Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Табінський Олег Володимирович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. [PERSON] мотивує свої вимоги тим, що 08 жовтня 2013 року між нею та ПАТ «Дельта-Банк» було укладено кредитний договір № 002-23002-081013, відповідно до якого позивачу надано кредитні кошти в сумі 27 000 гривень за користування кредитними коштами із кінцевим строком повернення до 08 жовтня 2016 року. У грудні 2020 року вона дізналася, що 13 жовтня 2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. відкрито виконавче провадження, щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. № 4798 від 24 січня 2020 року про звернення стягнення за несплачену в строк за кредитним договором № 002-23002-081013 від 08 жовтня 2013 року в розмірі 44 055 (сорок чотири тисячі п`ятдесят п`ять) гривень 25 копійок, з яких прострочена заборгованість за тілом кредиту - 26 038 (двадцять шість тисяч тридцять вісім) гривень 90 копійок, прострочена заборгованість за процентами та комісією - 17 866 (сімнадцять тисяч вісімсот шістдесят шість) гривень 35 копійок, плата за вчинення виконавчого напису - 150 (сто п`ятдесят) гривень. Крім цього, з позивача було утримано із заробітної плати грошові кошти в сумі 10 097 (десять тисяч дев`яносто сім) гривень 29 копійок на підставі виконавчого напису та позивач поніс судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу. [PERSON] вважає, що виконавчий напис № 4798 виданий 24 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем є таким, що не підлягає виконанню. Позивач зазначає, що виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №4798 від 24 січня 2020 року є таким, що не підлягає виконанню через те, що він не відповідає вимогам законодавства України, як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог кредитора. [PERSON] посилається на порушення нотаріусом строків позовної давності при вчиненні виконавчого напису. Також, позивач вказує про те, що нотаріусом не було з`ясовано, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Крім того [PERSON] просить стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно отриманих коштів у сумі 10 097(десять тисяч дев`яносто сім) гривень 29 копійок. Також просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ" на її користь понесені судові витрати зі сплати судового збору та витрати понесені на професійну правничу допомогу. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 29 січня 2021 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та роз`яснено відповідачеві його право подати відзив на позов, а третім особам - пояснення. 22 березня 2021 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ" належним чином завірену копію кредитного договору № 002-23002-081013 від 08 жовтня 2013 року укладеного між [PERSON] та ПАТ «Дельта-Банк». В судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. В судове засідання відповідач свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. В матеріалах справи міститься заява від директора ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» про визнання позовних вимог в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, щодо витрат на правничу допомогу просить відмовити, крім того, від директора ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» до суду надійшов відзив, в якому він зазначає, що позивач просить суд стягнути з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» грошові кошти в розмірі 10 097 (десять тисяч дев`яносто сім) гривень 29 копійок, як безпідставно утримані, проте вважає, що з такими вимогами не можливо погодитись, та вказує, що в матеріалах справи №367/558/21 відсутні докази, які підтверджують перерахування стягнутих коштів на банківський рахунок ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та/або взагалі будь яке стягнення на відповідача в рамках оскаржуваного виконавчого напису, а тому вважає, що вимоги позивача про стягнення коштів є передчасними та не доведеними, до того ж звертає увагу нате, що на банківські рахунки ТОВ «Фінансова компанія управління активами» кошти стягнуті з позивача в розмірі 10 097 (десять тисяч дев`яносто сім) гривень 29 копійок в рахунок погашення заборгованості - не надходили ні з державної/приватної виконавчої служби, ні з ПАТ «Миронівська птахофабрика», таким чином, з довідки про доходи наданою [PERSON] , вбачається що з останньої стягнуто суму в розмірі 10 097 (десять тисяч дев`яносто сім) гривень 29 копійок, проте не зазначено на чиї банківські реквізити перераховано стягнуті кошти, тому не доведено, що зазначені кошти необхідно стягувати з ТОВ «Фінансова компанія управління активами», а не з державної виконавчої служби та/або з приватного виконавця. Крім того, підставою виникнення прав та обов`язків сторін у даному випадку, стягнення грошових коштів з [PERSON] у сумі 10 097 (десять тисяч дев`яносто сім) гривень 29 копійок є укладений з [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» кредитний договір від 08 жовтня 2013 року № 002-23002-081013, який встановлює заборгованість та на якому був вчинений виконавчий напис нотаріуса. У зв`язуй із зазначеним просить відмовити у позовних вимогах. Крім того, в матеріалах справи міститься заява від директора ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» в якій зазначено щодо витрат на правничу допомогу, а саме, ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» визнає частково витрати на правничу допомогу, та просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами з 5 000 (п`яти тисяч) гривень до 1 025 (однієї тисячі двадцяти п`яти) гривень. В судове засідання треті особи свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно з матеріалів справи, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис від 24 січня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за №4798 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами", ЄДРПОУ 35017877, якому Товариством з обмеженою відповідальністю" ФК "Європейська агенція з повернення боргів", код ЄДРПОУ 35625014, відступлено право вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги № 20/01/20-1/1 від 20 січня 2020 року, якому в сою чергу Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», код платника податків згідно з ЄДРПОУ 34047020, на підставі Договору відступлення прав вимоги № 195/К від 09 лютого 2018 року, відступлено право вимоги за кредитним договором № 002-23002-081013 від 08 жовтня 2013 року укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] , коштів в сумі 44 055 (сорок чотири тисячі п`ятдесят п`ять) гривень 25 копійок. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. від 30 вересня 2020 року, відкрито виконавче провадження №63147156 на підставі виконавчого напису №4798 від 24 січня 2020 року, звернено стягнення на доходи боржника [PERSON] . Згідно довідки про доходи Приватного акціонерного товариства «Миронівська птахофабрика» вих. № 359 від 15 січня 2021 року з заробітної плати [PERSON] утримані кошти за період жовтень -2020 року, листопад -2020 року, грудень -2020 року включно в розмірі 10 097 (десять тисячі дев`яносто сім) гривень 25 копійок за виконавчим документом №63147156. Доказів того, що вказані суми не отримані відповідачем, суду не надано. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюються Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат», передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Також Постановою КМ України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Однією з ознак безспірності вимоги, є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо одна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17, від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 (з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 30 вересня 2019 року (справа № 357/12818/17), від 15 січня 2020 року (справа №305/2082/14-ц). Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи повідомлявся позивач про наявність такої заборгованості (отримання вимоги про усунення порушень). За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що заборгованість позивача перед відповідачем на час винесення оскаржуваного виконавчого напису була безспірною. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягають задоволенню. Позивач просить стягнути на її користь з відповідача 10 097 (десять тисяч дев`яносто сім) гривень 25 копійок, як безпідставно стягнуті з нього кошти за період з жовтня 2020 року, листопад -2020 року, грудень -2020 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. від 30 вересня 2020 року, відкрито виконавче провадження №63147156 на підставі виконавчого напису №4798 від 24 січня 2020 року, яким звернено стягнення на доходи боржника [PERSON] . Згідно довідки про доходи Приватного акціонерного товариства «Миронівська птахофабрика» вих. № 359 від 15 січня 2021 року з заробітної плати [PERSON] утримані кошти за період жовтень -2020 року, листопад -2020 року, грудень -2020 року включно в розмірі 10 097 (десять тисячі дев`яносто сім) гривень 25 копійок за виконавчим документом №63147156. Враховуючи, що цим рішенням суд визнав оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, між сторонами виникли також спірні правовідносини, які регулюються нормами статті 1212 Цивільного кодексу України. Так, відповідно до положень ч.ч.1,2 особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу (збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року в справі №753/15556/15-ц, від 23.01.2020 року в справі №910/3395/19. Повертаючись до матеріалів справи, суд відмічає, що правовою підставою для набуття ТОВ "Фінансова компанія управління активами" грошових коштів став виконавчий напис нотаріуса, який цим рішенням визнано таким, що не підлягає виконанню, а відтак, оскільки перестала існувати правова підстава для отримання таких коштів, грошові кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до ст.1212 ЦК України. Разом з тим, безпосередньо ТОВ "Фінансова компанія управління активами" внаслідок розподілу утриманих з [PERSON] грошових коштів за період жовтень -2020 року, листопад -2020 року, грудень -2020 року (в межах заявлених позовних вимог) отримано 10 097 (десять тисяч дев`яносто сім) гривень 25 копійок. Таким чином, грошові кошти, перераховані безпосередньо ТОВ "Фінансова компанія управління активами" в сумі 10 097 (десять тисяч дев`яносто сім) гривень 25 копійок в розумінні положень ст.1212 ЦК України є майном, яке відповідач фактично набув безпідставно, і саме ці кошти мають бути повернуті ним позивачу. Щодо відшкодування відповідачем судових витрат, суд зазначає наступне.

Outcome: approved