Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту. Заявник зазначив, що 30.03.1981 року на його ім`я була виписана трудова книжка серії [NUMBER] . В жовтні 2019 року він звернувся до пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії, однак йому було відмовлено в її призначенні. Так в трудовій книжці містився запис про його роботу на Малому виробничому художньо-оформительському підприємстві "Дизайн-Центр" у період з 21.09.1990 року по 05.010.1992 року. Приймаючи рішення про призначення мені пенсії за віком, цей трудовий стаж не був зарахований, бо його трактували як "з 21.09.1990 року по 05.01.1992 року". Однак заявник стверджує, що працював на вказаному підприємстві по 05.10.1992 року. Заявник просить встановити юридичний факт того, що дата його звільнення з Малого виробничого художньо-оформительського підприємства "Дизайн-Центр" є 05 жовтня 1992 року, оскільки трудова книжка є єдиним документом, що підтверджує його трудовий стаж, необхідний для подальшего призначення пенсії за віком. Для участі в судовому засіданні заявник [PERSON] прибув, свої вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник заявника Башков С.В. в судовому засіданні підтримав позицію [PERSON] . Заінтересовану особу - Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи; заінтересованою особою не направлено свого представника для участі в судовому засіданні, не висловлено заперечень проти задоволення заяви [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснив, що вони разом з братом працювали на Малому виробничому художньо-оформительському підприємстві "Дизайн-Центр" в м. Слов`янську. Він раніше став працювати на цьому підприємстві, а звільнялися вони разом восени 1992 року, а саме 05.10.1992 року. Свідок [PERSON] суду пояснив, що на Малому виробничому художньо-оформительському підприємстві "Дизайн-Центр" в м. Слов`янську він працював з 1981 рокупо 1993 рік. Разом з [PERSON] працював на цьому підприємстві з 1990 року. [PERSON] працював приблизно два роки, а восени 1992 року звільнився. Число, місяць звільнення він не пам`ятає. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення заявника, представника заявника та допитавши свідків, вважає, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з такого. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що передбачено ч. 2 ст. 315 ЦПК України. Судом встановлено, що 30.03.1981 року на ім`я заявника [PERSON] , [INFO] , була виписана трудова книжка серії [NUMBER] . В трудовій книжці містився запис про його роботу на Малому виробничому художньо-оформительському підприємстві "Дизайн-Центр" у період з 21.09.1990 року по 05.010.1992 року. У жовтні 2019 року заявник звернувся до управління Пенсійного фонду України з заявою з приводу призначення йому пенсії за віком та надав для цього належні документи та копію трудової книжки. Проте йому було відмовлено в призначенні пенсії за віком, в зв`язку з тим, що трудовий стаж на підприємстві "Дизайн-Центр"не зарахували, тому що трактували запис як "з 21.09.1990 року по 05.01.1992 року". Надати відповідні документи, а саме довідку про трудовий стаж або копію наказу про звільнення, заявник не мав можливості. Так на момент звернення до пенсійного фонду, підприємство, на якому працював заявник, не існувало, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб інформація відсутня. Заявнику роз`яснено, що факт звільнення з роботи може бути встановлений у судовому порядку. Факт роботи заявника з 21.09.1990 року на посаді художника - оформлювача Малого виробничого художньо-оформительського підприємства "Дизайн-Центр" підтверджується записом № 18 від 21.09.1990 року в трудовій книжці. Факт звільнення з роботи заявника з 05.010.1990 року на підставі наказу № 11 від 05.010.1992 року за власним бажанням підтверджується записом в трудовій книжці (запис № 19 від 05.010.1992 року). Отримати копію наказу про звільнення, довідку про трудовий стаж у заінтересованої особи заявник не зміг з об`єктивних причин. В судовому засіданні допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , підтвердили факт роботи на одному підприємстві з заявником [PERSON] , а також факт звільнення останнього восени 1992 року, а саме 05.10.1992 року. Таким чином, можливість самостійного отримання заявником документів, які б підтверджували дату звільнення заявника з вищезазначеного підприємства, відсутня. Суд приймає до уваги, що іншим чином встановити факт, що має юридичне значення, про який просить заявник, неможливо. На теперішній час заявник позбавлений можливості призначення йому пенсії за віком, оскільки трудова книжка є єдиним документом, що підтверджує його трудовий стаж необхідний для подальшого пенсійного забезпечення. З огляду на це, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] про встановлення юридичного факту, підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати заявнику не відшкодовуються.

Outcome: approved