Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що рішенням Тростянецького райсуду Сумської області від 18.12.2013 року малолітню [PERSON],2005 р.н. було відібрано у матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Малолітню дитину із сім'ї було вилучено згідно розпорядження голови Тростянецької РДА Сумської області від 09.10.2013 року та поміщено до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області. Протягом перебування дівчинки в закладі її мати [PERSON] жодного разу не з'явилася у заклад, ніякої матеріальної допомоги не надавала, не телефонувала до закладу, не цікавилася як перебуває її донька. 23 липня 2014 року [PERSON] було влаштовано до прийомної сім'ї [PERSON] з смт.Ямпіль Сумської області, в якій прийомні батьки беруть активну участь у вихованні та навчанні дитини, створюють сприятливі умови для її розвитку, підтримують тісний зв'язок із школою та класним керівником. Протягом перебування дитини у прийомній сім'ї [PERSON] з донькою не спілкувалася ні особисто, ні по телефону, участі у вихованні не приймала, фінансово не допомагала, здоров'ям доньки не цікавилася, хоча їй наголошувалося про необхідність відвідування доньки, але відповідач тільки обіцяла це зробити. При розгляді у минулому році справи про позбавлення [PERSON] батьківських прав, суддею було наголошено на необхідність переоформлення будинку після померлого чоловіка, в якому мешкає відповідач та земельних ділянок, але до цього часу вона цього не зробила, чим порушує майнові та житлові права малолітньої дитини. Протягом року відповідач неодноразово відвідувалася соціальними службами. У більшості випадків у помешканні було зафіксовано бруд, немитий посуд, затхле повітря, брудна постільна білизна. [PERSON] перебивається тимчасовим заробітками, аліментів на утримання дитини не сплачує. Соціальний супровід було припинено без досягнення позитивного результату. З часу відібрання дитини [PERSON] ніяким чином не намагалася повернути на виховання свою доньку [PERSON], не цікавиться її долею, станом здоров'я, навчанням, здобутками, продовжує вести той же спосіб життя, за якого у неї було відібрано дитину, тому є всі підстави для позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої [PERSON],[INFO] Крім того, позивач просив стягнути з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно до повноліття дитини та накласти заборону на відчуження житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], та замельних ділянок, розташованих на території Криничанської сільської ради Тростянецького району Сумської області та Тростянецької міської ради Сумської області до досягнення [PERSON], 2005 р.н., повноліття. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав з вищевикладених підстав, які свідчать про те, що відповідач не бажає повернути свою доньку та не виконує свої батьківські обов'язки. А також просив для забезпечення майнових та житлових прав дитини накласти заборону на відчуження житлового будинку та земельних ділянок, які належали померлому [PERSON] - батьку дитини. Ухвалою Тростянецького райсуду Сумської області від 20.01.2015 року позовні вимоги про стягнення з [PERSON] аліментів в твердій грошовій сумі до повноліття [PERSON] залишені без розгляду за усною заявою представника позивача. Представник 3-ї особи в судовому засіданні підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити. Прокурор в судовому засіданні позов підтримала та вважає, що є всі підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] та накладення заборони на відчуження житлового будинку та земельних ділянок. Відповідач в судове засідання не з'явилася, згідно відміток поштара на конверті (а.с.40) за місцем реєстрації не проживає. Відповідно до ст.74 ЦПК України судові повістки фізичним особам надсилаються за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи, що відповідач зареєстрована по [ADDRESS], що підтверджується довідкою Тростянецького РС УДМС України в Сумській області за №31/2270 від 29.11.2014 року (а.с.27), судові повістки направлялися за цією адресою, про зміну місця реєстрації чи місця свого знаходження відповідач не повідомляла, тому відповідно до ст.ст.74,77 ЦПК України, суд вважає, судову повістку про час і місце розгляду справи такою, що доставлена, а отже, відповідач повідомлена належним чином. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, представника 3-ї особи, прокурора, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.32 Конституції України ніхто не може зазнати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.3 Сімейного кодексу (далі СК) України дитина належить до сім'ї своїх батьків, навіть тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства", зокрема передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищевказаного Закону, зокрема, передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, як їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї. Судом встановлено, що [INFO] в м.Тростянець Сумської оласті народилася [PERSON], батьками якої є: [PERSON], який [INFO] помер (а.с.8) та [PERSON] (а.с.5). В частинах 1,6 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" закріплено, що сім'я є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної туртоби та основним обова'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно розпорядження голови Тростянецької РДА Сумської області від 09.10.2013 року малолітню [PERSON] було вилучено у матері [PERSON] та поміщено до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області. За неналежне виконання своїх батьківських обов'язків, рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 18.12.2013 року у [PERSON] було відібрано її малолітню доньку [PERSON], 2005 р.н., без позбавлення матері батьківських прав. Також даним рішенням суду з [PERSON] стягнуто аліменти на користь інтернатного закладу або особи на вихованні та утриманні якої буде знаходитися дитина, у твердій грошовій сумі по 300 грн. щомісячно до повноліття дитини (а.с.9-11). 21.01.2014 року розпорядженням голови Тростянецької РДА Сумської області за №24-ЕД малолітній [PERSON],2005 р.н., було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (а.с.12). Протягом перебування малолітньої дівчинки в Сумському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей області її мати [PERSON] жодного разу не з'явилася у заклад, ніякої матеріальної допомоги не надавала, не телефонувала до закладу, не цікавилася як перебуває її донька (а.с.7). Після проведеної психодіагностичної роботи спеціалістами Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області з'ясувалося, що [PERSON] не відчуває себе членом своєї родини, чітко прослідковується психологічна дистанція, відчуженість та ізольованість між матір'ю та дитиною, відсутні теплі довірливі стосунки. Оксана не відчуває піклування та любов, що сформувало у неї беземоційне недовірливе ставлення до матері. Стиль взаємовідносин між матір'ю та дитиною, який існував в сім'ї, спровокував у [PERSON] високий рівень тривожності, неадекватно занижену самооцінку, що спричинило проблеми у взаємовідносинах з оточуючими та в інтелектуальній сфері. За станом здоров'я [PERSON] має змішаний астигматизм очей, ГЛКГ-ступені, затримку психо-фізіологічного розвитку, гіпотрофію І ступеня, деформацію грудної клітки, загальну недорозвиненість мови ІІІ рівня (а.с.13,20). 23 липня 2014 року [PERSON] було влаштовано до прийомної сім'ї [PERSON] з смт.Ямпіль Сумської області, в якій прийомні батьки беруть активну участь у вихованні та навчанні дитини, підтримують тісний зв'язок із школою та класним керівником (а.с.19). Згідно аку обстеження соціально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] від 16.09.2014 року, період адаптації в прийомній сім'ї дівчинки проходить добре, дитина себе комфортно почуває в родині, знаходить спільну мову з прийомними батьками, які багато часу приділяють навчанню дитини, оскільки [PERSON] майже не вміє читати, рахувати та має слабку пам'ять та нестійку увагу. В прийомній сім'ї [PERSON] створені належні умови для проживання та виховання прийомної дитини, позитивний психологічний миікроклімат, доброзичливі взаємовідносини (а.с.23). За час перебування дитини у прийомній сім'ї [PERSON] з донькою не спілкувалася ні особисто, ні по телефону, участі у вихованні не приймала, фінансово не допомагала, здоров'ям доньки не цікавилася. До служби у справах дітей Ямпільської РДА Сумської області та до прийомних батьків з приводу спілкування з донькою не зверталася (а.с.17). Протягом року відповідач неодноразово відвідувалася соціальними службами. У більшості випадків у помешканні було зафіксовано бруд, немитий посуд, затхле повітря, брудна постільна білизна (а.с.22-24). [PERSON] перебивається тимчасовим заробітками, аліментів на утримання дитини не сплачує (а.с.14). Соціальний супровід було припинено без досягнення позитивного результату (а.с.16). За висновком органу опіки та піклування Тростянецької РДА за №02-11/3406 від 26.11.2014 року доцільним є позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON],[INFO] (а.с.25). Статтею 3 Конвеції про права дитини від 20.11.1980 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, пергшочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов'язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов'язки. Як роз'яснено в п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" за №3 від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавлення батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Рішенням Європейського суду з прав людини "Савін проти України" (Страсбург,18 грудня 2008 року), зокрема зазначено, якщо рішення про відібрання дітей мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. Також може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Зокрема, потрібно з'ясувати чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного чи психічного здоров'я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід також не можна виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних заходів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпечення цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, а також те, що [PERSON] свої обов'язки як матір не виконує, вихованням дитини не займається, не надає матеріальної допомоги та взагалі не бажає виконувати свої обов'язки як матір, поскільки перебуваючи під соціальним супроводом неодноразово попереджалася про необхідність відвідування доньки, усунення причин, які стали підставою для відібрання дитини; взагалі не цікавиться розвитком, навчанням, здоров'ям дитини; за час перебування дитини у прийомній сім'ї не намагалася спілкуватися з дитиною, ні особисто, ні по телефону, участі у вихованні не приймала. А отже, [PERSON] не виправила ситуацію, яка стала підставою для відібрання в неї доньки, веде той же спосіб життя, який став однією з підстав для відібрання дитини, не виявляє ніякої ініціативи щодо повернення доньки, а тому така поведінка матері заслуговує на позбавлення її батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON]. Згідно ч.1 ч.17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Померлому батьку малолітньої дитини - [PERSON] за життя, на підставі договору купівлі-продажу від 01.08.2000 року, належало домоволодіння по [ADDRESS] (а.с.15). Крім того, на підставі державного акту Серії [NUMBER] [PERSON] належала земельна ділянка, розташована на території Криничанської сільської ради, надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель, споруд та на підставі державного акту Серії [NUMBER] належала земельна ділянка, розташована на території Тростянецької міської ради, надана для ведення особистого селянського господарства (а.с.6). Даний житловий будинок та земельні ділянки до цього часу, після смерті [PERSON], його дружиною [PERSON] не переоформлені. З метою захисту майнових та житлових прав дитини, суд вважає за необхідне накласти заборону на відчуження вищезазначеного житлового будинку та земельних ділянок до повноліття дитини, про що повідомити нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Крім того, відповідності до ст.88 ЦПК України, суд при винесенні рішення також вирішує питання про стягнення судового збору, а тому вважає за необхідне стягнути в доход держави з [PERSON] судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підстави викладеного та

Outcome: approved