Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

28.11.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії «Адміністрація Миколаївського порту», про визнання незаконним та скасування наказу. В подальшому позовні вимоги уточнила, просила суд визнати незаконним та скасувати [PERSON] Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Миколаївського морського порту) №749 від 30.09.2016 р. «Про затвердження нової редакції наказу начальника адміністрації від 18.11.2015 року №806 «Про оплату праці» (в редакції [PERSON] від 26.11.2015 р. №835)» в частині: «Скасувати надбавку по статті «За інтенсивність», встановлену наказом начальника адміністрації від 09.07.2013 р. №25/о у розмірі 30% від посадового окладу, надбавку по статті «За високі досягнення у праці та професійну майстерність», встановлену наказом начальника адміністрації від 18.05.2015 р. №320 у розмірі 40% від посадового окладу раднику начальника адміністрації [PERSON]», стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Адміністрації Миколаївського морського порту з на користь [PERSON] надбавку «За інтенсивність» за період з 01.10.2016 - 24.11.2016 року у сумі 5 272,98 грн. та надбавку «За високі досягнення у праці та професійну майстерність» за період з 01.10.2016 - 24.11.2016 року у сумі 7 030,64 грн., зобовязати Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Адміністрації Миколаївського морського порту розрахувати та виплатити [PERSON] надбавки «За інтенсивність» та «За високі досягнення у праці та професійну майстерність» за період з 24.11.2016 р. до 28.03.2017 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з 13.06.2013 року по даний час вона працює на посаді радника начальника Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Миколаївського морського порту). Відповідно до [PERSON] № 5/о від 13.06.2013 року і у звязку з реорганізацією державних підприємств, морського транспорту та утворенням ДП «Адміністрація морських портів України» за переведенням з ДП «Миколаївський морський торгівельний порт» зі збереженням соціальних гарантій, передбачених Колективним договором ДП «Миколаївський морський торгівельний порт», її було прийнято на посаду радника начальника адміністрації з оплатою згідно штатного розпису, зі збереженням надбавки за нагрудний знак «Почесний працівник морського і річкового транспорту» у розмірі 5% до посадового окладу та усіх істотних умов праці. 09.06.2013 року у вищевказаний [PERSON] були внесені зміни [PERSON] №25/о щодо збереження мені надбавок «За інтенсивність» у розмірі 30% та «За високі досягнення» у розмірі 20% до посадового окладу. Ці надбавки були прописані в наказі про прийом її на роботу за переведенням і носили постійний щомісячний характер. Проте, у травні 2015 року, відповідно до [PERSON] №320 від 10.05.2016 p., розмір надбавки «За високі досягнення у праці та професійну майстерність» мені було збільшено до 40%. 17.10.2016 року її ознайомили під розпис з [PERSON] від 30.09.2016 року № 749 Про затвердження нової редакції наказу начальника адміністрації від 18.11.2015 року №806 «Про оплату праці», з якого їй стало відомо дізналася, що їй скасовано надбавку «За інтенсивність», встановлену наказом №25/о від 09.07.2016 р. у розмірі 30% від посадового окладу, та надбавку «За високі досягнення у праці та професійну майстерність», встановлену наказом №320 від 18.05.2015 р. у розмірі 40% від посадового окладу. З вищевказаним наказом позивач не згодна, вважає, що Відповідач безпідставно, всупереч встановленому законодавством порядку, скасував їй надбавки «За інтенсивність» та «За високі досягнення у праці та професійну майстерність». Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що наказ Миколаївської філії «Адміністрація Миколаївського порту» від 30.09.2016 року №749 виданий у відповідності до положень законодавства України, колективного договору, є законним та не підлягає скасуванню. Враховуючи свої заперечення, просив в задоволенні позову відмовити. Вислухавши думку учасників цивільного процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що з 13.06.2013 року позивач працюв на посаді радника начальника Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Миколаївського морського порту). Відповідно до [PERSON] № 5/о від 13.06.2013 року і у звязку з реорганізацією державних підприємств, морського транспорту та утворенням ДП «Адміністрація морських портів України» за переведенням з ДП «Миколаївський морський торгівельний порт» зі збереженням соціальних гарантій, передбачених Колективним договором ДП «Миколаївський морський торгівельний порт», її було прийнято на посаду радника начальника адміністрації з оплатою згідно штатного розпису, зі збереженням надбавки за нагрудний знак «Почесний працівник морського і річкового транспорту» у розмірі 5% до посадового окладу та усіх істотних умов праці. 09.07.2013 року у зазначений [PERSON] були внесені зміни [PERSON] №25/о щодо збереження надбавок «За інтенсивність» у розмірі 30% та «За високі досягнення» у розмірі 20% до посадового окладу. Ці надбавки були прописані в наказі про прийом позивача на роботу за переведенням і носили постійний щомісячний характер. Відповідно до [PERSON] №320 від 10.05.2016 p., розмір надбавки «За високі досягнення у праці та професійну майстерність» позивачу було збільшено до 40%. 17.10.2016 року позивач була ознайомлена з [PERSON] від 30.09.2016 року № 749 Про затвердження нової редакції наказу начальника адміністрації від 18.11.2015 року №806 «Про оплату праці», з якого і дізналася, що їй скасовано надбавку «За інтенсивність», встановлену наказом №25/о від 09.07.2016 р. у розмірі 30% від посадового окладу, та надбавку «За високі досягнення у праці та професійну майстерність», встановлену наказом №320 від 18.05.2015 р. у розмірі 40% від посадового окладу. З вищезазначеним наказом позивач не погодилась і це стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом. Відповідно до статті першої Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею другою Закону визначено структуру оплати праці. Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оплату праці", працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного договору. У відповідності до частини другої статті 97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Частиною третьою статті 97 КЗпП України, передбачено, що конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Із ч.4 ст.97 КЗпП України, ст.22 Закону України «Про оплату праці» вбачається, що власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. За вимогами статті 103 КЗпП України про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. Аналогічні вимоги містить і ч.2 ст.29 Закону України «Про оплату праці». У відповідності до розяснень Пленуму Верховного Суду України у пункті 8 Постанови №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. 23.07.2013 року був затверджений Колективний договір Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Миколаївського морського порту) на 2013-2018 р.р). Відповідно до п.4.2. Колективного договору, працівникам, які прийняті на роботу за переведенням з ДП «Миколаївський морський торгівельний порт» зберігаються всі істотні умови праці та доплати і надбавки, встановлені ДП «Миколаївський морський торгівельний порт» та його відокремленим підрозділам. Згідно з п.5.5 Колективного договору, перелік доплат і надбавок до тарифних ставок та посадових окладів працівників адміністрації Миколаївського морського порту та профкому встановлюються згідно з додатком №7. Додатком №7 до Колективного договору передбачений перелік доплат і надбавок до тарифних ставок та посадових окладів працівникам порту та профкомів. Обставин позбавлення, зменшення або скасування надбавок «За інтенсивність» та «За високі досягнення у праці та професійну майстерність» Колективним договором та вищевказаним додатком не передбачено. На час звернення до суду посадовий оклад позивача складає 9 915, 00 грн. на місяць. Згідно наданого позивачем розрахунку, відповідачем не сплачено позивачу надбавку «За інтенсивність» за жовтень 2016 року 9915,00 грн.*30%=2974,50 грн., за частину листопада 2016 року 7 661,59 грн.*30%=2 298,48 грн., - всього у сумі 5 272,98 грн., а також надбавку «За високі досягнення у праці та професійну майстерність» за жовтень 2016 року 9915,00 грн.*40%=3966,00 грн., за частину листопада 2016 року 7 661,59 грн. *40%=3 064,64 грн., - всього у сумі 7 030,64 грн. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що оскаржуваний позивачем [PERSON] від 30.09.2016 року № 749, є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки за відсутності правових підстав відповідачем фактично відмінено встановлені позивачу при прийнятті на посаду на невизначений строк постійні щомісячні надбавки «За інтенсивність» та «За високі досягнення у праці та професійну майстерність», після набрання чинності якого, позивач позбавлена права на отримання цих надбавок, чим погіршено умови оплати праці позивачу на підприємстві в односторонньому порядку і без дотримання встановленого законом порядку про повідомлення працівника про зміну істотних умов праці, що є порушенням вимог трудового законодавства та умов Колективного договору, який діє на підприємстві. Крім того, у пункті 31 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 р. № 9 зазначено, що згідно з частиною третьою статті 32 КЗпП у межах спеціальності, 12 праці допускається, якщо це викликано змінами в організації виробництва і праці і працівник був повідомлений про ці зміни не пізніше ніж за два місяці до їх запровадження. Якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що істотні умови трудового договору було змінено не у зв'язку із зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника обов'язку поновити працівникові попередні умови праці. Більш того, відповідач порушив умови Колективного договору, який було затверджено конференцією трудового колективу 23 липня 2013 року. Відповідно до п. 5.9 Колдоговору Адміністрація, за узгодженням із профкомами зобов'язується встановлювати норми виробітку (часу) відповідно до організаційно-технічних умов праці, рівня впровадження нової техніки і прогресивної технології. П. 5.10 Колдоговору передбачає, що Норми підлягають заміні новими за результатами проведення атестації і раціоналізації робочих місць, впровадження нової техніки, прогресивної технології й організаційно- технічних заходів, що забезпечують зростання продуктивності праці. В той же час п. 5.12 Колдоговору встановлюється, що введення, заміна і перегляд норм праці робиться адміністрацією за узгодженням із профкомами. Про введення нових і заміну діючих норм праці адміністрація зобов'язується повідомляти робітників не пізніше, як за один місяць до запровадження. Згідно вимог ч.1 ст. 86 КЗпП України запровадження, заміна і перегляд норм праці провадиться власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником). Стаття 97 КЗпП України встановлює, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, вказані надбавки "За інтенсивність" та "За високі досягнення у праці та професійну майстерність" є додатковою заробітною платою, а тому, при скасуванні цих надбавок, не було погіршення умов оплати праці позивача. Але, вказане твердження спростовується додатком №7 до Колективного договору Адміністрації Миколаївського морського порту на 2013-2018 роки, згідно якого вказані надбавки відносяться до переліку доплат і надбавок до тарифних окладів працівників порту та профкомів, тобто, є постійними доплатами, а не додатковою заробітною платою. Як було встановлено, при виданні наказа №749 від 30.09.2016 при скасуванні позивачці надбавки "За інтенсивність" та надбавки "За високі досягнення у праці та професійну майстерність", були суттєво погіршені умови оплати її праці. При цьому, вказана заміна норм праці не була погоджена із профкомом, як це передбачено законодавством, про що підтвердив у судовому засіданні представник відповідача. При такому, суд вважає, що виданий наказ №749 від 30.09.2016 про скасування надбавок [PERSON] є незаконним та підлягає скасуванню. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позивачем доведено обставини, на які вона посилається, та які не спростовані відповідачем, а тому її вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved