоката Панасюк Н.А. про відкладення розгляду справи, розгляд підготовчого судового засідання цивільної справи №141/887/20 відкладено на 30.03.2021 року. Ухвалою Оратівського районного суду Вінницької області від 30.03.2021 року прийнято до провадження подану представником позивача адвокатом Панасюк Н.А. уточнену позовну заяву, зареєстровану канцелярією Оратівського районного суду Вінницької області за Вх. № 996/21 Вх від 30.03.21 р., та долучено до матеріалів справи №141/887/20. Позовні вимоги представником позивача викладено у наступній редакції «Визнати за [PERSON] право на завершення приватизації та реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,27 га, на території Юшковецької сільської ради Оратівського району Віннницької області , яка належала [PERSON] згідно рішення ХІ сесії 1 скликання Юшковецької сільської ради від 23.12.1993 року «Про приватизацію земельних ділянок громадянам села Юшковець», в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] ». Також відкладено розгляд підготовчого судового засідання цивільної справи №141/887/20 на 29.04.2021 року. Підготовче судове засідання, призначене на 29.04.2021 року, відкладено у зв`язку з неявкою сторін на 25.05.2021 року. Підготовче судове засідання, призначене на 25.05.2021 року, відкладено за заявою представника позивача [PERSON] на 17.06.2021 року. Ухвалою суду від 17.06.2021 року закрито підготовче провадження у справі № 141/887/20 та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.07.2021 року. Судове засідання, призначене на 13.07.2021 року, не відбулось та було відкладено на 12.08.2021 року, у зв`язку з відпусткою судді. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи через свого представника адвоката Панасюк Н.А., яка представляє його інтереси на підставі ордеру Серії ВН № 144522 від 12.10.2020 року, в судове засідання, призначене на 12.08.2021 року не з`явився, заяв та клопотань суду не подав. В судовому засіданні 12.08.2021 року представник позивача [PERSON] адвокат Панасюк Н.А. уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, зазначених у заяві про уточнення позовних вимог від 30.03.2021 року, просила суд визнати за [PERSON] право на завершення приватизації та реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,27 га, на території Юшковецької сільської ради Оратівського району Віннницької області, яка належала [PERSON] згідно рішення ХІ сесії 1 скликання Юшковецької сільської ради від 23.12.1993 року «Про приватизацію земельних ділянок громадянам села Юшковець», в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] . Відповідач Юшковецька сільська рада Оратівського району Вінницької області, будучи належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, повноважного представника до суду не направила. При цьому, 25.05.2021 року до суду надійшла заява ( № 1507/21-Вх) Оратівської селищного голови Лошак Г.В., яка на підставі рішення, прийнятого 15.12.2020 року Оратівською селищною радою Вінницької області 2 сесією 8 скликання «Про реорганізацію Юшковецької сільської ради» на час реорганізації здійснює повноваження Юшковецької сільської ради, правонаступником якої вважається Оратівська селищна рада. У вказаній заяві просить суд розгляд справи здійснювати без участі представника сільської ради, позовні вимоги, викладені представником позивача адвокатом Панасюк Н.А. в заяві про уточнення позовних вимог від 30.03.2021 року вважає необґрунтованими, оскільки у матеріалах справи відсутнє звернення [PERSON] щодо початку процедури приватизації земельної ділянки відповідного до чинного законодавства України, та відсутня відмова позивачу від органу місцевого самоврядування у завершенні процедури приватизації. Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Як вбачається з заповіту від 19.10.1996 року, [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого воно не складалось і взагалі все те,що буде їй належати Законом і на що вона матиме право, в тому числі житловий будинок з по господарськими будівлями, розташований в с. Юшківцях Оратівського району Вінницької області, заповіла [PERSON] . Заповіт посвідчено 19.10.1996 року секретарем виконкому Юшковецької сільської Ради народних депутатів Оратівського району Вінницької області Підвальною Г.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 15. З архівного витягу із рішення ХІ сесії 1 скликання Юшковецької сільської ради «Про приватизацію земельних ділянок громадянам села Юшковець» вбачається, що [PERSON] внесено до списку громадян на приватизацію земельних ділянок села Юшковець, а саме земельної ділянки площею 0,27 га. Згідно довідки Юшковецького старостинського округу Вінницького району Вінницької області № 2 від 15.06.2021 року , відповідно до погосподарської книги № 2, особовий рахунок № [NUMBER] , за [PERSON] рахувалася присадибна земельна ділянка площею 0,27 га, розташована в [ADDRESS] . Як вбачається із спадкової справи № 78/2001 до майна померлої [INFO] [PERSON] , справу розпочато 27.02.2001 року за заявою [PERSON] . В свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 27.02.2001 року, виданого державним нотаріусом Оратівської державної нотаріальної контори Вінницької області Волинець І.І., вказано, що спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «ім. Шевченка» с.Юшківці розміром 4,04 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначене спадкове майна видано гр. [PERSON] . Однак, постановою в.о. державного нотаріуса Оратівської державної нотаріальної контори Манус В.В. № 224/02-31 від 30.09.2020 року відмовлено [PERSON] у видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,27 га, розташовану в с. Юшківці Оратівського району Віннницької області , належну померлій [INFO] гр. [PERSON] , у зв`язку з відсутністю у спадкоємця правовставлюючих документів на земельну ділянку. Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд керується наступним. Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної \~Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Як вбачається з п.п. 4, 5 Прикінцевих і перехідних положень\~ЦК\~України 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з п.1 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №7\~від\~30.05.2008\~«Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини, до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу УРСР. Отже, у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року до вирішення спірних правовідносин, пов`язаних зі спадкуванням такої спадщини, застосовується законодавство, чинне на час відкриття спадщини, зокрема, відповідні норми, у тому числі щодо обсягу спадкової маси та кола спадкоємців за законом ЦК УРСР 1963 року. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за законом і за заповітом (частина перша статті 524 ЦК УРСР). Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК УРСР). Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (ст.526 ЦК УРСР). Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Згідно з положеннями ст. ст. 549, 554\~ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (ст. ст.\~528\~і\~534\~цього\~Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Статтею 560\~ЦК УРСР\~1963\~року встановлено порядок видачі свідоцтва про право на спадщину. Так, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (статті\~534,\~553,\~555\~цього\~Кодексу). Відповідно до положень статті 561\~ЦК УРСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає. Свідоцтво про право держави на спадщину в усіх випадках видається не раніше як через шість місяців з дня відкриття спадщини. Аналогічні положення містяться і у статті 47 Закону УРСР від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат» (у редакції, чинній на момент відкриття спадщини). При цьому ЦК УРСР\~1963\~року не обмежував строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом. За змістом розділу VІІ ЦК УРСР 1963 р., прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до абз. 2 п.1 розділу Х\~«Перехідні положення»\~Земельного Кодексу\~України (2001 року), рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). В п. 3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Пунктом 1 Перехідних положень Земельного кодексу України встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету Кабінету\~Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України\~"Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3\~ст. 116 ЗК). Суд наголошує, що метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Статтею 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89\~ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд критично оцінює подані позивачем докази в обгрунтування заявлених позовних вимог, оскільки із них достеменно не вбачається, що спадкодавець [PERSON] розпочала процедуру приватизації земельної ділянки площею 0,27 га відповідно до чинного законодавства України, починаючи з дати виділення їй земельної ділянки, та не закінчила приватизацію у зв`язку зі смертю. Також в матеріалах справи відсутні докази початку приватизації земельної ділянки позивачем, крім того, позивачем не надано відмову органу\~місцевого самоврядування\~у завершенні\~процедури приватизації. Поряд з цим, із наданих позивачем доказів не вбачається, що саме спадкодавець [PERSON] отримала у власність земельну ділянку площею 0,27 га, оскільки, як вбачається із наданого позивачем в якості доказу архівного витягу із рішення ХІ сесії 1 скликання Юшковецькою сільської ради, земельна ділянка площею 0,27 га була надана [PERSON] , без конкретизації ім`я по батькові фізичної особи. Суд звертає увагу позивача та його представника, що, як вбачається з спадкової справи, позивачем пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , визначений ст. 549 ЦК УРСР 1963 року. На підставі викладеного, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягають Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed