Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приазовського районного суду Запорізької області з заявою, в якій просить встановити факт народження дитини [PERSON] , дата народження [INFO] , місце народження - м. Донецьк, Україна, у матері - [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Богданівка Приазовського району Запорізької області Україна, громадянки України; та батька [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Донецьк Україна, громадянина України. У судовому засіданні заявник, який був допитаний у якості свідка, підтримав свої вимоги та просить їх задовольнити, зазначивши, що він перебуває у шлюбі з [PERSON] , [INFO] у них народилася дитина - син, якого назвали [PERSON] . Він, як батько дитини, піклувався про дружину, під час її вагітності, приймав участь під час пологів. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про день розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення заявника, допитавши його у якості свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 цього ж закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим … реалізації прав і свобод людини і громадянина. Згідно ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. Відповідно до п. 2 розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, Державній реєстрації підлягають, зокрема, народження фізичної особи та її походження відповідно до Сімейного Кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб», внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно до ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 жовтня 1989 року, дитина має право бути зареєстрована зараз ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , перебуває у шлюбі з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. [INFO] у заявника народився син - [PERSON] . Факт народження дружиною заявника [PERSON] 17 січня 2019 р . підтверджується, медичним свідоцтвом про народження № 79 від 17.01.2019 року, виданого ЦГКБ № 3 м. Донецьк де вказано, що у матері [PERSON] о 15 год. 00 хв. 17 січня 2019 року народилась дитина - хлопчик, вагою 3100,0 грамів; медичною карткою породіллі; медичною довідкою про те, що дійсно [PERSON] народила у акушерському відділенні № 1 ЦГКБ № 3 м. Донецьк новонародженого чоловічої статті вагою 3100,0 гр.. Звернувшись до Приазовського районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області для отримання свідоцтва про народження дитини, отримав відмову за № 253/17.18-06-108 від 04.06.2019 року, оскільки надане свідоцтво серії [NUMBER] про народження гр.. [PERSON] , видане 07.02.2019 року Петровським відділом ЗАГС м. Донецьк Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР є недійсним і не створює правових підстав. А тому, йому необхідно звернутися до суду з заявою про встановлення факту народження [PERSON] . В той же час, суд не може їх прийняти як належні докази, оскільки органи, які видали вказані документи, у відповідності до чинного законодавства України не зареєстровані, а тому документи, видані такими органами, є нікчемними, тобто не породжують жодних юридичних наслідків для органів державної влади та інших юридичних та фізичних осіб, які знаходяться на контрольованій Україною території. Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Однак м. Донецьк, згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Тому у зв`язку із тим, що дитина [PERSON] народився в м. Донецьк Україна, на території якої, нині, жодний орган державної влади України не працює, суд погоджується із тим, що отримати свідоцтво про народження, встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України, є неможливим. Відповідно до ст.ст.3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані "намібійські винятки", згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів". Таким чином, медичне свідоцтво про народження, як доказ суд не приймає, але в той же час воно містить фактичні дані, які відповідно до ст. 76 ЦПК України підтверджують вимоги заявника про встановлення факту народження [PERSON] . Оскільки отримане заявником по справі лікарське свідоцтво про народження дитини є недійсним, то підставою для державної реєстрації народження дитини є виключно рішення суду про встановлення факту народження дитини в певний час. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Таким чином, з метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник та його дитина, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення заяви, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянину України [PERSON] свідоцтво про народження його сина, виданого державним органом України. На підставі ст. 141 ЦПК, суд вважає необхідним стягнути з заявника на користь держави суму судового збору за подання заяви в розмірі 384 гривні 20 гривень.

Outcome: approved