Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів майнової шкоди, завданої залиттям його квартири. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у лютому 2015 року [PERSON], який мешкав на той час у квартирі № 3 по вул.Гагаріна в м.Нікополі, затопив належну йому квартиру. Затоплення сталось через поломку системи опалення квартири відповідачів, що було встановлено комісією ТОВ УК "ДомКом Нікополь", про що було складено акт від 03 березня 2015 року. Через затоплення його квартири було зіпсовано: стеля кухні (пляма розміром 10,6 кв.м.) з ураженням несучих конструкцій міжетажних опор, стеля коридору (пляма розміром 2 кв.м.), стеля житлової кімнати (пляма розміром 4 кв.м.), стеля вбиральні (пляма розміром 5,5 кв.м.). Причиною даної поломки, відповідно до акту ТОВ УК "ДомКом Нікополь", у квартирі № [ADDRESS] став порив труби системи індивідуального опалення. У зв"язку з цим квартира стала непридатною для комфортного проживання та потребує ремонту. За весь час від [PERSON] позивач не отримав ані вибачення за нанесену шкоду, ані пропозиції добровільного відшкодування завданої шкоди. Відповідно до висновку ТОВ Виробничо-комерційна фірма «Будінвест» № 17 від 21 квітня 2015 року, вартість відновлюваного ремонту кімнати, вбиральні, коридору та кухні після залиття складає 4 891,00 грн. До того ж, ним було сплачено за цей висновок 200 грн. 16 грудня 2015 року [PERSON] помер, про що свідчить відповідний актовий запис № 2027, складений 16 грудня 2015 року. Після його смерті всі його права та обовязки прийняли правонаступники - співвідповідачі по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Однак, завдану матеріальну шкоду відповідачі в добровільному порядку відшкодовувати не бажають. Таким чином, вважає, що усі правонаступники [PERSON] повинні відшкодувати завдану йому матеріальну шкоду солідарно. Крім того, просить суд врахувати ту обставину, що з моменту завданої йому матеріальної шкоди пройшло майже 3 роки і за цей час виникла необхідність переглянути розмір завданої шкоди з урахуванням індексу інфляції в Україні, який збільшився на 3 796.27 грн., а з урахуванням 3% річних збільшився на 472,07 грн. Всього розмір завданої шкоди склав 4 891,00 грн. + 200,0 грн. + 3 796.27 грн. + 472,07 грн. = 9 359, 34 грн. До того ж просить стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. та витрати на послуги адвоката у розмірі 2 300 грн. Всього на суму 11 902 грн. 94 коп. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, послався на обставини, викладені в уточненій позовній заяві та просив суд його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] також підтримав позов свого довірителя і просив суд задовольнити позовні вимоги з урахуванням індексу інфляції, розрахунок якого виклав на окремому аркуші, доданому до справи. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, лише на ту суму, заявлену позивачем в первісному позові. Суду пояснив, що з травня 2015 року по грудень 2015 року його батько був прикований до ліжка і про це позивачу добре відомо. Після смерті батька він не зміг вступити в спадок через обставини, які від нього не залежали. Через ці обставини вони були вимушені звертатись до суду і його вини в тому, що так довго тривав суд, також немає. Тому він не вважає, що винен в тому, що досить тривалий час позивач не отримав компенсації за свою залиту квартиру. Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] проти задоволення позову відносно своєї довірительки заперечив в повному обсязі та просив суд відмовити в частині задоволення позову стосовно [PERSON], посилаючись на ту обставину, що його довірителька до цих пір не зареєструвала своє право власності на частину спадкової квартири. А на момент залиття квартири взагалі не була власницею частини квартири і в цій квартирі не жила. Крім того, вважає [PERSON] неналежним доказом, оскільки він не був підписаний нині покійним [PERSON] Кошторис, наданий позивачем, не надано разом з ліцензією або іншими доказами, які б підтвердили право фірми виконувати подібні кошториси. Крім того, вважає, що позовні вимоги стосовно стягнення витрат на адвоката, взагалі нічим не підтверджені і не повинні бути задоволені через їх безпідставність. Вислухавши сторони, їх представників, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1, 2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Пунктом 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово - комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 встановлено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого наведена у додатку № 4 до вказаних Правил. Згідно додатку № 4 Правил, акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) має містити відомості: про дату та місце його складання; склад комісії; адресу, за якою трапилось залиття; опис події та наслідків події (що залито, обсяги робіт, ушкодження); причина залиття; висновки та рекомендації комісії; відомості про особу, яка заподіяла шкоду; підписи членів комісії. Крім того, з вказаним актом мають бути ознайомлені мешканці квартир. Тобто, факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка, відповідно до укладеної угоди, є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка, відповідно до укладеної угоди, обслуговує внутрішньо - будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка, відповідно до укладеної угоди, надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов'язковою. Акт обов'язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність. В такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи підписувати складений акт відмовилися та зазначити причини такої відмови. Основною метою при складанні акту залиття квартири є встановлення причин залиття та осіб, відповідальних за спричинену шкоду. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є власником квартири № 1 в житловому будинку № 6 по вул.Гагаріна в м.Нікополі Дніпропетровської області на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті своєї дружини [PERSON] (а.с.4-5,10-11). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна, квартира № 3 в житловому будинку № 6 по вул.Гагаріна в м.Нікополі Дніпропетровської області, на підставі спільної часткової власності, належить [PERSON] - 5/66 частин, [PERSON] - 5/66 частин, [PERSON] - 3/11 частин, [PERSON] - 3/11 частин (а.с.120-121). Товариством з обмеженою відповідальністю КК "ДомКом Нікополь" Дніпропетровської області, який діє відповідно до власного статуту та є балансоутримувачем житлового будинку № 6 в м.Нікополі Дніпропетровської області, 03.03.2015 року було складено акт № 25, відповідно до якого встановлено факт затоплення квартири № 1 в житловому буднику № 6 по вул.Гагаріна в м.Нікополі з вище розташованої квартири № 3. Дане затоплення сталося внаслідок пориву системи індивідуального опалення квартири № 3, в результаті чого квартира № 1 отримала наступні пошкодження: стеля кухні (пляма розміром 10,6 кв.м.) з ураженням несучих конструкцій міжетажних опор, стеля коридору (пляма розміром 2 кв.м.), стеля житлової кімнати (пляма розміром 4 кв.м.), стеля вбиральні (пляма розміром 5,5 кв.м.) (а.с.8). Таким чином, комісія прийшла до висновку, що залиття квартири № 3, розташованої в житловому будинку № 6 по вул.Гагаріна в м.Нікополі сталось внаслідок прориву системи індивідуального опалення квартири № 3. 06.04.2015 року директором Комунального підприємства "Житлово - технічна інспекція" Нікопольської міської ради було складено дефектний акт на ремонт квартири № [ADDRESS], згідно якого необхідно виконати ремонт дерев"яного перекриття підлоги зі зміною щитів 2 кв.м.; замінити шпалери стелі коридору 4,3 кв.м.; змінити шпалери стелі житлової кімнати 12,3 кв.м.; змінити стелю вбиральної кімнати 5,5 кв.м.; змінити шпалери стелі кухні 10,6 кв.м. (а.с.9). Згідно локального кошторису на будівельні роботи № 2-1-1 на ремонт квартири № [ADDRESS], складеного Виробничою комерційної фірмою "Строй - Інвест", вартість заподіяних збитків внаслідок залиття належної позивачу квартири складає 4 894 грн. 00 коп. (а.с.7). Відповідно до квитанції прибуткового касового ордеру № 05 від 21 квітня 2015 року, [PERSON] сплатив за проведення оцінки та складання звіту 200 грн. 00 коп. (а.с.6). Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності Цивільного процессу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності вини в завданні шкоди. Стаття 322 ЦК України передбачає, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідальність за справність системи опалення, що розташована у квартирі відповідача, несе власник, а не балансоутримувач. Аналіз ст.151, 177, 179 ЖК УРСР, ст.322 ЦК України свідчить про те, що власник зобов'язаний утримувати жилі приміщення, підтримувати санітарно - технічне та інше обладнання у належному стані, дотримуватись Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572. В судовому засіданні встановлено, що затоплення квартири № 1 в житловому будинку № 6 по вул.Гагаріна в м.Нікополі Дніпропетровської області відбулось з вини відповідача [PERSON] Однак, враховуючи ту обставину, що під час розгляду даної справи, відповідач помер та дані відносини допускають правонаступництво, правонаступники первісного відповідача спадкодавця повинні в солідарному порядку відшкодовувати завдану матеріалу шкоду. Протиправність дій [PERSON], зокрема, полягала у тому, що він не виконав свого обов'язку по забезпеченню належного контролю за станом технічного обладнання, встановленого у належній йому квартирі та по запобіганню можливим пошкодженням технічного обладнання, які можуть призвести до спричинення шкоди іншим власникам жилих приміщень. Такий обов'язок відповідача, зокрема, випливає з положень ч.4 ст.319 ЦК України, згідно з якими власність зобов'язує. Тобто, в сенсі зазначеної норми діючого законодавства, при здійсненні свого права власності на квартиру, утримуватись від будь - яких дій, які б могли порушувати права інших осіб, зокрема, власників інших квартир, розташованих в багатоквартирному будинку. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків в редакції, затвердженій постановою КМУ N 45 від 24 січня 2006 року, власник квартири зобов'язаний, зокрема, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання, не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Матеріалами справи доведений факт затоплення, встановлено причину затоплення та позивач довів завдану йому шкоду, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття житлового приміщення позивача. Відповідачами не надано жодного доказу, який би спростовував наявність їхньої вини у залитті приміщення позивача. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на ту обставину, що позивачем не доведено право ТОВ ВКФ «Строй - Інвест» на складання локального кошторису та відсутність підпису первісного відповідача по справі [PERSON] на [PERSON] № 25 ТОВ «УК ДомКом», оскільки вони не спростовують спричинення та наявності шкоди, нанесеної позивачу залиттям його квартири. Крім того, клопотання про проведення судової будівельно технічної експертизи для встановлення розміру шкоди відповідачами також заявлено не було. Однак, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] при подачі первісної позовної заяви просив стягнути на свою користь суму відшкодування за залиття квартири в розмірі 7 643 грн. 60 коп. (4 891 грн.00 коп. - матеріальні збитки, завданні в результаті залиття квартири; 200 грн. 00 коп. - за складання кошторису на будівельні роботи; 2 300 грн. 00 коп. - послуги адвоката та 243 грн. 60 коп. - судові витрати). Однак, під час розгляду даної справи позивачем суму, яка підлягає стягненню з відповідачів, було уточнено та збільшено до 11 902 грн. 94 коп. При цьому, в обґрунтування своїх вимог позивач послався на ту обставину, що розмір завданої шкоди підлягає збільшенню з урахуванням індексу інфляції в Україні, який збільшився на 3 796,27 грн., а з урахуванням 3 % річних - збільшився на 472,07 грн. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги і зазначена норма ЦК щодо сплати заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором. Однак, під час розгляду даної справи, судом встановлено, що між сторонами мають місце деліктні (не договірні) правовідносини, до яких положення ст.625 ЦК України не застосовуються, а тому відповідні вимоги позивача про стягнення в рахунок відшкодування шкоди з урахуванням індексу інфляції задоволенню не підлягають. Крім того, вини відповідачів в тому, що з лютого 2015 року (часу затоплення квартири) позивач не зміг отримати компенсацію, судом не вбачається, оскільки залиття квартири позивача відбулось за життя нині покійного власника квартири [PERSON] Відповідачі вимушені були приймати спадщину в судовому порядку, оскільки покійним [PERSON] був втрачений оригінал правовстановлюючого документу на квартиру № [ADDRESS], що унеможливило прийняття спадщини спадкоємцями відповідачами по справі через нотаріальну контору Враховуючи характер та розмір спричиненої матеріальної шкоди, а також приймаючи до уваги, що в матеріалах справи наявні належні докази на підтвердження даної обставини, суд вважає, що, на підставі ст.1166 ЦК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути лише матеріальні збитки, завдані в результаті залиття квартири в розмірі 4 891 грн. 00 коп., а також суму за складання кошторису на ремонті роботи в розмірі 200, 00 грн. Крім того, суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення суми в розмірі 2 300 грн.00 коп. за послуги адвоката задоволенню також не підлягає. Відповідно до ст.26 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно зі ст.30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Відповідно до роз"яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.п.7, 48 постанови від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права, незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п.47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно із вимогами ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Склад та розміри витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо). Проте, позивачем не надано належних доказів на підтвердження витрат на правову допомогу у зазначеній ним сумі 2 300 грн.00 коп., а тому суд приходить до висновку, що ці вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. У зв"язку з частковим задоволенням позову, на підставі ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню їй пропорційно до задоволених позовних вимог. За таких підстав та з врахуванням тієї обставини, що позов задоволено частково, суд вважає, що з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. (з кожного по 48 грн.72 коп.), сплачені позивачем при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial