Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до [PERSON] в якому просить стягнути із останнього неустойку за прострочення сплати аліментів на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 39076,10 гривень та пеню у розмірі 22329,20 гривні на користь [PERSON]. В обгрунтування позову посилається на те, що згідно рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 січня 2014 року з [PERSON], присуджено аліменти на утримання дочки [PERSON], в розмірі по 350 гривень щомісячно до повноліття дитини, а також аліменти на її користь по 200 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Позивачка посилається на те, що відповідач тривалий час ухилявся від сплати аліментів, а тому виникла заборгованість, яка згідно довідки ВДВС Кіцманського РУЮ Чернівецької області від 09 квітня 2014 року становить 5414, 51 гривень - заборгованість по сплаті аліментів на її утримання та 9512,90 гривень - заборгованість по сплаті аліментів на утримання дочки, а тому просила задовольнити позов. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Пояснив, що із часу присудження аліментів на користь позивачки відповідач тривалий час допускав заборгованість, через що позивачка змушена була звертатись до суду. Представник позивачки просить врахувати при вирішенні справи тривалість періоду, протягом якого відповідач не сплачував аліменти. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та подав заперечення на позовну заяву, мотивуючи тим, що на даний час матеріальний стан відповідача не дає можливості сплачувати неустойку, що причиною утворення заборгованості є те, що у нього є інша сім"я, дитина, котрого до повноліття він змушений утримувати, а тому коштів не вистачає. Обіцяє погасити заборгованість по аліментах. Відповідач вказав, що не згідний сплачувати пеню за прострочення сплати аліментів. Судом встановлено, що згідно рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 січня 2014 року з [PERSON], присуджено аліменти на утримання дочки [PERSON], в розмірі по 350 гривень щомісячно до повноліття дитини, а також аліменти на користь [PERSON] по 200 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьох років.. Згідно довідок- розрахунків, складеним виконавцем від 09 квітня 2014 року станом на 09 квітня 2014 року в рахунок аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання, заборгованість становить 5414,51 гривень та 9512,90 гривень заборгованості на утримання дитини [PERSON]. Згідно ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочки. Передбачена ст.196 СК України відповідальність у виді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов"язана сплачувати аліменти за рішенням суду. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась із незалежних від нього причин, у зв"язку із несвоєчасною виплатою заробітної плати , затримки або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплатир аліментів. За змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю заборгованість, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць в якому не проводилось стягнення аліментів. Це пов"язано з тим, що у відповідності зі ст. 61 Коституції України ніхто не можу бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й теж правопорушення, а за змістом ч.2 ст.550 ЦК України відсотки на неустойку(як повторна пеня) не нараховуються. У зв"язку із цим сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до суми, яку належить сплатити у наступному місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи із того, скільки днів прострочено до повної сплати заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання, не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішення суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду. Аліменти призначаються та повинні сплачуватись щомісяця, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватись щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд першої інстанції повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Із дослідженої судом довідок-розрахунків заборгованості по аліментах вбачається, що нарахована заборгованість по аліментах утворилась, починаючи із 2011року до досягнення повноліття дочкою [PERSON], тобто за тривалий час. Згідно довідки державного виконавця станом на 09 квітня 2014 року заборгованість становить 5414,51 гривень - на утримання [PERSON] до досягненню дитиною трьох років та заборгованість у сумі - 9512,90 гривень - на утримання дитини [PERSON]. Із довідки вбачається, що відповідач допустив заборгованість, починаючи із 2011 року. За весь розрахунковий період мало місце невиконання рішення. Відповідно до вимог ст. 31 ЦПК України заявлення позовних вимог у меншому розмірі є правом позивача. Невизнання позивачем позовних вимог вимог суд розцінює як спосіб захисту власних інтересів. Суд не приймає доводи відповідача, що причиною невиконання та часткового невконання рішення суду про стягнення аліментів є його матеріальне становище. Суб"єктивних причин невиконання судових рішень не встановлено. Несплата аліментів за відсутності об"єктивних причин обумовлена винною поведінкою відповідача, котрий, будучи працездатним і працюючи, мав можливість сплачувати аліменти. Відповідно до ухвали ВССУ від 30.11.2011 року згідно із ч.1 ст. 20 СК України до вимог, що випливають із аліментних відносин позовна давність не застосовується, крім випадків, передбаченизх ч.2 ст. 72. ч.2 ст. 129. ч.3 ст. 135. ч.3 ст. 139 ЦПК України , а відтак на правовідносини, які регулюються ст. 196 СК України не поширюється дія норми ЦК України про позовну давність. Відповідно до ч.7 ст. 74 ЗУ"Про виконавче провадження" суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Відповідно до п. 22 Постанову Пленуму Верховного суду України «Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3, суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Приймаючи до уваги не співрозмірність розміру неустойки за прострочення аліментів із сумою боргу по аліментах на час розгляду справи, суд вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України, є підстави для зменшення суми неустойки, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач утримує теперішню сім"ю, сина від другого шлюбу, доглядає за пристарілою бабусею та хворим дядьком, і його зобов'язання по сплаті неустойки в повному розмірі суттєво вплине на його матеріальне становище та позбавить можливості утримувати неповнолітніх дітей надалі а справедливим, співрозмірним розміром пені з врахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів [PERSON], суд вважає, що розмір неустойки може бути зменшений і підлягати стягненню в сумі 15000 гривень на утримання дочки [PERSON] та 5000 на користь [PERSON]

Outcome: partial