Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

У листопаді\~2021\~позивач звернувся\~до суду із позовними вимогами до [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням відповідачем зобов`язань щодо повернення коштів за кредитним договором № 761022286 від 10.10.2019, укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] , внаслідок чого утворилася загальна заборгованість відповідача перед позичальником за кредитним договором № 761022286 від 10.10.2019 у сумі 44526,56 грн. Борг включає у себе заборгованість 12791,45 грн за кредитом, 25235,11 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом і 6500,00 грн штрафи і пені за період 10.10.2019 05.08.2020. Також заявлено вимогу про стягнення сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 2270,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн. Ухвалою суду від 02.12.2021 визначено розглядати позов у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; запропоновано відповідачеві, зокрема, подати відзив на позов протягом 15 днів з дня вручення копій ухвали суду від 02.12.2021 і позовної заяви з додатками. Позивач представника у судове засідання не направив, просив розглянути справу за відсутності свого представника і задоволити позов повністю, не заперечував проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача. 11.12.2021 відповідач копію ухвали суду, позовної заяви і доданих до неї документів отримав за зареєстрованим місцем проживання, що є належним врученням відповідачеві судової повістки і повідомлення про дату, час і місце судового засідання. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки у засідання суд не повідомив, не подав відзив або будь-яких інших документів у справі. Ураховуючи зазначені обставини суд відповідно до ст. 128, ч. 1 ст. 223, ст.ст. 279, 280 ЦПК України ухвалив здійснити заочний розгляд справи за відсутності представника позивача. Судом встановлено, що 10.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено договір №\~761022286 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор № Z89F4S6K, який було направлено позичальнику 10.10.2019 о 21:23:08 год., на номер мобільного телефону вказаного ним в Заявці на отримання грошових коштів [NUMBER] , за яким Товариство надало Ю.В.Ванжі у кредит без конкретної споживчої мети грошові кошти в сумі 10000,00\~грн на банківську карту № [NUMBER] , строком на 20 днів, зі сплатою 1,08 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту (394,20% річних) (а.с. 10-12, 20, 33, 34, 35, 36). Згідно графіку розрахунків - додаток № 1 до договору №\~761022286 від 10.10.2019 визначено термін платежу 30.10.2019, сума кредиту 10000,00 грн, нарахований процент 2160,00 грн, разом до сплати 12160,00 грн (а.с. 13). Додатковою угодою від 19.10.2019 до договору № 761022286 від 10.10.2019, сторони домовились збільшити суму кредиту на 2000,00 грн з 19.10.2019 на строк дії договору № 761022286 від 10.10.2019 на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору (а.с. 14). Згідно графіку розрахунків - додаток №1 до Додаткової угоди від 19.10.2019 до Договору №\~761022286 від 10.10.2019 визначено термін платежу 30.10.2019, сума кредиту 12000,00 грн, нарахований процент 2397,60 грн, разом до сплати 14397,60 грн (а.с. 15). Додатковою угодою від 23.10.2019 до договору № 761022286 від 10.10.2019, сторони домовились збільшити суму кредиту на 1000,00 грн з 23.10.2019 на строк дії договору №\~761022286 від 10.10.2019 на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору (а.с. 16). Згідно графіку розрахунків - додаток №1 до Додаткової угоди від 23.10.2019 до Договору №\~761022286 від 10.10.2019 визначено термін платежу 30.10.2019, сума кредиту 12792,00 грн, нарахований процент 1476,45 грн, разом до сплати 14268,45 грн (а.с. 17). Додатковою угодою від 30.10.2019 до договору № 761022286 від 10.10.2019, сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі звернення позичальника продовжити строк, на який був наданий кредит за договором № 761022286 від 10.10.2019 на 30 днів. Починаючи з 30.10.2019 позичальник сплачує за користування кредитом 1,25 % в день від суми кредиту згідно даної Додаткової угоди. Виконання позивачем обов`язку щодо надання грошових коштів відповідачеві у розмірі 10000,000 грн, 2000,00 грн та 1000,00 грн підтверджується платіжними дорученнями № 935d761f-8dce-4193-bda4-c6de1f8426c0 від 10.10.2019, № bf9cce2a-e4dd-4561-8f46-33d32bc7f0a2 від 19.10.2019 та № eee9fea9-0397-41fc-a2ec-b803b89a3c45 від 23.10.2019 (а.с. 34, 35, 36). Суд приймає як доказ отримання відповідачем коштів за вказаними квитанціям на суму 10000,00 грн, 2000,00 грн, 1000,00 грн оскільки позивач надав докази перерахування 10.10.2019, 19.10.2019 та 23.10.2019 вказаних сум від ТОВ\~"Манівео Швидка Фінансова Допомога" на картковий рахунок Ю.В.Ванжа відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» №\~ [NUMBER] (а.с. 34, 35, 36). Тобто первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав кредит у розмірі, встановленому кредитним договором і додатковими угодами до нього. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності\~правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так,\~зміст правочину\~не може\~суперечити цьому\~Кодексу,\~іншим актам\~цивільного законодавства,\~а також\~інтересам держави\~і суспільства,\~його моральним\~засадам.\~Волевиявлення учасника\~правочину має\~бути вільним\~і відповідати\~його внутрішній\~волі. \~Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч. 3 ст. 215 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону,\~вважається таким,\~що за\~правовими наслідками\~прирівнюється до\~договору,\~укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про\~електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає,\~що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну\~форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Вказаний висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа № 524/5556/19, провадження № 61-16243св20. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі №\~732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Отже між позивачем і відповідачем укладено кредитний договір (далі Договір). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 10561 ЦК). Відповідно до ст. 526 ЦПК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" і ТОВ ФК "Онлайн Фінанс" є фінансовими установами. Перше має право надавати кредити, а друге здійснювати господарську діяльність із факторингу (а.с. 21-32, 57-58). 28.11.2018 між ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 761022286 від 10.10.2019, що підтверджується довідкою ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» № 17/07 від 02.07.2021 (а.с. 51-56). 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанас» було укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанас» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] у сумі 38026,56 грн, з яких 12791,45 грн сума заборгованості за сумою боргу, 25235,11 сума заборгованості за відсотками (а.с. 40-50). 02.09.2020 відповідачеві [PERSON] було направлено вимогу про усунення порушення щодо сплати заборгованості за кредитним договором. Станом на 05.08.2020 заборгованість за кредитним договором № 761022286 від 10.10.2019 у загальній сумі 44526,56 грн не погашена (а.с. 19, 37, 38). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).\~ Отже позивач правомірно набув право грошової вимоги ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до [PERSON] за кредитним договором № 761022286 від 10.10.2019, що укладений між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] і наступними додатковим угодами до вказаного кредитного договору. Заборгованість за кредитним договором Ю.В.Ванжа № 761022286 від 10.10.2019, з урахуванням додаткових угод до нього, визначена позивачем у загальній сумі 44526,56 грн з яких: 12791,45 грн. сума заборгованості по кредиту, 25235,11 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 6500,00\~грн. штрафи та пеня. Розрахунок вказує на нарахування заборгованості за тілом кредиту і процентів по 05.08.2020 (а.с. 19). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (№ 14-10цс18) зазначила, що відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже у справі слід здійснити перерахунок безпідставно обрахованих позивачем процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування. Так, до 30.10.2019 відповідач мав сплатити 12792,00 грн кредиту і 1476,45 грн процентів за ним, що відповідає умовам додатку № 1 до Додаткової угоди від 23.10.2019 до Договору № 761022286 від 10.10.2019 (а.с. 17). Вимога у цій частині є доведеною і обґрунтованою та задовольняється судом. Однак, додатковою угодою від 30.10.2019 до Договору № 761022286 від 10.10.2019, сторони продовжили строк кредитування на 30 днів із ставкою 1,25 % на день від суми кредиту (а.с. 18). Отже, проценти у межах вказаного 30-денного строку кредитування складають 4797,00\~грн (12792,00 * 1,25 % * 30 днів) і суд стягує їх як проценти за кредитним договором. На стягнення процентів у більшому розмірі позивач не має права в силу визначеного договором строку кредитування і приписів ст.ст. 1054, 1048 ЦК України. Відтак всього відповідач має сплатити позивачеві (фактору) 12792,00 грн кредиту, 1476,45 грн і 4797,00\~грн процентів. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1 ст. 549 ЦК). Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.ч. 1, 2 ст. 550 ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 № 5 передбачено, що істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання). Відтак суд зменшує розмір неустойки (пені та штрафів) з 6500,00 грн до 1500,00 грн. Всього стягненню підлягає 12792,00 грн заборгованості за кредитом, 1476,45 грн і 4797,00\~грн заборгованості за процентами і 1500,00 грн неустойки, в сього 20565,45 грн, і позов підлягає частковому задоволенню у цих межах. Відповідно до ч. 1 і п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог: - судовий збір 1048,44 грн (2270 * 20565,45 / 44526,56) (а.с. 9); - витрати на професійну правничу допомогу 1154,70 грн (2500,00 * 20565,45 / 44526,56) (а.с. 6-8, 59-70), а всього 2203,14 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved