Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про припинення права власності на 1/4 частку у спільному майні та про визнання права власності на 1/4 частки нерухомого майна, покликаючись на те, що спільне володіння та користування будинком з відповідачем, а також виділення частки відповідача, є неможливим. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначила те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.08.2014 року вона є власником 3/4 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] . Співвласником іншої частини вказаного житлового будинку з надвірними будівлями є [PERSON] . Враховуючи, що з відповідачем не досягнуто згоди щодо спільного володіння і користування будинком, а також те, що будинок є неподільним, просила припинити право власності відповідача [PERSON] на ј частину вказаного житлового будинку з надвірними будівлями та, після сплати відповідачу грошової компенсації, визнати за нею [PERSON] право власності на ј частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що вказаний будинок є будинком її батьків, де вона зростала разом зі своїм братом і він має для неї особливе значення. Окрім цього, між нею та позивачем неодноразово велася мова про продаж [PERSON] належної [PERSON] частини житлового будинку, на що позивач давала свою згоду. Експертизу проведену на замовлення [PERSON] вважає неповною, а висновок експерта безпідставним. Також, від відповідача [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява, в якій вона просила ухвалити рішення про виділ в натурі [PERSON] ј частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] . 5 грудня 2018 року ухвалою суду зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про виділ в натурі 1/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями об`єднано з первісним позовом в одне провадження. Проти зустрічного позову [PERSON] заперечувала, покликаючись на те, що спірний житловий будинок з надвірними будівлями є неподільним. В судовому засіданні позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] та її представник - адвокат Музика-Дубравський В.А. позов підтримали з наведених у ньому підстав, просили задовольнити його в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову - відмовити. Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] та її представник - адвокат Панчина П.Є. позов не визнали, посилаючись на безпідставність позовних вимог та просили відмовити в задоволенні первісного позову повністю, та задовольнити зустрічний позов, виділивши [PERSON] в натурі 1/4 частину вказаного житлового будинку з надвірними будівлями. В ході судового розгляду за клопотанням відповідача ( позивача за зустрічним позовом) [PERSON] судом призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання про те, чи можливий поділ спірного будинку з надвірними будівлями відповідно до часток 1/4 та 3/4 з обладнанням окремих ізольованих житлових приміщень, якщо так, то які існують варіанти поділу. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові докази по справі, а також висновок проведеної по справі судової будівельно - технічної експертизи, суд прийшов наступних висновків. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, [PERSON] є власником 3/4 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . ( а.с. 7-8) Водночас, іншим співласником спірного житлового будинку з надвірними будівлями є [PERSON] - 1/4 частина. ( а.с. 10-15). Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Аналогічні положення містяться у ч. 1, ч. 2 ст. 364 ЦК України, які передбачають право співвласника на виділення його частки у натурі, де зазначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Отже, виходячи з положень чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, вбачається, що необхідною умовою надання співвласнику тієї частини спільного майна, що відповідає його частці, або ж виділення належної йому частки в натурі, є можливість такого надання або ж виділення з точки зору подільності чи неподільності спірного майна без втрати його цільового призначення. Судом встановлено, що виділ в натурі 1/4 частини житлового будинку [PERSON] , що розташований по [ADDRESS] без порушення прав іншого співвласника неможливий. Вказане підтверджується висновком проведеної по справі судової будівельно - технічної експертизи № 8002 від 24 червня 2019 року. При цьому, з дослідницької частини висновку вбачається, що зіставляючи ідеальні частки співвласників житлового будинку та дані, представлені на дослідження, з вимогами нормативних документів, діючих на території України в галузі будівництва, експерт прийшов до висновку, що виділити в натурі 1/4 частину житлового будинку не вбачається можливим, оскільки виходячи з умови виділення кожному із співвласників окремої квартири для ізольованого користування та заселення однією сім"єю, не можливо виконати вимоги п. 2.23 - "Рівень комфорту і склад приміщень квартир і одноквартирних будинків у будівлях житла І категорії визначається завданням на проектування, при цьому нижня межа площі квартир повинна бути не нижче від відповідних показників квартир" і 2.24 - "Площа загальної кімнати в однокімнатній квартирі повинна бути не менше 15 кв. м., в інших квартирах - не менше 17 кв. м. Мінімальна площа спальні на одну особу - 10 кв. м., на дві - 14 кв. м.. Мінімальна площа кухні в однокімнатній квартирі - 7 кв. м., у дво- та більше кімнатах - 8 кв. м.. Мінімальна площа робочої кімнати або кабінету- 10 кв. м" ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення", пункт 8.7 - "При проектуванні реконструкції і капітального ремонту житлових будинків слід забезпечити експлуатаційну надійність не нижче необхідної за чинним НД, а також рівень комфорту проживання (за завданнями замовників), але не нижче вимог, що регламентовані ДБН В.2.2-15. Враховуючи, що площа 1/4 частини житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] будинку, що становить 17,55 кв. м. не відповідає вимогам п.п. 2.22 та 2.24 ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення" поділ в натурі відповідно до ідеальних часток співвласників з влаштуванням двох ізольованих квартир технічно не можливий. Отже, зазначений висновок експерта свідчить про те, що з технічної точки зору, без порушення нормативних документів, діючих на території України в галузі будівництва та прав інших співвласників, спірний будинок є неподільним. Зазначених висновків судової будівельно - технічної експертизи в ході судового розгляду спростовано не було. Так, допитана в судовому засіданні судовий експерт Посікан Л.І. підтримала наданий нею висновок та відповіла, в тому числі на запитання, які цікавили [PERSON] , про можливість здійснення добудови до вказаного житлового будинку з метою збільшення площі, спрямованого на дотримання будівельних норм та подальшого поділу спірної нерухомості. Зокрема, експерт суду показала, що добудова неможлива через відсутність у сторін по справі речового права на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок з надвірними будівлями, яке б було підтверджено відповідними правовстановлюючими документами. Таким чином, з урахуванням вище наведеного, суд прийшов до висновку, що правові підстави для виділення [PERSON] 1/4 частини спірного будинку в натурі відсутні, у зв`язку з чим, її зустрічний позов до задоволення не підлягає. Разом з тим, судом встановлено, що договору про спільне користування співвласниками [PERSON] та [PERSON] житловим будинком, що розташований по [ADDRESS] , не укладено та спільне користування будинком неможливе, у зв`язку з чим, між сторонами по справі і виник даний спір. З позовом про порядок володіння та користування спільним майном [PERSON] до [PERSON] не зверталась. За таких обставин співвласник [PERSON] , у відповідності до ч.1 ст.365 ЦК України, має право вимагати припинення права власності [PERSON] на належну відповідачу 1/4 частки в житловому будинку по [ADDRESS] . Так, згідно положень ч.1,ч.2 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Тобто, право особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову іншого співвласника може бути припинене лише за сукупності вище перелічених підстав. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, частка [PERSON] у спільному нерухомому майні, що є предметом спору, становить ј частину, тоді як частка іншого співвласника [PERSON] - ѕ частини. Отже, в порівнянні з часткою позивача, частка відповідача у спільному нерухомому майні є незначною. Крім цього, як було встановлено згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 8002 від 24 червня 2019 року, про що зазначено вище, спірний житловий будинок є неподільним, виділення частки [PERSON] в натурі є неможливим. А тому, беручи до уваги, що згоди між сторонами про спільне користування спірним нерухомим майном не досягнуто, з позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку володіння і крористування спільним майном не зверталася, крім цього, [PERSON] у спірному будинку не проживає, оскільки має інше житло, де мешкає разом зі своєю сім`єю, що сама підтвердила в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що припинення права власності на її частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди її інтересам та членам її сім`ї. При цьому суд відхиляє покликання відповідача на те, що для неї спірний будинок має особливе значення, оскільки з моменту набуття 28.08.2014 року права спільної часткової власності на вказане нерухоме майно, речового права на земельну ділянку під будинковолодінням [PERSON] так і не набула. Крім цього, після виникнення спору у даній справі та після прийняття Млинівською селищною радою рішення № 2207 від 05.10.2018 року "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд", виготовити відповідну технічну документацію для набуття речового права на земельну ділянку [PERSON] , так і не спромоглася, що, на думку суду, відображає її ставлення до предмета спору. Іншою необхідною умовою постановлення рішення про припинення права особи на частку у спільному майні є попереднє внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Так, згідно наданого позивачем висновку будівельно-технічної експертизи № 350/5 від 27.06.2018 року, ринкова вартість за цінами на час проведення експертизи 1/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 103 120 гривень 50 коп.. ( а.с.16-22). Грошову суму вартості 1/4 вказаного будинковолодіння в сумі 103 120 гривень 50 коп. внесено позивачем [PERSON] на депозитний рахунок суду в ТУ ДСА України у Рівненській області згідно квитанції № 1467467802.1 ( а.с.101-102). Враховуючи вище наведене у сукупності, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав, передбачених ст.365 ЦК України для припинення права власності [PERSON] , [INFO] , на ј частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] . Також, у зв"язку зі сплатою [PERSON] для відповідача [PERSON] вартості 1/4 частки спірного нерухомого майна, існують правові підстави для набуття позивачем права власності на вказану частку. А тому, позов [PERSON] підлягає до задоволення в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені відповідачем [PERSON] судові витрати, у зв`язку з відмовою у задоволенні її позовних вимог, до стягнення не підлягають. Позивач [PERSON] з вимогою про розподіл судових витрат не зверталася. На підставі ст.ст. 356,358,364,365 ЦК України,

Outcome: approved