Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна в Чернігівській області, головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області, управління Державної казначейської служби в м. Чернігові Чернігівської області, Державної казначейської служби України про стягнення з державного бюджету України через Державну казначейську службу України 20000 грн. безпідставно збережених грошових коштів, а також просив стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна в Чернігівській області 2016 грн. 55 коп. у відшкодування втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції та 1398 грн. 90 коп. три відсотки річних, нарахованих на суму заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.01.2000 року між позивачем та Регіональним відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області був укладений договір купівлі-продажу державного майна, згідно умовами якого він придбав обєкт незавершеного будівництва плавального басейну, розташованого за адресою м. Чернігів, вул. Східночеська, за ціною 20000 грн. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 червня 2005 року цей договір було розірвано та зобовязано покупця повернути обєкт до державної власності. Державною програмою приватизації на 2000-2002 року був встановлений спеціальний порядок для повернення грошових коштів за розірваним договором купівлі-продажу, а саме за рахунок коштів, отриманих від повторного продажу обєкта приватизації. 18.02.2012 року у звязку з набранням чинності закону України „Про Державну програму приватизації втратила чинність Державна програма приватизації на 2000-2002 року, отже позивач вважає, що кошти, сплачені за договором, а також інфляційні та три відсотки річних за період з 18.02.2012 року по 18 червня 2014 року повинні бути стягнуті з відповідачів. Представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 30.03.2015 року. Представники відповідачів та прокурор просили відмовити у задоволенні позовних вимог з їх безпідставністю, а також у звязку із пропуском строку позовної давності. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 28 січня 2000 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернігівській області та [PERSON] укладений договір, предметом якого було державне майно обєкт незавершеного будівництва - плавальний\~ \~ басейн, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Східночеська, на земельній ділянці площею 0,136 га. Відповідно до п. 1.1 Договору [PERSON] зобовязувався прийняти дане майно і сплатити ціну відповідно до умов цього договору (а. с. 11-13). Додатковою угодою від 03.03.2000 року [PERSON] було надано розстрочку платежу строком на 5 років (а.с. 14-15). Відповідно до платіжного доручення № 1464 від 25.02.2000 року було сплачено 10000 грн. за Договором, а також актом поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу державного майна обєкта незавершеного будівництва плавального басейну від 28.01.2000 року № 206 та додаткової угоди про внесення доповнень до договору купівлі-продажу № 618 від 03.03.2000 року встановлено, що загалом за вказаним Договором було сплачено 22680,24 грн. (а.с. 16) Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 червня\~ \~ 2005 року, яке набрало законної сили, Договір купівлі-продажу державного майна ОНБ плавального басейну, розташованого за адресою: м. Чернігів, вул.. Східночеська, від 28.01.2000 року був розірваний та зобовязано [PERSON] повернути до державної власності обєкт приватизації - державне майно ОНБ плавального басейну по вул.. Східночеській (а. с. 18-20). Відповідно до п. 3 Порядку повернення у державну власність обєктів приватизації у разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких обєктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 32, який був чинний на момент розірвання договору купівлі-продажу від 28.01.2000 року, укладеного між сторонами, повернення покупцям коштів, сплачених за обєкт приватизації, у разі розірвання договору купівлі-продажу такого обєкта у звязку з невиконанням його умов або визнання його недійсним у судовому порядку провадиться згідно із законодавством. Відповідно до ч. 3 ст. 133 Закону України Про Державну програму приватизації на 2000-2002 роки (чинного на час виникнення спірних правовідносин) у разі розірвання договорів купівлі-продажу обєктів приватизації у звязку з невиконанням їх умов або визнання їх недійсними в судовому порядку повернення покупцям коштів, сплачених за обєкт приватизації, провадиться на підставі рішення суду з коштів позабюджетного Державного фонду приватизації або фонду приватизації АРК, отриманих від повторного продажу цих обєктів у порядку, встановленому Фондом. Положення даного Закону втратили чинність 18 лютого 2012 року, з набранням чинності Закону України Про Державну програму приватизації на 2012-2014 роки. Тобто, в період чинності Державної програми приватизації на 2000-2002 року був встановлений спеціальний порядок для повернення грошових коштів за розірваним договором купівлі-продажу обєктів приватизації. 24 вересня 2013 року обєкт незавершеного будівництва плавальний басейн разом із земельною ділянкою, був придбаний ДП УкрСіверБуд ЗАТ ДСК на аукціоні за ціною 990609 грн. 88 коп., що підтверджується копією договору купівлі продажу обєкта приватизації шляхом продажу на аукціоні\~ (а. с. 121-124). 24.10.2013 року вказаний обєкт разом із земельною ділянкою було передано регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернігівській області ДП УкрСіверБуд ЗАТ ДСК, кошти сплачені за обєкт в повному обсязі, що підтверджується актом приймання передачі державного майна (а.с. 124). 17 квітня 2014 року [PERSON] подав до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області заяву про повернення сплачених ним за обєкт 20000 грн. (а. с. 21). Листом від 29 квітня 2014 року за № 18-03-01446 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області повідомило\~ \~ [PERSON] про неможливість повернути кошти через відсутність законодавчо закріпленої процедури повернення покупцям коштів, сплачених за обєкт приватизації у разі розірвання договору купівлі-продажу (а. с. 22). До суду [PERSON] звернувся 18.06.2014 року із вимогою про стягнення на підставі ст. 1212 ЦК України грошових коштів у звязку з розірванням в судовому порядку договору купівлі-продажу обєкта приватизації. 18 лютого 2012 року Державна програма приватизації на 2000-2002 року втратила чинність, тобто з 18.02.2012 року відсутні будь-які виключення чи обмеження щодо повернення грошових коштів за розірваними договорами купівлі-продажу, укладеними в процесі приватизації державного майна. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04 лютого 2015 року, яким скасовані рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.09.2014 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 07.11.2014 року у даній справі, зазначено, що Апеляційний суд, вірно виходив із того, що позивачем строк позовної давності не пропущено, оскільки у [PERSON] право на отримання коштів виникло лише після повторного продажу спірного майна. Отже, суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строк позовної давності. Кошти, отримані від повторного продажу обєкта приватизації, згідно заяви [PERSON] від 17 квітня 2014 року поданої до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області, останньому не були повернуті. Судом встановлено, що кошти внаслідок повторного продажу обєкта незавершеного будівництва плавального басейну було зараховано до Державного бюджету України, що підтверджується копіями платіжних доручень. Відповідно до ст. 21 Закону України „Про особливості приватизації обєктів незавершеного будівництва кошти від продажу обєктів незавершеного будівництва, що перебувають у державній власності, та земельних ділянок, на яких розташовані такі обєкти, спрямовують до Державного бюджету України в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету. Згідно з п. 1 Положення Про Державну казначейську службу України Державна казначейська\~ \~ служба\~ \~ України\~ \~ (Казначейство України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом\~ \~ Міністрів\~ \~ України\~ \~ через Міністра фінансів України. \~ Враховуючи викладене, вимоги [PERSON] про стягнення на його користь 20000 грн., сплачених за договором купівлі-продажу від 28.01.2000 року з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються спеціальними нормами законодавства - Законом України "Про приватизацію державного майна", Державною програмою приватизації на 2000-2002 роки, затвердженою Законом України від 18 травня 2000 р., Законом України "Про Державну програму приватизації" від 13.01.2012 року, Законом України "Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва", Законом України "Про Фонд державного майна України", а отже сплата коштів за об'єкт незавершеного будівництва в порядку приватизації державного майна і наступне утримання цих коштів на відповідних рахунках не є порушенням грошового зобов'язання в розумінні ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у звязку із вищенаведеним, позовні вимоги [PERSON] про стягнення на його користь 2016 грн. 55 коп. інфляційних та 1398 грн. 90 коп. трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості не підлягають задоволенню.

Outcome: partial