Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

08.01.2021 позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд зобов`язати відповідача [PERSON] звільнити проїзд загального користування до земельної ділянки позивача [PERSON] з кадастровим номером 1825084902:07:001:0098 площею 0,2394 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована по [ADDRESS] , шляхом демонтажу господарських споруд та огорожі між земельними ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS] та зобов`язати відповідача [PERSON] не чинити перешкод в користуванні позивачу проїздом загального користування до належної останній зазначеної земельної ділянки. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що позивач являється власником земельної ділянки по [ADDRESS] з кадастровим номером 1825084902:07:001:0098 площею 0,2394 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Власниками сусідніх житлових будинків та земельних ділянок в с. Білка являються відповідач [PERSON] - по [ADDRESS] , земельна ділянка з кадастровим номером 1825084902:07:001:0029 та третя особа без самостійних вимог [PERSON] [ADDRESS] , земельна ділянка з кадастровим номером 1825084902:07:001:0047, між земельними ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS] до належної позивачу земельної ділянки існував проїзд загального користування. Проте відповідач самовільно захопивши проїзд загального користування збудувала сарай, а також встановила огорожу, що перешкоджає вільному користуванню проїздом загального користування. Таким чином відповідач, без дозволу Кримоцької сільської ради та не повідомляючи позивача, біля свого будинку змінила межі своєї земельної ділянки шляхом встановлення господарської будівлі та огорожі таким чином, що проїзд загального користування став недоступний для використання, що унеможливлює вільний проїзд, який є єдиним можливим проїздом, позивача до своєї земельної ділянки. Отже, встановлення відповідачем господарських будівель і споруд на проїзді загального користування та зменшення ширини проїзду є протизаконним та самовільним захопленням земельної ділянки загального користування, в результаті чого порушуються права позивача як власника сусідньої земельної ділянки, які підлягають захисту. Ухвалою від 23.02.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 30.03.2021 (т.1 а.с.35). 30.03.2021 від представника відповідача адвоката Єлісєєва В.А. до суду надійшов відзив на позовну заяву (т.1 а.с.48-61), в якому останній просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі посилаючись на його безпідставність виходячи з наступних підстав. Позивач [PERSON] намагається ввести суд в оману повідомляючи недостовірну інформацію, що нібито вільний проїзд до її земельної ділянки є неможливим, оскільки позивач навмисно не повідомила суд про те, що вона також є власником житлового будинку в [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 0,25 га з кадастровим номером 1825084902:07:001:0099 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка є суміжною з її вищевказаною земельною ділянкою площею 0,2394 га з кадастровим номером 1825084902:07:001:0098 з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. До належного позивачу житлового будинку веде дорога загального користування (заїзд) по [ADDRESS] , що є під`їзною до її домоволодіння, таким чином, до зазначеної в позовній заяві належної позивачу земельної ділянки тривалий час існує технічна можливість проїзду по [ADDRESS] через суміжну земельну ділянку, якою позивач володіє на правах власності. Надані позивачем фотознімки не являються належним доказом того, що зображені на них ворота та елементи огорожі створюють позивачу перешкоду в користуванні належною їй земельною ділянкою, вказані фотознімки також не містять адреси місця розташування огорожі та воріт, яка б відповідала їх фактичному розміщенню по відношенню до земельної ділянки позивача, підписані іноземною мовою. Також не відповідають дійсності зазначені позивачем обставини щодо самовільного захоплення відповідачем проїзду загального користування та розміщення на ньому сараю та огорожі, так як зазначений позивачем сарай побудований ще в 1945 році попереднім власником цілком законно і не належить відповідачу, так як вказане нерухоме майно перебуває у приватній власності у [PERSON] , який являється власником домоволодіння [ADDRESS] , що є суміжним з домоволодінням відповідача. У відзиві зазначено, що позивачем не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів існування дороги загального користування між домоволодіннями [ADDRESS] та [ADDRESS] та які перебувають у власності [PERSON] та [PERSON] , зокрема відсутні будь-які рішення про відведення в натурі (на місцевості) земельної ділянки під під`їзну дорогу до належної позивачу земельної ділянки, натомість надані разом із відзивом докази підтверджують, що між домоволодіннями [ADDRESS] та [ADDRESS] як на даний час, так і раніше ніколи не існувало проїзду, також відсутні докази того, що відповідач дійсно чинить перешкоди позивачу у користуванні власністю. Просить покласти на позивача понесені відповідачем судові витрати, а документальне підтвердження розміру судових витрат третьої особи будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України (т.1 а.с.48-61). Ухвалою суду від 30.03.2021 задоволено клопотання представника відповідача адвоката Єлісєєва В.А. про поновлення відповідачу строку на подачу відзиву на позов по вказаній справі, клопотання про виклик в судове засідання та допит свідків, залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] , продовжено строк проведення підготовчого засідання та його відкладення на 28.04.2021 (т.1 а.с.94-95). 19.04.2021 від третьої особи без самостійних вимог [PERSON] надійшли пояснення щодо позову, в яких останній заперечує проти його задоволення, погоджується з викладеними у відзиві представника відповідача адвоката Єлісєєва В.А. обставинами, вважає, що позивачем [PERSON] не подано суду будь-яких належних та допустимих доказів того, що [PERSON] дійсно чинить перешкоди позивачу у користуванні власністю, позиція позивача об`єктивно нічим не підтверджується. Просить покласти на позивача понесені відповідачем судові витрати, а документальне підтвердження розміру судових витрат третьої особи будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України (т.1 а.с.126-142). 28.04.2021 позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та просить приєднати до матеріалів справи документи згідно опису (т.1 а.с.176). Серед поданих позивачем документів позивачем [PERSON] 28.04.2021 також подано до суду зауваження на відзив представника відповідача [PERSON] (т.1 а.с.179-180), в яких остання погоджується із зазначеними у відзиві обставинами, щодо наявності земельної ділянки з кадастровим номером 1825084902:07:001:0099, на якій розташована будівля та інші господарські споруди з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), до якої існує під`їзд з [ADDRESS] до домоволодіння, але не до ділянки з кадастровим номером 1825084902:07:001:0098 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Також зазначає, що історично спірна територія між ділянками 1825084902:07:001:0029 та 1825084902:07:001:0047 використовувалася у якості проїзду та для доступу до інших сусідніх ділянок через ділянку позивача, в тому числі для проїзду [PERSON] на їх ділянку з кадастровим номером 1825084902:07:001:0031. Зазначає, що надані разом із відзивом додатки не відносяться по суті справи і не є доказами по суті справи. Ухвалою суду від 28.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 27.05.2021, про що повідомлено учасникам справи під підпис (т.1 а.с.187). Також в підготовчому засіданні вирішені заявлені учасниками справи клопотання та роз`яснено позивачу [PERSON] положення ч. 8 та ч. 9 ст. 84 ЦПК України (т.1 а.с.185-186). Копію ухвали направлено учасникам справи для відому та для виконання. 14.05.2021 від представника відповідача адвоката Єлісєєва В.А. до суду надійшли заперечення на відповідь позивача [PERSON] на відзив, в яких зазначає, що вважає доводи [PERSON] цілком не прийнятними з посиланням на те, що [PERSON] було пропущено встановлений судом 15-денний строк для подання відповіді на відзив (а не зауваження на відзив), так як отримано [PERSON] відзив представника відповідача на її позовну заяву 01.04.2021, отже встановлений судом процесуальний строк сплив 16.04.2021, до того ж складені [PERSON] зауваження на відзив не відповідають вимогам статей 178,179 ЦПК України, не зазначена дата їх складання та відсутність підпис. В порушення вимог процесуального законодавства України подані позивачем ксерокопії письмових доказів не засвідчені належним чином, оригінали не надані, отже вказані ксерокопії документів не можуть бути визнані належними, допустимими та достовірними доказами. До того ж надані позивачем ксерокопії двох протоколів визначення і погодження зовнішніх меж земельних ділянок в натурі не містять дати їх складання, не погоджені Радомишльським міським головою, зазначені в них конфігурація, проміри та площа земельних ділянок не співпадає з цими ж показниками земельної ділянки, що містяться у витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер НВ-1815388362021 від 19.04.2021, а також Акту визначення та погодження зовнішніх меж земельних ділянок в натурі від 19.04.2021. Також згідно відповіді ФОП [PERSON] , який є сертифікованим інженером-землевпорядником, на адвокатський запит надано відповідь, що інформація, яка міститься в ксерокопіях Протоколів визначення і погодження зовнішніх меж земельних ділянок в натурі, які надані до суду позивачем [PERSON] , не відповідає дійсності, а оригінали вищевказаних Протоколів взагалі не існують, оскільки вони ніколи не набували статусу офіційних документів. Таким чином, позивач [PERSON] намагається обґрунтувати свої позовні вимоги недопустимими доказами. Позивачем [PERSON] не подано до суду будь-яких належних та допустимих доказів того, що відповідач [PERSON] дійсно чинить перешкоди позивачу в користуванні її власністю, та не доведено належність спірної земельної ділянки до земель загального користування, а саме проїзду (т.1 а.с.204-210). 17.05.2021 позивач [PERSON] подала до суду клопотання щодо надання додаткових доказів та просить зобов`язати третю особу без самостійних вимог [PERSON] надати належним чином завірені копії витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 1825084902:07:001:0047 (т.1 а.с.230), яке ухвалою від 27.05.2021 залишено без розгляду (т.2 а.с.24,31-32). 21.05.2021 від позивача [PERSON] надійшло клопотання про повернення до розгляду справи в підготовче провадження, у задоволенні якого ухвалою від 27.05.2021 відмовлено за безпідставністю та виклик свідків (т.1 а.с.248-249), яке ухвалою від 27.05.2021 залишено без розгляду (т.2 а.с.24,31-32). 18.05.2021 від третьої особи без самостійних вимог Радомишльської міської ради надійшло заява про розгляд справи за відсутності її представника на підставі наявних доказів (т.1 а.с.233, т.2 а.с.58). Позивач [PERSON] в судовому засіданні 27.05.2021 заявлені вимоги підтримала з підстав зазначених у позовній заяві та просить їх задовольнити. При цьому підтвердила, що вона має дві земельні ділянки: площею 0,25 га з кадастровим номером 1825084902:07:001:0099 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка є суміжною з земельною ділянкою площею 0,2394 га з кадастровим номером 1825084902:07:001:0098 з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Раніше це була одна земельна ділянка, яку вона успадкувала після смерті батька, а під час приватизації її розділили на дві частини і видали правовстановлюючі документи на дві земельні ділянки. Вхід до двох земельних ділянок через вулицю Лісову. Вказала, що раніше спірною земельною ділянкою користувалися як проїздом ще батьки сторін, однак відповідач в подальшому поставила паркан, захопивши таким чином землю загального користування. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні 27.05.2021 позов не визнали та просять суд відмовити в його задоволенні за безпідставністю з посиланням на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву [PERSON] [PERSON] зазначила, що ніколи спірна земельна ділянка не була проїздом, до того ж сторони і третя особа є родичами і жодних спорів щодо земельних ділянок між ними не було. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] , який за його ж заявою 27.05.2021 був допитаний в судовому засіданні в якості свідка, зазначив, що він являється власником домоволодіння по [ADDRESS] , просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] посилаючись на викладені в письмових поясненнях обставини, які наявні в матеріалах цивільної справи. Додав, що землевпорядною організацією при виготовленні документації були допущені помилки (в тому числі в Державному акті [PERSON] також помилково зазначено, що вона межує з проїздом), які вони будуть виправляти, однак допущені помилки нікому не дають права використовувати їх на власну користь. Підтвердив, що вони являються родичами, доки не було приватизації всі мирно користувалися земельними ділянками, які раніше належали їх діду, при цьому категорично заперечував щодо наявності проїзду між йому та [PERSON] земельними ділянками. Сарай, зазначений позивачем в позовній заяві, не належить відповідачці [PERSON] , цей сарай був збудований ще в 1945 році його дідом і наразі належить [PERSON] . В судовому засіданні 27.05.2021 свідок [PERSON] повідомив, що він проживає в [ADDRESS] , знає учасників справи та підтримує з сторонами нормальні відносини. Вказав, що за весь час його проживання в с. Білка, це понад 25 років, проїзду, на який вказує [PERSON] ніколи на тому місці не існувало, про що він і підписав акт за участі інших сусідів та депутата. Підтвердив, що [PERSON] має проїзд на свою земельну ділянку з [ADDRESS] , там завжди був проїзд (ворота) і жодного разу він не бачив, що проходила чи проїжджала [PERSON] на свою земельну ділянку іншим шляхом. Допитана в судовому засіданні 27.05.2021 свідок [PERSON] повідомила, що вона проживає в с. Білка з 1975 року, з позивачем [PERSON] вона ходила в одну школу, вони дружили, ходили в гості одна до одної, і до сих пір підтримують дружні стосунки. В той же час вона категорично підтверджує, що ніколи не було проїзду між домоволодіннями [PERSON] та [PERSON] , про що вона і підписала акт, у [PERSON] завжди був і є заїзд до свого домоволодіння і до земельної ділянки через ворота по [ADDRESS] . Ухвалою суду від 17.06.2021 відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] від 15.06.2021 про залишення її позовної заяви без розгляду (т.2 а.с.44,46). В судове засідання, призначене на 13.08.2021, належним чином повідомлені сторони та інші учасники справи не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи без їх участі (т.1 а.с.176, т.2 а.с.58,62,63,64). Враховуючи вищевикладене, висновки Європейського суду з прав людини у справі "В`ячеслав Корчагін проти Росії", заяву позивача та інших учасників про розгляд справи без їх участі та те, що явка учасників справи в суд не визнавалася обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, враховуючи також факт продовження карантинних заходів з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2, суд дійшов висновку про можливість подальшого розгляду справи за відсутності учасників справи. Беручи до уваги надані в судовому засіданні 27.05.2021 пояснення сторін, покази допитаних свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Згідно зі статтею 13\~Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією\~Конституцією. Відповідно до частини другої статті 19\~Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією\~та законами України. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема й безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування (ст. 81 ЗК України). Згідно з частинами першою і другою статті 116\~ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Як передбачено частиною першою\~статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Держава забезпечує\~громадянам та\~юридичним особам\~рівні умови\~захисту прав\~власності на\~землю (ч. 1 стаття 152 ЗК України). Судом встановлено, що на підставі рішення Радомишльської міської ради Житомирської області №1147 від 29.10.2020 Затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2500 га кадастровий номер 1855084902:07:001:0099 цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.14), на підставі вказаного рішення за [PERSON] зареєстровано право власності на земельні ділянки площею 0,2394 га кадастровий номер 1825084902:07:001:00998 та площею 0,2500 га кадастровий номер 1855084902:07:001:0099, а також за вказаною адресою на підставі рішення Радомишльського районного суду від 08.05.2012 належить на праві власності будинок за вказаною адресою, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно (т.1 а.с.84-86). З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вбачається, що земельна ділянка площею 0,1500 га кадастровий номер 1825084902:07:001:0029 цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності відповідачу [PERSON] , документ що посвідчує право Державний акт від 17.07.2012 ЯМ 550581 (т.1 а.с.6-9,76), остання також являється власником житлового будинку за вказаною адресою на підставі договору дарування жилого будинку від 23.12.2006 (т.1 а.с.70,71,72,73-75). Звертаючись до суду з даним позовом позивач стверджувала, що відповідач самовільно змінила межі своєї земельної ділянки шляхом встановлення господарської будівлі та огорожі таким чином, що проїзд загального користування став недоступний для використання, який є єдиним можливим проїздом позивача до своєї земельної ділянки. Однак, зазначені позивачем обставини повністю спростовуються як показами допитаних в судовому засіданні свідків, так і дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами. Так, зі схеми із зведеного плану землекористувань, земельно-кадастрової інвентаризації земель с. Білка Кримоцького старостинського округу (т.1 а.с.79), Акту про встановлення в натурі (на місцевості) зовнішніх меж земельної ділянки кадастровий номер 1825084902:07:001:0029, що перебуває в приватній власності [PERSON] , складеного 28.03.2021 сертифікованим інженером-землевпорядником [PERSON] (т.1 а.с.77), комісійного акту обстеження земельних ділянок від 19.03.2021 (т.1 а.с.113) вбачається, що земельна ділянка між домоволодіннями [ADDRESS] та [ADDRESS] перебуває в приватній власності [PERSON] та [PERSON] та між вказаними домоволодіннями на даний час не існує і раніше ніколи не існувало проїзду. Земельна ділянка, яка стала причиною спору, перебуває в приватній власності [PERSON] та [PERSON] і не відноситься до земель загального користування. Відповідно до положень\~статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з частиною 1\~статті 13 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів\~\~поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Принцип змагальності під час розгляду справи визначає можливості й обов`язки сторін щодо доказування. При зверненні до суду з позовом позивач повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1\~ст. 81 ЦПК України) . В порушення наведених норм, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доводів позовної заяви щодо порушення її прав безперешкодного користування власною земельною ділянкою. Надані позивачем фотознімки (т.1 а.с.11,12,13) не являються належним доказом створення позивачу перешкод у користуванні належною останній земельною ділянкою чи існування дороги загального користування, надані позивачем протоколи визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі (т.1 а.с.181,182) не містять дати, не погоджені Радомишльським міським головою, та крім того не набули статусу офіційних документів, про що зазначено у відповіді [PERSON] на адвокатський запит представника відповідача [PERSON] (т.1 а.с.216), долучена позивачем відповідь міського голови від 03.03.2021 за №01-28/479 щодо того, що земельна ділянка, яка межує з земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] не перебуває в приватній власності вказаних громадян, а є територією загального користування, використовується як під`їзд (т.1 а.с.177) спростовується тим же міським головою у відповіді на адвокатський запит як така, що надана передчасно, до виїзду комісії, водночас, відповідно до акту комісійного обстеження від 19.03.2021 спірна земельна ділянка не відноситься до земель загального користування, а тому необхідно вважати дійсною інформацію, викладену в акті комісійного обстеження від 19.03.2021 (т.1 а.с.225). Помилкове зазначення землевпорядною організацією, яка виготовляла документацію, в Державному акті серії ЯМ №550581, виданому [PERSON] на право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1825084902:07:001:0029 в плані опису меж земельної ділянки про те, що від "В" до "Г" є землі загального користування (проїзд) без відповідних підтверджуючих доказів,\~само по собі не свідчить про порушення прав позивача на які вона посилається в позовній заяві. Враховуючи зазначене, суд, з врахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу на підставі доказів, що подані учасниками процесу, дійшов до висновку про безпідставність та необґрунтованість, бездоказовість\~\~заявлених вимог до відповідача, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. В силу ч. 2 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені останньою судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката (т.1 а.с.62-63,64,65). На підставі приписів\~п. 2 ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України суд, за заявою третьої особи [PERSON] , відкладає вирішення питання про судові витрати, які третя особа сплатила у зв`язку з розглядом даної цивільної справи,\~та призначає\~судове засідання для вирішення даного питання.

Outcome: approved