Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

09.04.2020 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій заявник просить суд встановити юридичний факт про те, що [PERSON] , [INFO] , в період з 15.04.1980 по 20.09.1985 року постійно проживав у м. Харкові, яке є територією України відповідно до ст. 5 Закону України «Про правонаступництво України». Вимоги заяви мотивовано тим, що заявник є громадянином Грузії та перебуває на території України на законних підставах, оскільки документований посвідкою на постійне проживання від 13.09.2017 року. Дідусь заявника [PERSON] [INFO] на території Російської Федерації та станом на 15.04.1980 року переїхав на постійне місце проживання в м. Харків Української РСР, яке тепер є територією України відповідно до ст. 5 Закону України «Про правонаступництво України». [PERSON] постійно проживав у вказаному населеному пункті з 15.04.1980 року по 20.09.1985 року. Підтвердженням факту постійного проживання є довідка Дільниці №60 КП «Жилкомсервіс» м. Харкова від 21.01.2020 року про те, що згідно архівної картотеки [PERSON] був постійно зареєстрований з 15.04.1980 року по 20.09.1985 року, а також форма А-1 дільниці №60 КП «Жилкомсервіс» м. Харкова про те, що згідно архівної картотеки та відповідної картки реєстрації [PERSON] був постійно зареєстрований з 15.04.1980 року по 20.09.1985 року за адресою: [ADDRESS] . Підтвердженням родинних зав`язків заявника та [PERSON] , як онука та дідуся, є повторне свідоцтво про народження заявника та повторне свідоцтво про народження батька заявника [PERSON] . Факт постійного проживання діда заявника на території України, відповідно до положень ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» є підставою для оформлення набуття заявником громадянства України за територіальним походженням. На теперішній час заявник не має можливості реалізувати надане йому чинним законодавством України право оформити набуття громадянства України за територіальним походженням, оскільки наявних в нього документів недостатньо для доведення в органах Державної міграційної служби факту постійного проживання його діда на території України. Таким чином, під час звернення до органів Державної міграційної служби України із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, заявник позбавлений можливості надати відповідний документ на підтвердження факту постійного проживання його діда на території України. У той же час чинним законодавством України передбачена можливість встановлення факту, що має юридичне значення, у тому числі факту постійного проживання особи на певній території на підставі рішення суду, яке в подальшому заявник зможе надати в органи державної міграційної служби України на підтвердження факту постійного проживання його діда на території України. Заявник не має іншої можливості реалізувати свої права інакше ніж звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання [PERSON] на території України, що має юридичне значення, оскільки від встановлення цього факту залежить виникнення та реалізація наданого йому чинним законодавством України права оформити набуття громадянства України за територіальним походженням. Обґрунтовуючи залучення до участі у справі заінтересованих осіб заявник посилається на те, що згідно норм чинного законодавства України, заяву та документи про оформлення набуття громадянства України заявник має оформлювати на ім`я керівника ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, а подавати їх до відділу міграційної служби за місцем проживання в Україні, яким є Дніпровський РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області. Також заявник вказує, що звертався до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області намагаючись отримати документи на підтвердження факту постійного проживання свого діда на території м. Харкова. Про те, своїм листом від 26.02.2020 року заінтересована особа повідомила про неможливість подання запитуваних відомостей через те, що вказаний факт має бути доведений заявником документально, про що було роз`яснено у листі. Ухвалою суду від 13.04.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами окремого провадження до судового засідання. 26.05.2020 року до суду надійшли письмові пояснення заінтересованої особи ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області у яких представник посилаючись на положення Законів України «Про правонаступництво України» та «Про громадянство України» вказує, що заявник просить встановити факт постійного проживання його дідуся на території України в період з 15.04.1980 до 20.05.1985 року для набуття громадянства України, однак встановлення такого факту не породить жодних юридичних наслідків. Також посилаючись на положення ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство» заінтересована особа вказує, що надана заявником копія картки прописки форми А про місце реєстрації його дідуся у м. Харкові не є підтвердженням постійного безвиїзного проживання особи на даній території. Крім того, така карта не є документом та не може слугувати документальним підтвердженням факту постійного проживання тієї чи іншої особи на території України до 24.08.1991 року. 10.06.2020 року до суду надійшли додаткові пояснення заінтересованої особо ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області у яких представник зазначає, що належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватись із фактом постійного проживання на території України в певний час. Вказаний факт повинен бути доведений документально і у підтвердження своїх вимог заявник посилається на наявність картки прописки форми А про реєстрацію дідуся заявника в період з 15.04.1980 по 20.09.1985 року у м. Харкові, тобто на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України». Форма картки прописки не є документом, який в установленому порядку передаються на зберігання до Державного архіву, тому не може слугувати документальним підтвердженням факту постійного проживання дідуся заявника, який був зареєстрований в період з 15.04.1980 до [INFO] у м. Харкові, натомість може слугувати додатковим аргументом для суду під час винесення рішення про встановлення факту постійного проживання на території України до вказаної дати. В судовому засіданні представник заявника підтримала вимоги заяви, просить її задовольнити та додатково пояснила суду, що дідусь заявника постійно проживав у м. Харкові в період з 15.04.1980 по 20.09.1985 року, однак картки форми А-1 не достатньо Державній міграційній службі і має бути прийнято рішення суду про встановлення відповідного факту, оскільки ДМС цю картку використати не може, натомість для суду така картка є доказом. Представник заінтересованої особи ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області в судовому засіданні заперечує проти вимог заяви та просить відмовити у задоволенні цієї заяви посилаючись на те, що надані стороною заявника документи не є доказом постійного проживання дідуся заявника у м. Харкові. Суд, вислухавши пояснення представників заявника та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожен окремо та в їх сукупності, приходить до висновку про те, що заява [PERSON] не підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, заявник має посвідку на постійне проживання в Україні (а.с. 10). [PERSON] є громадянином Грузії , [INFO] , уродженцем м. Тбілісі, що підтверджується копією паспорту заявника у перекладі на українську мову (а.с. 11-12). За змістом копії свідоцтва про народження [PERSON] у перекладі на українську мову, батьком [PERSON] є [PERSON] (а.с. 15-17). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] у перекладі на українську мову, батьком [PERSON] є [PERSON] (а.с. 18-20). Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки №06 від 21.01.2020 року за підписом начальника дільниці №60 КП «Жилкомсервіс», ця довідка видана на запит гр. [PERSON] , [INFO] , по факту того, що його дід [PERSON] , [INFO] , дійсно згідно архівної картотеки був постійно зареєстрований за адресою [ADDRESS] , в період з 15.04.1980 р. по 20.09.1985 року і виписаний за власним бажанням. Іншою інформацією дільниця №60 КП «Жилкомсервіс» не володіє (а.с. 13). За змістом копії картки прописки форми А , [PERSON] , [INFO] , з 15.04.1980 року був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Знятий з реєстрації за вказаною адресою 20.09.1985 року з вибуттям до Краснодарського краю (а.с. 14). Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 315 ЦПК України). Згідно ст. 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. У своїй заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник просить встановити юридичний факт про те, що [PERSON] , [INFO] , в період з 15.04.1980 по 20.09.1985 року постійно проживав у м. Харкові, яке є територією України відповідно до ст. 5 Закону України «Про правонаступництво України». Метою встановлення відповідного юридичного факту за змістом заяви та згідно пояснень представника заявника наданих в судовому засіданні, є можливість подальшого набуття заявником громадянства України за територіальним походженням. Статтею 4 Закону України «Про громадянство України» визначено, що питання громадянства України регулюються Конституцією України, цим Законом, міжнародними договорами України. Отже, правовідносини щодо набуття громадянства України, оформлення та припинення громадянства врегульовані Конституцією України, Законом України «Про громадянство», Указом Президента України «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» та іншими нормативними актами. Згідно Закону України «Про громадянство України» іноземці або особи без громадянства, за наявності підстав, можуть набути громадянство України за народженням, за територіальним походженням, внаслідок прийняття до громадянства України та за іншими підставами. Стаття 4 Конституції України визначає, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом. Відповідно до Конституції України правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає Закон України «Про громадянство України». За змістом ст. 6 Закону України «Про громадянство України», громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України. Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до [INFO] на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Іноземці із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства". За змістом Преамбули «Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001р. № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», цей Порядок відповідно до Закону України "Про громадянство України" визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України. Пунктом 29 вказного Порядку передбачено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, дід чи баба якої постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також: а) документ, що підтверджує факт постійного проживання діда чи баби заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту; б) документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з дідом чи бабою, які постійно проживали на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту. Згідно підпунктів «а»-«в» пункту 24 Порядку, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа подає: а) заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням; б) дві фотокартки (розміром 35 x 45 мм); в) один із таких документів: декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства; зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України; декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує надання особі статусу біженця чи притулку в Україні, - для іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні; декларацію про відмову особи, яка є громадянином Російської Федерації і зазнала переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує переслідування через політичні переконання (довідка Міністерства закордонних справ України, дипломатичного представництва чи консульської установи України, видана в установленому Кабінетом Міністрів України порядку), - для іноземців, які є громадянами Російської Федерації та зазнали переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності; заяву про зміну громадянства - для іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України. Пунктом 44 Порядку передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Приймаючи рішення про відмову у задоволенні заяви суд по-перше враховує положення ст. 8 Закону України «Про громадянство України» та зазначає, що за змістом вказаної норми закону і п.п. 24, 29 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001р. № 215/2001 в редакції від 27 червня 2006р. № 588/2006, особа, що має намір набути громадянство України за територіальним походженням, подає до відповідного органу заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням, зобов`язання припинити іноземне громадянство/декларацію про відмову від іноземного громанядства - для іноземців, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Отже, при вирішенні питання про обґрунтованість заявленої вимоги, крім перевірки та встановлення факту постійного проживання особи на території України, необхідно також підтвердити той факт, що заявник подав до компетентного органу заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням та зобов`язання припинити іноземне громадянство/декларацію про відмову від іноземного громанядства. Натомість при розгляді справи судом не встановлено факту подання заявником до компетентного органу заяви про набуття громадянства України за територіальним походженням та зобов`язання припинити іноземне громадянство/декларацію про відмову від іноземного громанядства, адже заявник звернувся до суду з указаною заявою маючи намір набути громадянство України. Таких даних не вбачається ні з матеріалів справи, ні з пояснень представника заявника, ні з усних та письмових пояснень заінтересованої особи ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області. В матеріалах справи наявний лише лист за підписом заступника начальника ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області про надання інформації, зі змісту якого не вбачається звернення заявника з передбаченими ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» документами, а надано тільки роз`яснення на запит адвоката про те, що форми карток прописки 16 не є документами, які в установленому порядку передаються на зберігання до Державного архіву, тож вони не можуть слугувати підтвердженням факту постійного проживання на території України до 24.08.1991 року. Відсутність даних про звернення до компетентного органу із заявою про набуття громадянства України за територіальним походженням та зобов`язанням припинити іноземне громадянство/декларацію про відмову від іноземного громанядства, вказує на відсутність підтвердження дотримання заявником процедури, передбаченої Порядком №215. Крім того, суд дійшов висновку і про відсутність достатніх доказів на підтвердження дійсного факту постійного проживання [PERSON] в м. Харкові в період з 15.04.1980 року по 20.09.1985 року. Відповідно до положень ст. 76, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Законом України «Про громадянство України» не визначено терміну «постійного проживання», але визначено поняття «безперервного проживання». За змістом ст. 1 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою місця проживання на території України. Ураховуючи викладені положення чинного законодавства України та вивчивши зміст поданих заявником письмових доказів суд дійшов висновку, що карта прописки форми А і видана на її підставі довідка дільниці №60 КП «Жилкомсервіс» не може бути достатнім доказом постійного проживання [PERSON] у м. Харкові з 15.04.1980 року по 20.09.1985 року, оскільки картка прописки містить дані про період реєстрації, однак не висвітлює фактичного терміну проживання з відображенням періодів виїзду. Заявник отримавши роз`яснення заінтересованої особи про те, що карта прописки форми А не є документальним підтвердженням факту постійного проживання його дідуся на території, що стала територєю України, при цьому безпідставно повважав, що такого доказу буде достатньо для суду для встановлення відповідного факту і будь-яких інших доказів на підвердження відповідного факту суду не надав. Натомість заявник не був позбавлений процесуальної можливості надати відповідні докази, адже мав можливість звернутись до суду з клопотанням про допит свідків, які б могли підтвердити відповідний факт постійного проживання. Мав можливість надати самостійно або шляхом звернення до суду з клопотанням про витребування доказів письмові докази, зокрема, копії трудової книжки або іншого документу, який би підтверджував працевлаштування [PERSON] у вказаний період в Україні, матеріалів пенсійної справи чи наявної відповідної інформації стосовно вказаних фактів у разі знищення зазначних документів за термінами зберігання, або будь-яких інших письмових доказів, які б в сукупності належним чином підтверджували факт постійного проживання дідуся заявника на території, що стала територією України до 24.08.1991 року. Ураховуючи викладені норми чинного законодавства України та встановлені судом обставини, підстави для встановлення факту постійного проживання [PERSON] у м. Харкові до 24.08.1991 року відсутні, відповідно заява [PERSON] не підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed