Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

У грудні 2013 року Публічне акціонерне товариство "КРЕДОБАНК" (надалі Банк) звернулося до суду з указаним позовом, ціною 211899грн.29коп. Заявлені вимоги позивач обґрунтував наступним. 14 лютого 2013 року між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір №0399.09.00.2055, за яким банк зобов'язався надати грошові кошти в сумі 194025грн.95коп. на строк до 01 лютого 2020 року для оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу та страхування від нещасних випадків на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання. За користування кредитом сторони обумовили 17.99% річних щомісячною сплатою по 4077грн. згідно графіку за додатком до договору №1 і не пізніше останнього робочого дня поточного місяця. За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань визначено відповідальність у виді сплати пені в розмірі подвійної процентної ставки. Позичальник прийнятих зобов'язань не виконав. Станом на 21 жовтня 2013 року заборгованість склала 211899грн.29коп., яку позивач просив стягнути на його користь. У судове засідання представник позивача не з'явився, у порядку ст.158 ЦПК України подав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, яке було задоволено судом. Відповідач позов не визнав. Пояснив, що не укладав з банком кредитного договору. Заслухавши відповідача, дослідивши докази у матеріалах справи, матеріалах кредитного договору, суд прийшов до наступного. 14 лютого 2013 року між Банком та [PERSON] (позичальником) укладено кредитний договір, за яким Банк зобов'язався надати кредитні кошти на строк до 01 лютого 2020 року включно, у розмірі 194025грн.95коп. на оплату вартості автомобіля (споживчі цілі) та інших платежів. Відповідач зобов'язався щомісячно вносити платіж у сумі 4077грн. для погашення заборгованості по кредиту та відсоткам розмір яких визначено у 17.99% річних. Таке підтверджується п.4.2.1 положень вказаного кредитного договору, який був предметом судового дослідження. Відповідно до п.5.1 кредитного договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п.3.2, але не менше десяти гривень за кожний день прострочення. Позивачем зобов'язання по договору виконано перерахуванням коштів на оплату вартості транспортного засобу, страхових платежів, фінансової винагороди що вбачається з досліджених судом матеріалів кредитної справи. Відповідач на зворот прийнятих зобов'язань не дотримав. Станом на 21 жовтня 2013 року заборгованість платежів склала 211899грн.29коп., з яких 190192грн.98коп. заборгованість за кредитом, 18832грн.78коп. по простроченим відсоткам, 2873грн.53 коп. пені (а.с.14-16 розрахунок суми позову та розміру пені). На підставі викладеного, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини, які виникають із зобов'язального права по кредитному договору. Згідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 цього Кодексу). В ході судового розгляду встановлено, що платежі за договором позичальником провадилися два місяці, заборгованість виникла з травня 2013 року. Таким чином, відповідач прострочив виконання зобов'язань по кредитному договору. За ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В силу ст.1050 ч.2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Враховуючи, що позикодавець несе втрати матеріального характеру, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою i підлягає задоволенню в повному обсязі. Суд не приймає заперечень відповідача про не укладання договору. таке спростовується висновком експерта №32 від 19 травня 2014 року про те, що підписи позичальника у кредитному договорі, інформаційних картках, дублікаті ідентифікаційного номеру, ксерокопії паспорту, а також свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, заяві приватному нотаріусу, полісі і договорі добровільного страхування наземного транспорту, договорі добровільного страхування від нещасного випадку, квитанціях, меморіальному ордері, акті прийому-передачі автомобіля виконані [PERSON] Також ним вчинені рукописні написи від імені позичальника як у самому кредитному договорі так і у матеріалах кредитної справи6 "копія вірна" та "виправленому вірити". Заключення експерта суд вважає обґрунтованим та не вбачає підстав для його не прийняття. Згідно ст.ст.81,88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодування стороні позивача понесених при подачі позову судових витрат, розмір яких підтверджено документально згідно представленого платіжного доручення №34509987 від 26 листопада 2013 року у сумі 2119грн.

Outcome: approved