Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

03.11. 2014р. [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги обгрунтовує тим, що є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інвалідом 3-ї групи щодо якої встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою. Перебуває на обліку в управлінні ПФУ в м.Конотопі та Конотопському районі, як отримувач пенсії. Розпорядженням начальника служби колії Південно-Західної залізниці протягом липня - серпня 1987 року була залучена до складу невоєнізованого формування колійно-машинної станції 119 по виконанню робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Під час перебування в зоні відчуження працювала розподільником робіт і виконувала роботи по капітальному ремонту залізничних колій на дільниці Іолча-Посудово-Янів Чернігівської дистанції колії з погодинною тарифною ставкою з липня 1987 року -79 коп. при 8 годинному робочому дні. Згідно особових рахунків за роботу в зоні відчуження нарахована та виплачена заробітна плата в сумі 91 крб. 82 коп. Після встановлення групи інвалідності, для призначення і обрахування пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків, звернулася до адміністрації підприємства за отриманням довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження в 1987 року. Довідку отримала, але сума була такою ж, яка і була обрахована Пенсійним фондом під час призначення пенсії. В квітні 2014 року стало відомо, що розрахунок та виплата заробітної плати за період участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС в 1987 році підприємством були зроблені невірно, оскільки не враховані вимоги Уряду, з яких в подальшому було знято гриф «таємно», та «для службового користування», які безпосередньо регламентували порядок оплати праці у 30-ти км зоні відчуження. У зв'язку з чим і просить зобов'язати Державне територіально-галузевого об"єднання "Південнно західна залізниця", здійснити перерахунок заробітної плати за роботу по ліквідації наслідків на ЧАЕС в серпні 1987 року відповідно до вимог спільної Постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.86 р. № 1510-43, роз'яснення Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 16.01.69 р. № 1/21, спільної Постанови ЦККПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року № 524-156, Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 р. № 665, Постанови Ради Міністів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-7, Розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 р. № 964, Постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 р. № 106, Постанови Кабінету Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05.10.1986 року № 665-195, Розпорядженням РМ Міністрів СРСР № 964 рс від 17.05.1986 року, листа Міністерства праці України, Мінчорнобиля і Мінфіну України від 29.10.1992 р. № 09-3751, листа Міністерства праці та соціальної політики України від 16.01.1998 р. № 01-3/93-02-6. Водночас просить зобов'язати Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-західна залізниця" видати для пред'явлення в Пенсійний фонд України довідку встановленого зразка про перераховану заробітну плату за роботу в зоні відчуження в серпні 1987 року. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представники відповідачів: Державного територіально-галузевого об"єднання "Південнно західна залізниця" - Остапенко Р.Ю., Ходаківський Ю.П., відокремленного підрозділу Конотопська колійна-машинна станція 119 - Мирон О.А. в дане судове засідання не з'явилися. В попередніх судових засіданнях надали пояснення про те, що позовні вимоги не визнають у зв'язку з відсутністю доказів виконання [PERSON] робіт пов'язаних з ліквідацієй наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотопському районі Тарасенко О.М., проти задоволення позовних вимог заперечує, стверджуючи, що позивачка перебуває на обліку в управлінні і отримує пенсію за віком згідно Закону „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р.№1058-У1 (далі Закон №1058-У1) є інвалідом 3 групи внаслідок захворювання, пов'язаного з аварією на Чорнобильській АЕС категорія 1. Статтею 10 Закону №1058-У1 передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії, призначається один із видів пенсії за її вибором. На сьогодні позивачці доцільно отримувати пенсію за віком. До розміру її пенсії згідно ст. 50 Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Закон № 796-ХІІ) та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. № 1210 "Про підвищення і рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" призначено щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка встановлена для осіб 1 категорії, інвалідів 3 групи у розмірі 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав. Згідно до ст. 49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Проте, позивачка у позовній заяві не надала доказів, щодо обґрунтовання позовних вимог. Суд не може погодитись з доводами, що [PERSON] перебуваючи в зоні відчуження, як працівник КМС-119, виконувала роботи по капітальному ремонту залізничних колій на дільниці Іолча-Посудово - Янів Чернігівської дистанції колії, оскільки такий проводився і до, і після аварії на ЧАЕС і не завжди був пов'язаний з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Не заслуговують на увагу і доводи позивачки, що за роботу в зоні відчуження нараховувалась і виплачувалась заробітна плата оскільки в позовній заяві вона зазначає, що їй була виплачена заробітна плата за роботу в зоні відчуження, а не за роботу, пов'язану з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС. Перераховані в позовній заяві нормативно-правові акти (Постанова ЦК КПРС, BP СРСР, KM СРСР, ВЦРПС за № 524-156 від 07.05.1986 p.; Постанова Державного Комітету СРСР по праці та соціальним питанням Секретаріату ВЦРПС за № 153/10-43 від 07.05.1986 p.; Розпорядження РМ СРСР № 964-рс від 17.05.1986 p.; Постанова РМ СРСР і ВЦРПС за № 665-195 від 05.10.1986 p.; Постанова РМ УРСР і УРРПС за № 207-7 від 10.06.1986р. є дозвільними і не зобов'язують роботодавця, а лише дозволяють підвищувати оплату праці, за роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і регулюють відносини оплати праці за роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, а не за роботи на радіоактивно забруднених територіях. [PERSON] не надано доказів радіоактивної забрудненості територій населених пунктів, відповідно до постанови Кабінету Міністрів Української PCP від 23.07.1991 р. № 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", проте не надано доказів про рівень радіоактивного забруднення територій за межами населених пунктів. Разом з тим з позовної заяви вбачається, що позивачкою виконувались роботи як в межах населених пунктів, так і за їх межами. Судом встановлено, що [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, 1-ї категорії, інвалідом 3-ї групи, щодо якої встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, отримує пенсію в УПФУ в м. Конотопі та Конотопському районі за віком на підставі Закону-№ 1058-У1 (а.с. 5-7). Відповідно до п. 2,10.; Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону 1058-У1, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 р. за № 1566/11846 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. Крім того, пунктом 4.2. цього порядку передбачено, що орган, що призначає пенсію, має право, зокрема, перевіряти обгрунтованість видачі документів підприємствами, установами та організаціями. Відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 05.06.1986р. № 665-195, Постанови Ради Міністрів УРСР та Укпрофради від 10.06.1986р. № 207-7 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, зайнятих на роботах, повязаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забруднення навколишнього середовища», оплата праці працівників, зайнятих на роботах в третій, другій і першій зонах небезпеки, проводиться відповідно в чотирьох-, трьох-, та двохкратному розмірах, зверх середньомісячної заробітної плати, виходячи з тарифної ставки (окладу) встановленого по основному місцю роботи. Натомість позивачка не зазначає, в якому розмірі необхідно провести їй перерахунок заробітної плати. Як вбачається з копії довідки відокремленного підрозділу „Конотопська колійна-машинна станція 119", [PERSON] за роботу в населених пунктах Іолча-Посудово, Неданчічі-Іолча, Іолча- Посудово, Іолча -Янів в липні, серпні 1987 року виплачена заробітна плата в сумі 91 крб. 82 коп. з урахуванням коефіціанта 2, відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 (а.с.11). Згідно копії розрахунково-платіжної відомості за 1987 рік позивачка отримувала заробітну плату за роботу в населених пунктах Іолча - Посудово, Неданчічі - Іолча, Іолча - Янів (а.с.13). Також суд не може прийняти до уваги вказані вище копії довідки і розрахунково-платіжну відомість, у зв'язку з відсутністю оригіналів особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату на підприємстві, де працювала позивачка. Суд звертає увагу і на те, що протягом всього часу з 1987 року і до цього часу позивачка не зверталася з вимогами до відповідача видати для пред'явленя в Пенсійний фонд України в м. Конотопі та Конотопському районі довідку встановленого зразка про перераховану заробітну плату за роботу в зоні відчуження в серпні 1987 року. Доводи [PERSON] про те, що при нарахуванні їй заробітної плати не були враховані нормативні акти, які діяли на час її перебування в зоні відчуження, є непереконливими, так як не вказують, які конкретно пункти даних нормативних актів були порушені відповідачем, та вказані нормативні акти регулюють загальні умови і порядок оплати праці в зоні відчуження. За вказаних обставин, суд не може зобовязати відповідача видати для пред'явленя в Пенсійний фонд України в м. Конотопі та Конотопському районі довідку встановленого зразка про перераховану заробітну плату за роботу в зоні відчуження в серпні 1987 року.

Outcome: dismissed