Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Головне управління Держгеокадастру в Одеській області звернулося з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки. Мотивуючи його тим, що на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 14.06.2018 року № 459-ДК «Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності», відповідно до Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» здійснювався державний контроль за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності, шляхом проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства під час використання земель сільськогосподарського призначення державної власності, право на які виставлено на аукціон (конкурс) за кадастровими номерами, вказаними в наказі та, які розташовані на території Ширяївського району Одеської області. За фактом перевірки було складено акт № 459-ДК/498/АП/09/01/-18 від 15.08.2018 року та встановлено, що земельна ділянка, площею 7,4193 га, яка розташована на території Катерино-Платонівської сільської ради Ширяївського району Одеської області (за межами населеного пункту) засіяна соняшником та використовується [PERSON] без правовстановлюючих документів підтверджуючих право власності. Відповідно до інформації Державного реєстру речових прав, відомості щодо наявних прав власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] відсутні. Отже, відповідач фактично використовує вказану земельну ділянку без правовстановлюючих документів. Рішення щодо передачі вказаної земельної ділянки у власність чи користування відповідача органами виконавчої влади чи місцевого самоврядування не приймалось, а отже відповідач зайняв її самовільно. За вказаних фактом відносно відповідача державним інспектором складено протокол про адміністративне правопорушення від 19.09.2018 року № 459-ДК/0203П/07/01/-18 та 25.09.2018 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 459-ДК/0188По/08/01/-18 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП. Відповідно до виявленого правопорушення державним інспектором здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної [PERSON] внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, право на яку виставлено на аукціон загальною площею 7.4193 га, яка розташована ан території Катерино-Платоннівської сільської ради Ширяївського району Одеської області, що становить 10 154,35 грн. У добровільному порядку відповідачем завдану шкоду не відшкодовано, тому позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача Ненько О.М. надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи - на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 14.06.2018 року № 4559-ДК «Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності», відповідно до Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державним інспектором Чебан К.І. здійснювався державний контроль за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності шляхом проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо самовільного зайняття земельної ділянки, розташованої на території Катерино-Платонівської сільської ради Ширяївського району Одеської області. За фактом перевірки було складено акт №459-ДК/699/АО/10/01/-18 від 15.08.2018 року та встановлено, що земельна ділянка, площею 7,4193 га, яка розташована на території Катерино-Платонівської сільської ради Ширяївського району Одеської області, самовільно зайнята та використовується [PERSON] . Відповідно до інформації Державного реєстру речових прав, відомості щодо наявних прав власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] відсутні. Державним інспектором за фактом перевірки було встановлено, що відповідач фактично використовує вказану земельну ділянку без правовстановлюючих документів. Рішення щодо передачі вказаної земельної ділянки у власність чи користування відповідача органами виконавчої влади чи місцевого самоврядування не приймалось. За вказаних фактом відносно відповідача державним інспектором складено протокол про адміністративне правопорушення від 19.09.2018 року № 459-ДК/0203П/07/01/-18 та 25.09.2018 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 459-ДК/0188По/08/01/-18 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП. Вказана постанова про адміністративне правопорушення є чинною та [PERSON] не оскаржувалась. Одночасно, відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття грунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року № 963 нарахована сума шкоди, заподіяної державі внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, яка становить 10 154,35 гривень. 21.12.2018 року за № 31-15-0.62-12386/2-18 на адресу відповідача направлялась досудова вимога з повідомлення про сплату завданої шкоди, однак до теперішнього часу така вимога ним не була виконана. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. За змістом статей 15, 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до статті 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Підстави для настання цивільно-правової відповідальності за порушення земельного законодавства встановлено, зокрема, ЗК. Відповідно до частини першої статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно із положеннями статті 1Закону України"Продержавний контрольза використаннямта охороноюземель" самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочинну щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. З аналізу зазначеної норми вбачається, що будь-які дії, направлені на фактичне використання земельної ділянки без оформлення права власності на земельну ділянку або права постійного користування чи права оренди земельної ділянки в порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", є самовільним заняттям земельної ділянки. Згідно зі статтею 211 ЗК за самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть відповідно до законодавства цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність. Відповідно до положень ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам. Статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" визначено, що самовільне зайняття земельної ділянки це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Згідно з статтями 125,126 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладання договору оренди і його державної реєстрації . Відповідно до ст.ст. 152, 158 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням прав володіння земельною ділянкою і відшкодуванням завданих збитків. Земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, вирішуються виключно судом. Статтею 211 Земельного кодексу України та ст. 56 Закону України "Про охорону земель" передбачено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства, зокрема, за самовільне зайняття земельних ділянок. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Така шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Шкода заподіяна самовільним зайняттям відшкодовується на підставі загальних норм ЦК України. Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що вони не є абстрактними, а дійсно були б отримані в разі, якщо б відповідач не здійснював протиправних дій. Відшкодування шкоди,заподіяної самовільним зайняттям земельних ділянок є цивільною відповідальністю [PERSON] , тобто іншим видом юридичної відповідальності. Порядок обчислення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, визначено Методикою визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року № 963. Порушені права власників земельної ділянки підлягають відновленню шляхом відшкодування заподіяних збитків . Власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок. Підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення цього правопорушення, а саме: - акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства;- протокол про адміністративне правопорушення; - постанова про адміністративне правопорушення. Підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі або територіальній громаді внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, є перелічені докази в їх сукупності, оскільки саме вони підтверджують факт самовільного зайняття земельної ділянки, розмір зайнятої ділянки, період часу, протягом якого земельні ділянки використовуються без належних правових підстав. При цьому, державна реєстрація права власності відповідачки на спірну земельну ділянку,а також право оренди зазначеної земельної ділянки відсутні, отже, використання відповідачем земельної ділянки, площею 7,4193 га, яка розташована на території Катерино-Платонівської сільської ради Ширяївського району Одеської області, містить ознаки самовільного зайняття земельних ділянок. Викладене не спростовано належними та допустимими доказами із боку відповідача. Згідно із вимогами ч.1 ст.13 та ч.1 ст.14 Конституції України земля,її надра,водні та інші природні ресурси,які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Компетентним суб`єктом , який має здійснювати захист вказаних інтересів держави, є Головне управління Держгеокадастру в Одеській області,яке і виступає позивачем по справі. Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії,картографії та кадастру , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15 «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру «Державна служба України з питань геодезії,картографії та кадастру є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності ,родючості ґрунтів. Згідно з п.п.31 п.4 вказаного Положення Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах,визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи . Згідно з п.п.13 п.4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством. Згідно з п.6 Положення, посадові особи Головного управління в межах своїх повноважень мають право звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився. Таким чином, Головне управління Держгеокадастру у Одеській області, як орган державної виконавчої влади, та зобов`язане здійснювати захист державних майнових прав, спрямованих на стягнення шкоди,заподіяної самовільним використанням земельної ділянки. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про те, що вимоги Головного управління Держгеокадастру в Одеській області підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем. Згідно ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved