Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

У червні 2019 року позивач - [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що [INFO] в м. Миколаєві помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частки житлового будинку, з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель та споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] . На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишив. Спадкоємицею першої черги за законом є позивач, як дружина, яка спадщину прийняла, вступивши фактично в управління та володіння спадковим майном, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Сумісних дітей подружжя не мало. 07.05.2019 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Козленок С.І. на предмет оформлення спадщини за законом, яка відкрилась після смерті її чоловіка [PERSON] . Приватним нотаріусом було рекомендовано позивачу звернутися до П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори та до адвоката з метою оформлення заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і звернення з даною заявою до суду. Дана рекомендація була мотивована тим, що спадкодавець [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , знятий з реєстрації 06.11.2018 року, у зв`язку із смертю. Позивач [PERSON] та її син, від першого шлюбу, [PERSON] , були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Однак, позивач разом із своїм сином за місцем своєї реєстрації не проживали, а, з серпня 2003 року, постійно проживали разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , як одна родинна, вели спільне господарство. 11.05.2019 року позивачем був укладений договір з адвокатом Березюк О.С. про надання правової допомоги по оформленню заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини для звернення до суду. Проте, зібрати усі необхідні документи позивач не встигла. 29.05.2019 року їй стало відомо, що відповідач по справі, [PERSON] , яка є рідною сестрою спадкодавця, та власницею іншої частини житлового будинку [ADDRESS] , 28.05.2019 року у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Якушевої О.І. отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку, з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель та споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] , після смерті брата [PERSON] в порядку спадкування за законом, як спадкоємиця другої черги. 05.06.2019 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Якушевої О.І. на предмет роз`яснення по вищезазначеним обставинам. Нотаріусом було надано позивачу роз`яснення, в якому зазначалося, що у Єдиному спадковому реєстрі зареєстрована спадкова справа за N30/2019, до майна померлого [INFO] - [PERSON] , та вже видане Свідоцтво про право на спадщину за законом не на її користь, а тому нотаріус немає можливості оформити на її ім`я спадщину. Крім того, нотаріусом було зазначено, що позивач пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті її чоловіка та не надала доказів її постійного проживання разом із спадкодавцем на час його смерті. На підставі вищевикладеного, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд: - встановити юридичний факт - факт постійного проживання її, [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м. Миколаєві, в житловому будинку [ADDRESS] на час відкриття спадщини ; - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.05.2019 року, видане приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Якушевою Оленою Іванівною на ім`я [PERSON] , [INFO] , зареєстроване в реєстрі за № 612, на Ѕ частку житлового будинку літ. "А" загальною площею 107,60 кв.м., житловою площею 54,30 кв. м з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель та споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] ; - визнати за нею - [PERSON] , право власності на 1/2 частку житлового будинку літ. "А" загальною площею 107,60 кв.м., житловою площею 54,30 кв. м з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель та споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] в м. Миколаєві. В судовому засіданні позивач та її представник, вимоги, викладені у позові, підтримали у повному обсязі, просили суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі. Представник третьої особи приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Якушева О.І. надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши і оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] в м. Миколаєві помер чоловік позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.21). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частки житлового будинку, з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель та споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Дана частка житлового будинку належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія та номер : 399, виданого 23.03.2017 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Козленок С.І., зареєстрованого 23.03.2017 р. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.30-32). Інша частка житлового будинку, з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель та споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] , належить відповідачу по справі [PERSON] , рідній сестрі спадкодавця, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія та номер : 399, виданого 23.03.2017 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Козленок С.І., спадкова справа № 24/2017 (а.с.30). Спадкодавець [PERSON] з 03.09.1991 року був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , знятий з реєстрації 06.11.2018 року, у зв`язку із смертю. Разом з ним, без реєстрації місця проживання, однією сім`єю, проживала позивач [PERSON] та її син від першого шлюбу [PERSON] , що підтверджується актами про проживання (а.с.25-29). Сумісних дітей подружжя не мало. Згідно свідоцтва про одруження, виданого 25.11.1995 року серія [NUMBER] Корабельним районним відділом ЗАГС м. Миколаєва, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у шлюбі, який було зареєстровано 25.11.1995 р., вказаним відділом ЗАГС (а.с.22). Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна (ч.1 ст. 1221 ЦК України). Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Виходячи з наведеної норми закону, судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом відповідно до положення ст. 1261 ЦК України. При зверненні позивача до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Козленок С.І. на предмет оформлення спадщини за законом, яка відкрилась після смерті її чоловіка [PERSON] , нотаріусом було роз`яснено, що [PERSON] не надано доказів про постійне проживання її зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вона вважається такою, що не прийняла спадщину, відповідно до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, їй необхідно звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки позивач не була зареєстрована з спадкодавцем за однією адресою. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Разом з тим, аналізуючи норми статей 1262, 1258 ЦК України, які зазначають, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері; спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу, суд виходить з того, що відповідач по справі [PERSON] є рідною сестрою спадкодавця та власницею іншої частки житлового будинку [ADDRESS] , в якому остання зареєстрована і має право на спадкування за законом, відповідно до ст. 1262 цього Кодексу. З огляду на викладене, позивач була вимушена звернутися до суду із позовною заявою за правилами позовного провадження про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки встановлення даного факту може вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб. У відповідності до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У відповідності до ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З огляду на положення наведеної норми Закону, Верховний Суд у справі № 404/2163/16-ц від 04.07.2018 року виклав свою позицію, згідно якої: відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, вказавши, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Як зазначено у ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті без місця реєстрації має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на час його смерті. Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду України від 21.02.2018 року по цивільній справі №317/2329/15-ц та від 28.02.2018 року по цивільній справі № 633/344/16-ц. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Таким чином, аналізуючи надані позивачем докази, приймаючи до уваги їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, та беручи до уваги ту обставину, що позивач позбавлений можливості у досудовому порядку вирішити заявлене питання, а встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для позивача юридичне значення і необхідне для оформлення права на 1/2 частку житлового будинку літ. "А" загальною площею 107,60 кв.м., житловою площею 54,30 кв. м, з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель та споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, а тому позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.05.2019 року, виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Якушевою Оленою Іванівною на ім`я [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за № 612, на Ѕ частку житлового будинку літ. "А" загальною площею 107,60 кв.м., житловою площею 54,30 кв. м з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель та споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в порядку успадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно частинам 1 та 10 статті 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Свідоцтво про право на спадщину видається після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270 і статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач по справі - [PERSON] прийняла спадщину після свого брата [PERSON] та 28.05.2019 року отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер : 612, видане приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Якушевою О.І., на 1/2 частку житлового будинку, з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель та споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.33, 35, 93-94). Таким чином, судом встановлено, що при видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом не було враховано, що відповідач відноситься до другої черги спадкоємців за законом, та яка не мала право на спадкування, а право позивача, як спадкоємця першої черги за законом, не було враховано, оскільки остання від спадщини не відмовлялася, відповідно до положень ст.ст. 1268, 1270, 1273 ЦК України. Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. З огляду на викладене, позовні вимоги про визнання Свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер : 612, виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Якушевою О.І., на 1/2 частку житлового будинку, з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель та споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , після смерті [PERSON] , недійсним, підлягають задоволенню. Згідно ст. ст. 1216, 1218 ГК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання права власності за [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку, з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель та споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , так як надані позивачем докази, їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, та беручи до уваги ту обставину, що позивач є спадкоємицею першої черги за законом, та доведений факт її постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та те, що остання є такою, що прийняла спадщину, вступивши фактично в управління та володіння спадковим майном, вказують на те, що спадкові права позивача підлягають судовому захисту, враховуючи фактичні обставини даної справи, та те, що вона позбавлена права захистити відповідні права у позасудовому порядку. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин, відповідно до вимог п.п. 1,5 ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права власності. Доказів, які спростовують висновки суду, судовим розглядом не здобуто.

Outcome: approved