Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивач у жовтні 2012 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 04.08.2005 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № PVH0AK01531253, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 27 808,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 11,04% на рік з кінцевим терміном повернення 03.08.2012 року. Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON] договорів поруки. Відповідач [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 24.09.2012 року у розмірі 14 041,43 доларів США, яка складається з: 4 553,38 доларів США заборгованість за кредитом, 3 224,51 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 479,38 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 4 784,16 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Просив стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № PVH0AK01531253 від 04.08.2005 року у розмірі 12 789,87 доларів США, сплачений судовий збір та стягнути з відповідачів солідарно суму у розмірі 10 000 грн. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.11.2012 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» були задоволені (а.с. 29). Ухвалою суду від 04.11.2015 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.11.2012 року було скасовано та справу призначено до розгляду у загальному порядку (а.с. 53). Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги вважає обґрунтованими та підтримує їх в повному обсязі (а.с. 134). Представник відповідача ПАТ "Акцент-Банк" в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Подав до суду письмові заперечення в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" до [PERSON] посилаючись на те, що відповідно до умов договору поруки № PVH0AK01531253 [PERSON] первинно взяла на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 03.08.2012 року сплачуючи її частинами щомісячно та сплачуючи відсотки за користування кредитом у період сплати з 21 по 28 число кожного місяця. Згідно розрахунку наданого позивачем, [PERSON] було порушено зобов'язання щодо своєчасної сплати щомісячних платежів та відсотків за користування кредитом й з серпня 2006 року виникла заборгованість. Отже заборгованість, з приводу якої заявлений позов у справі, виникла у [PERSON] з серпня 2006 року, а позивач звернувся з позовом до суду до поручителя лише в жовтні 2012 року. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припинилась, оскільки позивачем протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явлено вимоги до поручителя. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ратифіковану Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, а саме п. 1 ст. 6 установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру За змістом рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 у справі № 1-9/2011 вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі; Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа [PERSON] проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось і журнал судового засідання не вівся. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № PVH0AK01531253 від 04.08.2005 року (а.с. 11-12) [PERSON] отримав кредит у розмірі 27 808,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 11,04% на рік з кінцевим терміном повернення 03.08.2012 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Право кредитора, в даному випадку, вимагати від боржника повернення кредиту, передбачене ст. 1050 ЦК України. Відповідач неналежно виконував умови договору, через що виникла заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості (а.с. 4-5) станом на 24.09.2012 року розмір заборгованості становить 14 041,43 доларів США, яка складається з: 4 553,38 доларів США заборгованість за кредитом, 3 224,51 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 479,38 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 4 784,16 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Розмір неустойки (пені, штрафів), а саме пеня, яка визначена банком у заборгованості за вказаним кредитним договором значно перевищує розмір збитків банку, а тому відповідно до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України підлягає зменшенню до 1 500,00 доларів США. Так, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-100цс/14 від 03 вересня 2014 року, яка є обовязковою для застосування у відповідності до вимог ст. 360-7 ЦПК України. Таким чином, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] становитиме 10 757,27 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до повідомлення НБУ від 24.09.2012 року (а.с. 6) становить 85 950 грн. 59 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушенням зобовязання боржником. Згідно частин 1, 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється , якщо кредитор не предявить вимогу до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки. В п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо кредитним договором не визначені інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором, строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих коштів має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком може бути несплата чергового платежу. В разі предявлення вимоги до поручителя, кредитор має звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником взятих на себе зобовязань перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України. За своєю правовою природою строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК є преклюзивним (припиняючим). Його закінчення є підставою для припинення поруки, цей строк не може бути поновлено, зупинено чи перервано з підстав, передбачених статтями 263, 264, ч. 5 ст. 267 ЦК України. Враховуючи те, що строк поруки не є строком порушеного права, а строком існування самого зобовязання поруки, права кредитора і обовязок поручителів по його закінченню припиняються, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого за межами передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України строку, бо з його закінченням припиняється матеріальне право. Зобовязання за кредитним договором № PVH0AK01531253 від 04.08.2005 року забезпечено порукою згідно договору поруки № PVH0AK01531253 від 04.08.2005 року, укладеного з [PERSON] (а.с. 13). Згідно розрахунку заборгованості (а.с. 4-5), наданого позивачем, заборгованість за кредитним договором почала виникати з січня 2006 року, останній раз заборгованість виникла з червня 2011 року, тобто строк пред'явлення вимоги до поручителя сплив 31.12.2011 року. Строк дії кредитного договору закінчився 03.08.2012 року. З даним позовом до суду банк звернувся у жовтні 2012 року. Таким чином, відсутні правові підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON], як з поручителя. Повідомлення вих. № 30.1.0.0/2-497 від 22.08.2012 року (а.с. 119) надане позивачем на підтвердження повідомлення поручителя [PERSON] про наявність заборгованості за кредитним договором № PVH0AK01531253 від 04.08.2005 року, не може бути прийнято судом, як належний та допустимий доказ, оскільки дане повідомлення ніким не підписано та не завірено належним чином, а також позивачем не надано суду доказів на підтвердження направлення даного повідомлення поручителю [PERSON] та доказів щодо отримання чи не отримання останньою даного повідомлення. Зобовязання за договором № PVH0AK01531253 від 04.08.2005 року було забезпечено порукою згідно договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, укладеного з ПАТ «Акцент-Банк» (а.с. 7-8). Відповідно до розяснень, викладених в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України або ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Пунктом 15 даної Постанови визначено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні. Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Аналогічний висновок викладений в Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745ц15. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» підлягає закриттю, повідомивши позивача, що розгляд даних вимог віднесено до юрисдикції господарського суду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача стягується сплачений судовий збір пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial