Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] , інтереси якого представляє [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , [PERSON] , яким просив, з посиланням на норми статей 39-41, 215, ч.2 ст. 223 ЦК України, визнати недійсним з моменту укладання договір купівлі продажу 1/2 частки нежитлового приміщення в літ. "А", загальною площею 280,51 кв.м., яке знаходиться у нежитловій будівлі [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] , нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвою Г.Ф. 20 листопада 2014 року і зареєстрованого в реєстрі за №1203; судовий збір стягнути із відповідачів, солідарно. Зазначав, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.06.2011 року [PERSON] , [INFO] , визнаний недієздатним. На даний період опіку над [PERSON] Здійснює, він, як опікун [PERSON] на підставі рішення Виконавчого комітету Ленінської районної ради у м. Кіровограді №58 від 21.07.2016 року, з усіма повноваженнями . Йому, стало відомо, що 20 листопада 2014 року між громадянами [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу 1/2 частки нежитлового приміщення в літ. «А», загальною площею 280,51 кв.м. яке знаходиться у нежитловій будівлі [ADDRESS] . Цей договір було нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвою Г.Ф. та зареєстровано в реєстрі під №1203. В пункті 11 зазначеного договору визначено, що на вчинення цього правочину є згода чоловіка продавця - [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , виданий 12.11.1996 року Ленінським РВ УМВС України в Кіровоградській області, місце проживання якого зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , справжність підпису на заяві якого посвідчено нотаріусом 20.11.2014 р. за реєстровим №1200. На час укладання оспорюваного правочину опіку над [PERSON] здійснювала Опікунська рада виконавчого комітету Ленінської районної ради у м. Кіровограді. [PERSON] та [PERSON] знаходяться в зареєстрованому шлюбі, але вже тривалий час проживають окремо в різних житлових приміщеннях. На прикінці 2010 року, після загострень розладів здоров`я [PERSON] , він перевіз свого батька жити до себе в квартиру по [ADDRESS] , а з весни до пізньої осені батько мешкає в с . Кандаурове Кіровоградського району . Весь цей час батьки спілкувалися не часто, і в основному по телефону. Йому , було відомо про те, що батьки за спільні кошти придбали нежитлові приміщення в м [ADDRESS] , але про факт того, що це майно було продано він дізнався тільки нещодавно, а його батько [PERSON] нічого пояснити не може, тому що не не пам`ятає факту продажу цього майна. Нормами статті 65 Сімейного кодексу України визначено, що дружина та чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Проте, [PERSON] , як вбачається з тексту договору купівлі продажу нерухомого майна, дав згоду своїй дружині [PERSON] на укладання, але в зв`язку з розладом психічного здоров`я він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На час укладання зазначеного вище договору купівлі продажу до піклувальника [PERSON] - опікунської ради виконавчого комітету Ленінської районної ради м. Кіровограда ніхто за згодою на укладання цього договору не звертався, що є порушенням норм цивільного законодавства. Положеннями статті 223 ЦК України встановлено, що правочин, який вчинила фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, за межами її цивільної дієздатності без згоди піклувальника і у разі відсутності схвалення цього правочину (в порядку статті 221 ЦК України) за позовом піклувальника може бути визнаний судом недійсним, якщо буде встановлено, що він суперечить інтересам самого підопічного, членів його сім`ї або осіб, яких він відповідно до закону зобов`язаний утримувати. За таких обставин , опікунська рада виконавчого комітету Ленінської районної ради у м. Кіровограді вважає, що укладання договору купівлі продажу нерухомого майна, яке належало на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , порушило законні майнові права підопічного в зв`язку з тим, що він внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в момент укладання договору та підписання згоди на відчуження належного і йому майна. Відповідачі по справі не звертались до опікунської ради, як піклувальника [PERSON] , на отримання згоди на укладання договору купівлі продажу нерухомого майна, а також і сам піклувальник в подальшому не схвалював цей правочин ( т.1 а.с. 2-3). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Бершадську О.В. для розгляду справи про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 вересня 2016 року позовну заяву залишено без руху, та надано строк для усунення недоліків (т.1, а.с. 16), які законний представник позивача усунув, надав уточнену позовну заяву з додатками для відповідачів по справі та згідно вимог якої просив з посиланням на ті самі норми права : -визнати недійсними з моменту укладання: договір купівлі продажу 1/2 частки нежитлового приміщення в літ. "А", загальною площею 280,51 кв.м., яке знаходиться у нежитловій будівлі [ADDRESS] укладений між [PERSON] та [PERSON] , нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвою Г.Ф. 20 листопада 2014 року і зареєстрований в реєстрі за №1203; -договір купівлі продажу 1/2 частки нежитлового приміщення в літ. "Б", загальною площею 150,00 кв.м., яке знаходиться у нежитловій будівлі [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу 20 листопада 2014 року і зареєстрований в реєстрі за №1207;- договір купівлі продажу 1/2 частки нежитлового приміщення в літ. "БЗ", загальною площею 56,4 кв.м., яке знаходиться у нежитловій будівлі [ADDRESS] укладений між [PERSON] та [PERSON] , нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвою Г.Ф. 20 листопада 2014 року і зареєстрований в реєстрі за №1210; судові витрати по справі стягнути із відповідачів солідарно. Згідно ухвали судді від 13 жовтня 2016 року відкрито провадження по даній справі та призначено судове засідання на 08 листопада 2016 року (т.1, а.с. 31). Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 листопада 2016 року, за клопотанням сторони позивача, витребувано у приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвої Г.Ф. належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких посвідчувався 20.11.2014 року договір купівлі продажу 1/2 частки нежитлового приміщення, яке знаходиться у нежитловій будівлі [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за №1203; належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких посвідчувався 20.11.2014 року договір купівлі продажу 1/2 частки нежитлового приміщення , яке знаходиться у нежитловій будівлі [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за №1207; належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких посвідчувався 20.11.2014 року договір купівлі продажу 1/2 частки нежитлового приміщення , яке знаходиться у нежитловій будівлі [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за №1210. Витребувано в Опікунській раді виконавчого комітету Ленінської районної ради у м. Кіровограді інформацію про факти надання або не надання дозволів на укладання цивільно-правових угод від імені [PERSON] , [INFO] в листопаді 2014 року (т. 1, а.с. 44, 45). 17 листопада 2016 року від приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвої Г.Ф. отримано копії архівних справ, а саме: Договорів купівлі-продажу, посвічдених нею, Стоєвою Г. Ф ., приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу, 20.11.2014 за реєстровими номерами: 12.03, 1207, 1210, (т. 1, а.с. 60- 134) та 25 листопада 2016 року від Виконавчого комітету Ленінської районної у місті Кіровограді ради відповідь (т. 1, а.с. 136), на виконання вимог ухвали суду від 08 листопада 2016 року. Згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 листопада 2016 року, за клопотанням представника відповідача [PERSON] , залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєву Галину Федорівну (т.1, а.с. 143). 16 січня 2017 року надійшла, через канцелярію суду, зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , інтереси якого представляє [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєва Галина Федорівна, згідно якої просила визнати, її, [PERSON] добросовісним набувачем 1 / 2 частки нежитлового приміщення в літ. А загальною площею 280,51 кв.м. за 292 100 ,00 грн., яке знаходиться у нежитловій будівлі по [ADDRESS] придбаного за договором купівлі-продажу від 20.11.2014 року і посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвою Галиною Федорівною та зареєстрованого в реєстрі за № 1203; 1 / 2 частки нежитлового приміщення в літ. Б загальною площею 150 кв.м., яке знаходиться у нежитловій будівлі по [ADDRESS] придбаного за договором купівлі-продажу від 20.11.2014 року і посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвою Галиною Федорівною та зареєстрованого в реєстрі за № 1207, 1 / 2 частки нежитлового приміщення в літ. БЗ загальною площею 56,4 кв.м. за 58 300 ,00 грн., яке знаходиться у нежитловій будівлі по [ADDRESS] придбаного за договором купівлі-продажу від 20.11.2014 року і посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвою Галиною Федорівною та зареєстрованого в реєстрі за № 1210; визнати за [PERSON] право власності на 1 / 2 частки нежитлового приміщення в літ. А загальною площею 280,51 кв.м., яке знаходиться у нежитловій будівлі по [ADDRESS] придбаного за договором купівлі-продажу від 20.11.2014 року і посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвою Галиною Федорівною та зареєстрованого в реєстрі за № 1203,1 / 2 частки нежитлового приміщення в літ. Б загальною площею 150 кв.м. яке знаходиться у нежитловій будівлі по [ADDRESS] придбаного за договором купівлі-продажу від 20.11.2014 року і посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвою Галиною Федорівною та зареєстрованого в реєстрі за № 1207; 1 / 2 частки нежитлового приміщення в літ. БЗ загальною площею 56,4 кв.м., яке знаходиться у нежитловій будівлі по [ADDRESS] придбаного за договором купівлі-продажу від 20.11.2014 року і посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвою Галиною Федорівною та зареєстрованого в реєстрі за № 1210. Вимоги мотивувала тим, що у жовтні 2014 року між , нею [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було проведено перемови про купівлю нежитлових приміщень розташованих у нежитловій будівлі по [ADDRESS] . При підготовці і підписанні договорів були присутні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Про існування рішення суду про недієздатність [PERSON] , ні [PERSON] , ні приватний нотаріус Стоєва Г.Ф. не знали, а [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] приховали факт винесення вказаного рішення, хоча відповідно до рішення від 15.06.2011 року [PERSON] є опікуном [PERSON] 20.11.2014 року між [PERSON] і [PERSON] укладено три договори купівлі-продажу. Договір купівлі-продажу 1/2 частки нежитлового приміщення в літ. А загальною площею 280,51 м-2 за 292 100 грн., яке знаходиться у нежитловій будівлі по [ADDRESS] посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвою Галиною Федорівною, зареєстрованого в реєстрі за № 1203. Відповідно до п. 10 Договору продавець гарантує, що обставин, які перешкоджали вчиненню правочину та які б замовчувались ним не існують. Згідно п. 11 Договору на вчинення цього правочину є згода чоловіка продавця [PERSON] Відповідно до п. 13 Договору продавець підтверджує, що при укладанні договору відсутній будь-який обман чи інше приховування фактів, які б мали істотне значення та були свідомо приховані ним; інформація наведена ним у цьому договорі також викладена у документах, які подані нотаріусу як правова підстава для укладання договору на момент нотаріального посвідчення не змінилась, договір укладається ним у відповідності зі справжньою його волею, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску; договір укладається на вигідних для нього умовах. Крім того, зазначене і у наступних оспорюваних правочинах 1/2 частки нежитлового приміщення в літ. Б загальною площею 150 м2 за 140 000 грн., яке знаходиться у нежитловій [ADDRESS] посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвою Галиною Федорівною і зареєстрованого в реєстрі за № 1207 та 1/2 частки нежитлового приміщення в літ. Б3 загальною площею 56,4 м-2 за 58300 грн., яке знаходиться у нежитловій будівлі по [ADDRESS] посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвою Галиною Федорівною і зареєстрованого в реєстрі за № 1210. Відповідачі отримали кошти і витратили їх в інтересах сім"ї. Так, на час укладання договорів купівлі- продажу Курити брали участь в цивільних справах, в яких використовували рішення суду про недієздатність [PERSON] для ухилення від повернення боргів. 20.11.2014 року [PERSON] , був присутній при укладанні договорів купівлі-продажу, був законним представником [PERSON] , був обізнаний про укладання договорів, однак приховав від покупця майна та нотаріуса факт визнання [PERSON] недієздатним та знав про порядок визнання недійсним договорів з участю недієздатної особи. [PERSON] також знала про недієздатність [PERSON] , однак приховала такі обставини від покупця та нотаріуса. Рішенням виконкому Ленінської районної ради у м. Кіровограді від 21.07.2016 року [PERSON] , повторно призначений опікуном з метою створення уяви необізнаності опікуна про укладення правочину. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] неодноразово брали участь у розгляді цивільних справ, де [PERSON] демонстрував можливість усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а [PERSON] , та [PERSON] використовували рішення суду про визнання [PERSON] неосудним. Таким чином, стверджує, що сім"я Куряти при укладанні договорів купівлі-продажу діяли недобросовісно. Вона ж, придбала майно у особи, яка мала право відчужувати майно, були відсутні перешкоди до вчинення правочину, Куряти діяли недобросовісно, підстав визнання її недобросовісним набувачем немає, тому, вважає, що є всі підстави для визнання її саме добросовісним набувачем (т. 1, а.с. 180-183). Ухвалами суду від 20 січня 2017 року залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Орган опіки та піклування Ленінської районної ради у м. Кіровограді. Крім того, клопотання представника відповідача [PERSON] - задоволено частково. Витребувано із архіву Кіровського районного суду м . Кіровограда цивільні справи : №2-1521/11; №1109/4020/12 (номер провадження 2/1109/2248/12); №1109/8930/12 (номер провадження 2/1109/3651/12); №404/8306/13-ц (номер провадження 2/404/89/14). Витребувано із архіву Ленінського районного суду м. Кіровограда цивільну справу №405/786/14-ц ( номер провадження 2/405/137/14 ) за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] від імені якого діє законний представник орган опіки та піклування Ленінської районної у м.Кіровограді ради, [PERSON] , [PERSON] в інтересах якої діє [PERSON] про звернення стягнення на заставне майно. У задоволенні вимог клопотання п.п.2,4 - 5 - відмовлено. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , інтереси якого представляє [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєва Галина Федорівна про визнання добросовісним набувачем, визнання права власності- залишено без руху, надано строк для усунення недоліків (т.1, а.с. 187-189, 191-195). 24 січня 2017 року, через канцелярію суду, представником [PERSON] на виконання вимог ухвали від 20.01.2017 року , надано звіт про оцінку вартості майна та квитанції про сплату судового збору. Згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 березня 2017 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , інтереси якого представляє [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєва Галина Федорівна про визнання добросовісним набувачем, визнання права власності об"єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] , інтереси якого представляє [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів- приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєва Галина Федорівна про визнання недійсним договору купівлі продажу нерухомого майна. Разом з цим, рішенням Ленінської районної у місті Кіровограді ради тринадцятої сесії сьомого скликання за №85 від 28 березня 2017 року вирішено, у зв"язку з перейменуванням міста Кіровограда Кіровоградської області на місто Кропивницького та Ленінського району на Подільський, Ленінську районну у місті Кіровограді раду перейменовано на Подільську районну у місті Кропивницькому раду, а виконавчий комітет Ленінської районної ради м. Кіровограда перейменовано на виконавчий комітет Подільської районної у місті Кропивницькому ради (т. 2, а.с. 30). 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким, зокрема, Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 29 січня 2018 року представником [PERSON] подано відзив на позовну заяву, просив у задоволенні позову [PERSON] в інтересах [PERSON] про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень відмовити. Зазначав, що заперечує проти наведених позивачем обставин та правових підстав позову. 20.11.2014 року [PERSON] , був присутній при укладанні договорів купівлі-продажу, був законним представником [PERSON] , був обізнаний про укладання договорів, однак приховав від покупця майна та нотаріуса факт визнання [PERSON] недієздатним та знав про порядок визнання недійсним договорів з участю недієздатної особи. В с вою чергу, [PERSON] також знала про недієздатність [PERSON] , однак приховала ці обставини від покупця та нотаріуса. Рішенням виконкому Ленінської районної ради у м. Кіровограді від 21.07.2016 року [PERSON] , повторно призначений опікуном з метою створення уяви необізнаності опікуна про укладення правочину. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] неодноразово брали участь у розгляді цивільних справ, де [PERSON] демонстрував можливість усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а [PERSON] , та [PERSON] використовували рішення суду про визнання [PERSON] неосудним. Таким чином, сім"я Куряти при укладенні договорів купівлі-продажу діяли недобросовісно (т. 2, а.с. 43-46). Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 січня 2018 року продовжено судовий розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Закрито підготовче провадження. Справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні (т. 2, а.с. 72-73). 23 березня 2018 року представником позивача подано до суду відзив на зустрічну позовну заяву. Вважає, що зустрічний позов не підлягає задоволенню, визнання особи добросовісним набувачем не може бути предметом позову, оскільки добросовісність набуття - це одна з обставин, що має значення для справи, яка підлягає доказуванню. Обраний відповідачем спосіб захисту- визнання добросовісним набувачем - законом не передбачений. Безпідставними є також і вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на спірне майно. В даному випадку між сторонами існують саме зобов`язальні відносини, про що свідчать договори купівлі-продажу. Також , із матеріалів справи вбачається, що на підставі укладених з [PERSON] договорів купівлі-продажу за [PERSON] зареєстровано право власності на спірне майно. За таких обставин , підстав для підтвердження наявного у неї (відповідача) на час пред`явлення позову права власності на нежитлові приміщення, що розташовані на [ADDRESS] ще і в судовому порядку немає (т. 2, а.с. 85-86). Представником [PERSON] 30 березня 2018 року подано до суду відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, якою просить відзив залишити без розгляду, оскільки поданий після призначення справи до розгляду. Крім цього, відзив не стосується зустрічного позову поданого [PERSON] так, як у відзиву вказані інші сторони і треті особи. Наведений у відзиві аналіз не може бути підставою для вирішення справи так як такий документ не є нормою права (т. 2, а.с. 95-96). Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 серпня 2018 року у поновленні строку, у прийнятті позовної заяви та вступ третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] та [PERSON] у справу за позовом [PERSON] , інтереси якого представляє [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів- приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєва Галина Федорівна про визнання недійсним договору купівлі продажу нерухомого майна та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , інтереси якого представляє [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєва Галина Федорівна про визнання добросовісним набувачем, визнання права власності - відмовлено (т. 2, а.с. 163, 166-168). В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги первісного позову підтримав. Щодо зустрічного позову просив відмовити. Відповідач [PERSON] , її представник в суді вимоги за первісним позовом не визнали, у їх задоволенні просили відмовити, вимоги зустрічного позову підтримали, просили задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з"явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористалася. Її представник в судовому засіданні вимоги визнав, щодо задоволення первісного позову не заперечував, у зустрічному просив відмовити. Пояснив, що [PERSON] помилялася щодо укладання оспорюваних правочинів, хворіє та перебуває у похилому віці. В подальшому, після оголошеної перерви, на електронну адресу суду направив клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів- приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвої Г. Ф., через канцелярію суду, надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги залишила на розсуд суду. В судовому засіданні третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів- Орган опіки та піклування Подільської районної у місті Кропивницькому ради, її представник пояснила, що дійсно органом опіки у 2014 році дозволи на укладання цивільно-правових угод від імені [PERSON] , не надавалися. При винесенні рішення поклалася на розгляд суду. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні пояснив, що до них на офіс у м. Київ , де вони працюють із [PERSON] , приїзджала вся сім"я Куряти і прохали їх виділити кошти для відновлення підприємства по переробці соняшникової олії в м. Кіровограді . Спочатку згоду вони свою не дали, а потім через деякий час погодилися співпрацювати, почали вкладати у підприємство немалі кошти. Надалі, так склалась ситуація, що сім"я Куряти їм запропонувала купити 1/2 приміщення , тому у листопаді 2014 року , вони із відповідачкою та її сином приїхали до міста , щоб у нотаріуса оформити угоду . Також у нотаріуса були і позивач, йото син , і дружина . Про те ,що [PERSON] недієздатний він навіть і не міг подумати, оскільки досить був нормальною людиною , навіть опікувався над малолітньою онукою. Свідок [PERSON] , який доводиться сином відповідачу [PERSON] в суді також дав тотожні свідчення та пояснив , що всі кошти мати перерахувала сім"ї Курята до укладання оспорюваних правочинів. Про т е, що [PERSON] недієздатний ні його син, ні дружина не повідомляли нотаріуса , ні їх сім"ю. Суд, вислухавши виступи учасників справи, пояснення свідків, вивчивши витребувані матеріали, та матеріали справи, вважає необхідним у задоволенні вимог як первісного позову, так і зустрічного відмовити повністю, з наступного. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Разом з тим, однією із засад судочинства, регламентованих п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності до положень ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вимог ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26 березня 1959 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що в книзі реєстрації атів про укладення шлюбу зроблено запис за №845 та після укладення шлюбу присвоєно прізвища: [PERSON] (т. 1, а.с. 80). Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 червня 2011 року заявлені вимоги [PERSON] задоволено. Визнано [PERSON] , [INFO] - недієздатним. Встановлено опіку над недієздатним [PERSON] , [INFO] , призначивши опікуном його сина [PERSON] , [INFO] (т. 2, а.с. 65). Крім того, виконавчим комітетом Ленінської районної у місті Кіровограді ради, розглянуто заяву [PERSON] щодо призначення також її опікуном над недієздатним [PERSON] та враховуючи висновки опікунської ради від 1 вересня 2011 року прийнято 15 вересня 2011 року рішення №109, згідно якого призначено [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , опікуном над [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] (т. 2, а.с. 51, 51-зворотня сторона). 02 лютого 2012 року, 20 січня 2014 року [PERSON] на ім"я голови органу опіки та піклування виконавчого комітету Ленінської районної в місті Кіровограді ради подано звіти про використання коштів та майна недієздатного [PERSON] (т. 2, а.с. 57-58). Згідно рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 листопада 2013 року заяву [PERSON] про звільнення від повноважень опікуна задоволено. Звільнено [PERSON] , [INFO] від повноважень опікуном батька [PERSON] , [INFO] (т. 2, а.с. 52). 26 лютого 2014 року та 21 березня 2014 року [PERSON] також звернулась до голови виконавчого комітету Ленінської районної в місті Кіровограді ради із заявами, якими просила "зняти з неї опікунство над [PERSON] ", в зв"язку з погіршенням стану її здоров"я, фізичним, моральним, релігійним несумісництвом (т.2, а.с. 59, 59-зворотня сторона). Згідно висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ленінської районної у місті Кіровограді ради від 31 березня 2014 року за №18, опікунська рада, розглянувши подані документи, вважала за доцільне звільнити [PERSON] від обов"язків опікуна над недієздатним чоловіком [PERSON] , у зв"язку з погіршенням її стану здоров"я, що підтверджується довідкою ЛКК від 21.03.2014 року №281 (т. 2, а.с. 63). Тому, рішенням Виконавчого комітету Ленінської районної у місті Кіровограді ради від 17 квітня 2014 року за №31 звільнено [PERSON] , [INFO] , від обов"язків опікуна над [PERSON] , про що її листом від 22 квітня 2014 року повідомлено (т. 2, а.с. 64, 64-зворотня сторона). 20 травня 2014 року [PERSON] надав до Виконавчого комітету Ленінської районної у місті Кіровограді ради розписку, згідно якої не має претензій до органу опіки та піклування виконавчого комітету Ленінської районної ради м. Кіровограда, як законного представника його недієздатного батька [PERSON] , [INFO] . Також повідомив, що обов"язки щодо утримання батьків та забезпечення їх всім необхідним виконує у повній мірі (т. 2, а.с. 53). Разом з цим , судом з"ясовано що 20 листопада 2014 року між [PERSON] (Продавцем), з однієї сторони та [PERSON] (Покупець), з другої сторони, які разом іменуються сторони, попередньо ознайомлені з правовими наслідками недодержання при вчиненні правочинів вимог закону, усвідомлюючи природу цього правочину та значення своїх дій, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам"яті, діючи добровільно, за відсутності будь-якого примусу як фізичного, так і психічного, маючи необхідний обсяг цивільної правоздатності та дієздатності, у приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвої Галини Федорівни, до якої вони звернулись з власної ініціативи, уклали договір про таке: за цим договором продавець передає у власність (продає), а покупець приймає від продавця у власність (купує) 1/2 частку нежитлового приміщення, яке знаходиться у нежитловій будівлі за адресою: [ADDRESS] , та зобов"язується сплатити її вартість за ціною та на умовах, встановлених у цьому договорі. За даними правовстановлюючого документу опис нежитлового приміщення, 1/2 частка якого є предметом цього договору, такий: нежитлове приміщення в літ. "А": підвал: сходи 13,03 кв.м., склад 27,08 кв.м. 28,5 кв.м.; кладова 6,2 кв.м., 3,6 кв.м.; І поверх: коридор 6,0 кв.м.; цех 72,1 кв.м.; кабінет 25,4 кв.м.; коридор 1,3 кв.м.; цех 24,6 кв.м; склад 72,7 кв.м., загальною площею 280,51 кв.м. Пунктом 10 Договору передбачено, що продавець доводить до відома покупця та заявляє усім заінтересованим у тому особам і гарантує наступні факти: нежитлове приміщення, 1/2 частка якого є Предметом цього договору, на момент його укладання нікому іншому не продане, не подароване, як внесок до статутного капіталу юридичної особи не передане, не відчужено іншим способом, не заставлено, під податковою заставою, в спорі і під забороною (арештом) не перебуває; за договором управління нежитлове приміщення не передавалось; прав щодо цього нежитлового приміщення у третіх осіб (в тому числі юридично закріплених прав за договорами найму (оренди), позички, тощо) немає; будь-які обтяження стосовно цієї нерухомості відсутні; прихованих недоліків, які відомі продавцеві і про які він би свідомо не попередив покупця, нежитлове приміщення не має, обставини, які б перешкоджали вчиненню правочину, та які б замовчувалися ним, не існують. На момент укладення цього договору майно є придатним для використання за цільовим призначенням. Заборгованості зі сплати комунальних послуг за користування нежитловим приміщенням на день укладення цього договору немає, дублікат з правовстановлювального документу продавець не одержував. Продавець [PERSON] також повідомила, що з 26 березня 1959 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , і на момент підписання цього Договору інші, крім чоловіка особи, які мали б право на частку в спільному майні подружжя, право володіння або право користування щодо зазначеного у договорі нежитлового приміщення, відсутні; нежитлове приміщення, 1/2 частка якого відчужується, не має прихованих дефектів, недоліків, самовільних перепланувань, переобладнань, перебудов та/чи добудов; у нежитловому приміщенні - не проводилося реконструкцій. Про вищезазначене також викладено у заяві продавця, яка подана нотаріусові при укладанні цього договору, і знаходиться у його справах для зберігання. Покупець своїм підписом на цій заяві підтвердив, що факти, викладені у заяві, йому відомі. Згідно п. 11 Договору на вчинення цього правочину є згода чоловіка продавця [PERSON] . Відповідно до п. 13 Договору сторони взаємно підтверджують один одному, що надання неправдивої інформації, а також невиконання взятих на себе за договором зобов"язань, відповідальність щодо яких не встановлена у цьому договорі, тягне правові наслідки, передбачені чинним законодавством; взаємно стверджують один одному та повідомляють усіх заінтересованих у тому осіб, що: у момент укладання цього договору вони усвідомлювали (і усвідомлюють) значення своїх дій і могли (можуть) керувати ними; не визнані в установленому для того порядку недієздатними (повністю або частково); не перебувають у хворобливому стані, не страждають у момент укладання цього договору на захворювання, що перешкоджають усвідомлення його суті; розуміють природу цього правочину, свої права та обов"язки за договором; при укладенні договору відсутній будь-який обман чи інше приховування фактів, які б мали істотне значення та були свідомо приховані ними; інформація наведена ними у цьому договорі також викладена у документах, які подані ними нотаріусу як правова підстава для укладання договору, на момент нотаріального посвідчення договору не змінилась; договір укладається ними у відповідності зі справжньою їхньою волею, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску; договір укладається на вигідних для них умовах. Вказаний Договір посвідчений Стоєвою Г.Ф. приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №1203 (т. 1, а.с. 61-64). На виконання п.11 зазначеного Договору, 20 листопада 2014 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвою Г.Ф. посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №1200 заяву [PERSON] , якою останній повністю розуміючи значення і правові наслідки своїх дій та без будь-якого тиску зі сторони, володіючи українською мовою, що дало йому можливість вільно спілкуватися з нотаріусом при складанні тексту цієї згоди та відповідно до ст. 65 Сімейного кодексу України, дав згоду на продаж його дружиною - [PERSON] , з якою перебуває в зареєстрованому шлюбі з 26 березня 1959 року, 1/2 частки нежитлового приміщення загальною площею 280,51 кв.м., яке знаходиться у нежитловій будівлі за адресою: [ADDRESS], за ціною 292 100,00 (двісті дев 'яносто дві тисячі сто грн. 00 коп.) гривень. Вищезазначене нежитлове приміщення є їх з дружиною спільною сумісною власністю як таке, що придбане в період зареєстрованого шлюбу на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради 06 травня 2010 року на підставі рішення Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 29.04.2010 № 385. Поділ спільного майна подружжя ними не здійснювався. Відносно вищевказаного нерухомого майна відсутнє право користування у дітей. При цьому, заявив, що такий правочин (із змістом договору купівлі-продажу він ознайомлений) відповідає інтересам їх сім`ї та їх спільному волевиявленню, та погодився з тим, щоб умови договору купівлі-продажу вищезазначеного нерухомого майна визначалися його дружиною самостійно. Шлюбний договір (контракт) вони з дружиною не укладали. Факт його перебування у шлюбі з [PERSON] під час придбання вищевказаного нерухомого майна підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] , виданому повторно 22.02.1984 року Одеським міським ЗАГСом, актовий запис № 845 від 26.03.1959 року, а також відміткою у паспорті про реєстрацію шлюбу (т. 1, а.с. 159). Крім того, 20 листопада 2014 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвою Г.Ф. посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №1206 заяву [PERSON] про підтвердження виконання умов договору (т. 1, а.с. 91). Також, 20 листопада 2014 року між [PERSON] ( Продавцем ), з однієї сторони та [PERSON] (Покупець), з другої сторони, було укладено ще два оспорювані правочини 1/2 (одну другу) частки нежитлового приміщення, яке знаходиться у нежитловій будівлі за адресою: [ADDRESS] , нежитлове приміщення в літ. "Б": трансп. коридор 98,0 кв.м.; склад готової продукції 15,4 кв..м.; ділянка фасування 29,4 кв.м., расход. склад 7,2 кв.м., загальною площею 150,0 кв.м. , який посвідчений Стоєвою Г.Ф. приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №1207 (т. 1, а.с. 92-95) , а також 1/2 (одну другу) частку нежитлового приміщення, яке знаходиться у нежитловій будівлі за адресою: [ADDRESS] , нежитлове приміщення в літ. "Б3": компресорна 10,6 кв.м., склад 45,8 кв.м., загальною площею 56,4 кв.м. , який посвідчений Стоєвою Г.Ф. приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №1210 (т. 1, а.с. 113-116). По оспорюваним правочинам також 20 листопада 2014 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвою Г.Ф. посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №1201 , № 1202 заяву згоду на продаж дружиною нерухомого майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності [PERSON] (т. 1, а.с. 108, 129). Головою Виконавчого комітету Ленінської районної у місті Кіровограді ради 25 листопада 2016 року за №1327/01-36/04-1 на ухвалу суду від 08 листопада 2016 року повідомлено, що органом опіки та піклування виконавчого комітету Ленінської районної у місті Кіровограді ради у листопаді 2014 року дозволи на укладення цивільно-правових угод від імені [PERSON] не надавались (т. 1, а.с. 136). Як вбачається із актів від 07 червня 2011 року, 17 вересня 2012 року, 23 вересня 2013 року, 29 вересня 2014 року, 30 жовтня 2015 року, 13 липня 2016 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] , яка є пенсіонеркою за віком, працює лікарем-офтальмологом в Кіровоградській обласній лікарні (т. 2, а.с. 54-56). Надалі, 13 липня 2016 року [PERSON] , звернувся із заявою до голови органу опіки та піклування виконавчого комітету Ленінської районної ради м. Кіровограда, якою просив призначити його опікуном над його батьком [PERSON] , який рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 червня 2011 року визнаний недієздатним (т. 2, а.с. 68). Згідно рішення виконавчого комітету Ленінської районної у місті Кіровограді ради від 21 липня 2016 року за №58, призначено [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , опікуном над [PERSON] , [INFO] , проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про що його повідомлено листом від 26 липня 2016 року (т. 1, а.с. 29, т. 2, а.с. 67). Цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання (стаття 30 ЦК України). Частиною 1 ст. 39 ЦК визначено - фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (ч. 1 ст. 40 ЦК). Статтею 41 ЦК встановлені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2003 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, здійснюється відповідними органами опіки і піклування. Опікун не має права без дозволу органу опіки та піклування, який за законом зобов`язаний забезпечувати дотримання прав та інтересів потребуючих опіки чи піклування фізичних осіб, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири, а також укладати інші договори щодо цінного майна (стаття 71 ЦК України). Згідно статті 223 ЦК України, правочин, який вчинила фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, за межами її цивільної дієздатності без згоди піклувальника, може бути згодом схвалений ним у порядку, встановленому статтею 221 цього Кодексу. У разі відсутності такого схвалення правочин за позовом піклувальника може бути визнаний судом недійсним, якщо буде встановлено, що він суперечить інтересам самого підопічного, членів його сім`ї або осіб, яких він відповідно до закону зобов`язаний утримувати. Згідно з частиною другою статті 242 ЦК України законним представником фізичної особи, визнаної недієздатною, є опікун, а відповідно статті 37 цього ж кодексу, над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, встановлюється піклування. Як зазначалося вище, позивач , зокрема його адвокат , посилалися як підставу заявлених позовних вимог на норми статей 39-41, 215, ч.2 ст. 223 ЦК України, пояснюючи, що відповідачі по справі не зверталися до опікунської ради -як піклувальника [PERSON] , на отримання згоди на укладання договорів купівлі-продажу нерухомого майна, а також піклувальник в подальшому не схвалював цих правочинів. Суд критично відноситься до таких тверджень, так як [PERSON] рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.06.2011 року визнаний судом недієздатним та відносно нього встановлено опіку, а не піклування . Отже, встановлені правовідносини сторін не можуть регулюватися положеннями статті 223 ЦК України, а відтак первісний позов із заявлених позивачем підстав є безпідставним, необгрунтованим, тому у його задоволенні слід відмовити повністю. Посилання ж адвоката у дебатах на норми статей 203, 215, 226 ЦК України, відповідно яких правочин має вчинятися у формі, встановленій законом і недодержання вимог цієї норми відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК, що є підставою недійсності такого правочину, свідчить про зміну підстав заявлених вимог, та суперечить нормам ч.3 ст. 49 ЦПК України, зокрема тільки до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. При визначенні способу захисту у відповідності до вказаної норми слід враховувати положення ч.1 ст.13, п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України, відповідно до яких спосіб захисту, який може застосувати суд при вирішенні справи, обирає позивач, а отже, - суд позбавлений можливості на власний розсуд обирати і захищати права позивача у спосіб, який останній не просить застосувати, За загальним правилом (ч. 1 ст. 5 ЦПК України) суд здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Зазначене слід розуміти так, що суд захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, який прямо передбачений нормою матеріального права або договором. При цьому, позивач, обираючи спосіб захисту, який він просить суд застосувати для захисту його прав, свобод чи інтересів, може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту (передбаченими законом або договором), якщо це не заборонено законом. Якщо ж законом або договором не передбачено ефективного способу захисту, який би ефективно захищав права, свободи чи інтереси позивача, суд може захистити їх у спосіб, що не суперечить закону (ч.2 ст.5 ЦПК України). Вказане з урахуванням положень ч.1 ст.2 ЦПК України означає, що спосіб захисту, який позивач може обрати, а суд застосувати при здійсненні судочинства у будь-якому випадку має бути ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, дозволяє забезпечити реальне поновлення в порушених правах. Тому, обираючи спосіб захисту позивач повинен (в першу чергу) перевірити, чи не передбачає закон або договір ефективного способу захисту. Якщо такий спосіб захисту законом або договором передбачено - позивач повинен обрати саме такий спосіб. Якщо у такому випадку позивач обрав інший спосіб захисту - суд має відмовити в задоволенні позову, крім випадку, коли з врахуванням положень ч.2 ст.5 ЦПК України, дійде висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту спроможний більш ефективно захистити порушені права, свободи чи інтереси особи, але за умови, що такий спосіб захисту є адекватним обставинам справи. Суд не має визначати ефективний спосіб захисту права замість позивача, тобто виходити за межі позовних вимог у випадку, якщо обраний позивачем спосіб захисту права не є ефективним. Щодо вимог зустрічного позову, суд зазначає наступне. Відповідач [PERSON] просить визнати її добросовісним набувачем та визнати за нею право власності на спірне майно. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Згідно з ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Поняття добросовісного набувача пов`язується у ЦК України (статті 330, 388) з можливістю захисту від власника у разі набуття (придбання) майна. Добросовісним вважається той набувач, який не знав і не мав знати, що набуває майно в особи, яка не має права його відчужувати. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав» під час розгляду позову про витребування майна відповідач згідно зі статтею 388 ЦК має право заперечити проти позову про витребування майна з його володіння шляхом подання доказів відплатного придбання ним цього майна в особи, яка не мала права його відчужувати, про що він не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому разі пред`явлення зустрічного позову про визнання добросовісним набувачем не вимагається і, крім того, не є належним способом судового захисту (ст. 16 ЦК), оскільки добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню за позовом про витребування майна. Згідно частини 1 статті 328 ЦК України, право власності отримується на підставах, не заборонених законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. В свою чергу, [PERSON] з 20.11.2014 року вже є власником 1/2 частки спірних нежитлових приміщень, тому підстав для підтвердження наявного у неї права власності цих же приміщень не має, її вимог є безпідставними та необгрунтованими, а відтак у їх задоволенні також слід відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, при відмові у задоволенні позовних вимог,як первісного позову, так і зустрічного, покладаються на сторони. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed