Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить усунути йому перешкоди у користуванні квартирою № 31 в житловому будинку № 59 по вул. Калініна в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування нею. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Пояснив, що дійсно квартира, в якій він проживає та зареєстрований на даний час йому вже не належить, оскільки вже давно продана [PERSON], однак він не бажає виписуватися з неї та змінювати місце свого проживання. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира № 31 в житловому будинку № 59 по вул. Калініна в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, а відповідач є її попереднім власником. Вказана квартира належить позивачу на праві власності на підставі рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 02.02.2006 року. Державна реєстрація права власності на вказану квартиру позивача була здійснена 28.02.2006 року КП «МБТІ» м. Нікополь, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно на його ім'я. Відповідач є колишнім власником вказаної квартири, який відповідно до вказаного рішення суду від 02.02.2006 року уклав з його представником в його інтересах та на його ім'я договір купівлі - продажу квартири і одержав повністю усі грошові кошти за вказану квартиру. Відповідно до змісту вказаного рішення суду відповідач [PERSON] в судовому засіданні повністю визнав позовні вимоги про визнання договору купівлі - продажу квартири дійсним та про визнання за ним права власності на квартиру. І до сих пір вказана квартира належить позивачу на праві власності. Ніхто протягом цих років не оспорював його право власності на вказану квартиру у тому числі і відповідач [PERSON] Однак відповідно довідки МКП «ЖЕО» від 17.11.2015 року відповідач до сих пір не був знятий з реєстраційного обліку вже в квартирі позивача, він залишається бути зареєстрованим в ній і продовжує і надалі користуватися вказаною квартирою вже протягом дев'яти років без будь - яких правових підстав на подальше користування квартирою. Протягом дев'яти років відповідач продовжує користуватися не тільки квартирою, а ще і комунальними послугами та не сплачує за них, що підтверджується довідками комунальних підприємств. Відповідно довідки ОМКП «Орджонікідзетеплоенерго» заборгованість за використану теплову енергію з опалення квартири вказаному підприємству станом на 17.11.2015 року складала 11949,76 грн., заборгованість ОМКП «ЖЕО» складає 7146,69 грн., заборгованість міськводоканалу складала на 01.11.2015 року - 2669,56 грн. Загальна заборгованість за використані відповідачем комунальні послуги складає 21766,01 грн. без врахування заборгованості за використаний газ. Сам факт реєстрації відповідача в квартирі позивача порушує його права як її власника та створює для нього відповідні незручності, які обмежують його права вільного володіння, користування та розпорядження своїм майном. Поки відповідач безпідставно продовжує користуватися квартирою позивача, він не може здійснити її відчуження або сам поселитися в ній. Однак після того, як позивач став власником вказаної квартирі, він повинен сплачувати усі житлово-комунальні борги, які утворились внаслідок того, що відповідач не звільнив квартиру позивача. Також позивач не може отримати субсидію на житлово-комунальні послуги, поки в ній зареєстрований відповідач. Крім того, державна виконавча служба може накласти арешт на майно позивача, якщо воно буде знаходиться в його квартирі внаслідок боргів відповідача, постійне місце проживання якого до сих пір зареєстровано в його квартирі. В зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду з цим позовом. Відповідно до Конституції України та ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української PCP, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07 лютого 2014 року № 5, - під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 346 ЦК України, що передбачає підстави припинення права власності, право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК Української PCP; ст. 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанови "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07 лютого 2014 року зазначив , що аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідач вже не є власником належної позивачу квартири, він передав йому усі свої права власності на квартиру на підставі договору купівлі - продажу квартири, який судом був визнаний дійсним. Внаслідок здійсненого ним відчуження квартири шляхом укладення договору купівлі - продажу та отримання грошових коштів за квартиру, його право власності на вказану квартиру припинилося відповідно до ч. 1 ст. 346 ЦК України. Однак він до сих пір проживає в квартирі позивача та користується нею вже більше 9 років без будь - яких правових підстав на це. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 346 ЦК України та вказаних вище роз'яснень Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року право власності відповідача було припинено на вказану квартиру і тому він може бути визнаний таким, що втратив право користування вказаним житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Відповідно до ст. 7 вказаного закону, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: - заяви особи або її законного представника; - судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, - про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Наявність судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, у відповідності до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є підставою для подальшого зняття відповідача з реєстрації в цьому приміщенні. Відповідно до роз'яснень ВСУ позовна давність до вимог про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном не застосовується, оскільки порушення прав триває у часі. Позивачу потрібно усунути перешкоди в користуванні своєю квартирою шляхом позбавлення відповідача права користування нею, що є підставою для подальшого зняття його з реєстрації в квартирі позивача. В зв'язку з чим позивач і змушений звернутися до суду з цим позовом. Нормами ст.ст. 1, 3 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства насамперед є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги [PERSON] задовольнити та усунути [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою № 31 в житловому будинку № 59 по вул. Калініна в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування нею. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп..

Outcome: approved