Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

28 липня 2017 року до суду з позовом звернулася [PERSON], в якому вказує, що 10.12.2011 року між нею та відповідачем укладено шлюб виконавчим комітетом Сердитенської селищної ради міста Шахтарська Донецької області, актовий запис №14. 09.09.2012 року у сторін по справі народилася донька - [PERSON], яка постійно проживає з позивачем. На теперішній час шлюб між позивачем та відповідачем не розірвано, але з квітня 2016 року проживають окремо. По сьогоднішній день відповідач жодним чином не допоміг позивачу та дитині, проживає на тимчасово окупованій території в зоні проведення АТО. Позивач має скрутне матеріальне становище та не може сама забезпечити дитину. Батько позивача - [PERSON] проживає в Російській Федерації. [PERSON] має намір разом з донькою відвідати свого батька в Росії, який на даний час хворіє і не може приїхати. Позивач дуже сумує за батьком, та бажає підтримати його під час хвороби та допомогти по господарству. Відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України, шантажує та вимагає гроші за надання згоди для виїзду дитини. Згідно висновку ради опіки та піклування при виконкомі Малотокмачанської сільської ради від 23.06.2017 року - рада опіки та піклування не заперечує проти надання позивачу дозволу на виїзд за кордон з донькою. 20.07.2017 року рішенням виконавчого комітету Малотокмачанської сільської ради №81 затверджено висновок ради опіки та піклування про надання дозволу на виїзд за кордон з дитиною. Позивач прохає дозволити їй на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 60 % від прожиткового мінімуму дітей певного віку щомісяця, починаючи з 28.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач уточнила свої позовні вимоги та прохає дозволити їй разом з малолітньою [PERSON], [INFO], тимчасовий виїзд з України до Російської Федерації з 01 вересня 2017 року по [INFO] року без годи батька [PERSON]. Крім того, прохає стягнути з [PERSON], [INFO], на свою користь аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму дітей певного віку, щомісяця, починаючи з 28.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач у судове засідання не з"явився по невідомим суду причинам, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно, через засоби масової інформації - газету "Урядовий кур"єр" №169 (6038) від 12 вересня 2017 року, про причину неявки до суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Звертаючи увагу, що Відповідач не з'явився, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача повідомленої належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі чого судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, дійшов до переконання про наявність підстав для задоволення позову з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 10 грудня 2011 року сторони по справі зареєстрували шлюб виконавчим комітетом Сердитенської селищної ради міста Шахтарська Донецької області, актовий запис №14 (а.с.9). Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивач та відповідач мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. (а.с.10). У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини. В статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначається, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 ст.182 СК України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, при визначенні частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд враховує також матеріальне становище дитини, але визначає їх розмір таким чином, щоб це не впливало на стан здоров'я та загальний матеріальний стан відповідача. При визначенні суми аліментів, що будуть стягуватися, судом враховується те, що відповідач є здоровою людиною, працездатного віку, не має інших утриманців, аліментів нікому не сплачує, а тому суд вважає що аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від усіх доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, є необхідним та достатнім розміром аліментів на утримання доньки. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Отже, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів обгрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно ст. 367 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць. Позивач разом з донькою бажає відвідати свого батька, який мешкає за адресою:[ADDRESS] (а.с.11), оскільки він хворіє, бажає побачитись зі своєю рідною онукою. Крім того, рішенням виконавчого комітету Малотокмачанської сільської ради №81 від 20.07.2017 року затверджено висновок ради опіки та піклування про надання дозволу на виїзд за кордон з дитиною.(а.с.15). Згідно висновку засідання ради опіки та піклування при виконкомі Малотокмачанської сільської ради від 23.06.2017 року - рада опіки та піклування не заперечує проти надання позивачу дозволу на виїзд за кордон з донькою.(а.с.14). Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на те, що діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] і надання дозволу на виїзд неповнолітній [PERSON] за кордон без згоди батька. Крім того, ч. 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 640,00 грн. в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved