Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з даним позовом в якому просить ухвалити рішення яким договір позики № 4785888282 від 30.09.2020 року укладений між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», право вимоги за яким перейшло ТОВ «Таліон Плюс», визнати недійсним. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 30.09.2020р. між ним та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено договір, за умовами якого він отримав позику. Між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТзОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги заборгованості за кредитним договором № 4785888282 від 30.09.2020 року. Вважає оспорюваний договір позики недійсним з таких підстав. Вказаний договір ним не підписано, його як споживача послуг не проінформовано про вартість послуг та розмір витрат, реальну ставку річних та сукупну вартість сум, що входять до кредитної заборгованості. Позивача не повідомлено письмову інформацію щодо умов договору. Зважаючи на обставини, викладені в позові вказує, що при укладанні оспорюваного правочину порушені права позивача, як споживача згідно з нормами Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про електронну комерцію», що є підставою відповідно до вимог ст.215 ЦК України для визнання даного кредитного договору недійсним, у зв`язку з недотриманням відповідачем норм діючого законодавства. Позивач судове засідання не з`явився, проте подав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позов підтримує та просить справу розглядати у його відсутності. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» в судове засіданні не з`явився,подав клопотання в якому просить проводити судовий розгляд справи в його відсутності, вказав, що вважає позов необґрунтованим, таким, що не підлягає до задоволення. Представник третьої особи ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у судове засідання не з`явився, однак 22.04.2021 року подав пояснення на позовну заяву про захист прав споживача, в якій зазначив, що проти позову заперечує та просить у позові відмовити, обгрунтовуючи це тим, що кредитний договір № 4785888282 від 30.09.2020 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений відповідно до вимог чинного законодавства України. Перед підписанням вказаного договору позивач був ознайомлений з сумою кредиту, нарахованими процентами за користування кредитом, терміном платежу та сукупною (загальною) вартістю кредиту. Всі умови щодо кредитування були надані для ознайомлення позивачу перед укладанням договору, оскільки без проставляння у відповідному полі відмітки щодо ознайомлення з умовами договору, договір не був би укладений. Зі змісту оспорюваного договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить заявка до ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором з мобільного телефону позивача, який зазначений ним у позовній заяві.Також позивачем необгрунтовано покликається на нечесну підприємницьку практику. На даний час позивач продовжує користуватися грошовими коштами ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а за допомогою даного позову намагається уникнути відповідальність за порушення умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі: 09.02.2021 року ухвала суду про відкриття провадження у справі; 19.04.2021р. - заява представника третьої особи ; 19.04.2021р. - заява представника відповідача; 19.04.2021р. - ухвала про витребування доказів; 22.04.2021р. - пояснення представника третьої особи на позовну заяву; 22.04.2021р. - заява представника третьої особи; 23.04.2021р. - заява представника відповідача; 21.05.2021р. - ухвала про призначення судового розгляду. Суд на підставі позовної заяви, а також долучених письмових доказів, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» із заявкою на отримання кредиту, що відповідно до умов Правил надання грошових коштів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», є акцептом на укладення кредитного договору. Судом встановлено, що 30.09.2020 року між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 478588282 на суму 4000,00 грн зі сплатою процентів строком на 30 календарних днів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Позичальника, що засвідчує факт укладання кредитного договору у формі електронного документу. Згідно з пунктом 4.1. кредитного договору, невід`ємною частиною договору є Правила надання грошових коштів у позику ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога". Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті товариства:https://moneуveo.ua. Розділом 3 Правил надання грошових коштів у кредит ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" встановлений порядок надання грошових коштів у кредит та підписання електронного договору. Так, згідно з п. 3.1.-3.3. Розділу 3 заявник заповнює заявку на отримання кредиту на сайті товариства, обов`язково вказуючи всі дані, позначені в заявці в якості обов`язкових для заповнення. У заявці заявник зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні, для прийняття товариством рішення про надання кредиту. Заповнюючи заявку, заявник надає свою згоду на передачу товариству своїх персональних даних та їх обробку з метою оцінки фінансового стану заявника та його спроможності виконати зобов`язання за договором. За результатами заповнення Заявки здійснюється одночасна перевірка дійсності та аутентифікація платіжної карти позичальника відповідно до стандартів міжнародних платіжних систем (п.3.4 правил). Товариство інформує Позичальника про прийняте рішення щодо видачі кредиту смс-повідомленням на телефонний номер, та електронним листом на електронну пошту позичальника, зазначену у Заявці, а також відповідним повідомленням в Особистому кабінеті (п.3.12 Правил). Згідно п. 3.14 Правил у випадку схвалення заявки на отримання Кредиту, Інформаційно - телекомунікаційна система Товариства генерує індивідуальну частину Електронного договору, що є офертою та містить всі істотні умови, про що інформує Позичальника в Особистому кабінету, а також шляхом надсилання відповідного повідомлення на номер телефона Позичальника та/або електронним листом на електронну пошту, вказаній в Заявці. Кожен з Позичальників ознайомившись з усіма істотними умовами оферти надає згоду шляхом направлення повідомлення Товариству, яке підписується відповідно до абз. 2 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме шляхом введення у спеціальному полі під Акцептом, який містить усі істотні умови Договору, Одноразового ідентифікатору, який відповідає вимогам п. 3 ч.1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та натиснення іконки «відправити/підписати». Зазначена іконка може стати активною лише після введення Одноразового ідентифікатора. Зазначений ідентифікатор генерується товариством в Інформаційно - телекомунікаційній системі та надсилається Позичальникам в СМС-повідомленні (п.3.15). Після підпису електронного повідомлення Позичальником, зазначене повідомлення надходить в Інформаційно-телекомунікаційну систему Товариства та свідчить/повідомляє Товариство про те, що Позичальник надав згоду (акцепт) на пропозицію (оферту) Товариства щодо укладання кредитного договору з Позичальником. Після зазначених дій Договір між Товариством та Позичальником вважається укладеним і Товариство здійснює дії передбачені умовами укладеного Договору щодо перерахування коштів Позичальнику на його банківський рахунок (п. 3.16). Вчинення Позичальником вказаних вище дій і зміна даних в системі Товариства є проставленням електронного підпису в Електронному договорі одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (п. 3.17). При цьому у п.2.1. Правил наведено визначення понять одноразовий ідентифікатор та інформаційно - телекомунікаційна систем. Відповідно до пункту 4 Правил надання грошових коштів позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТзОВ "Манівео швидка фінансова допомога" за користування кредитом Позичальник виплачує Товариству проценти, в розмірі, визначеному в договорі. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641,644 ЦК Українина укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. На виконання умов розділу 3 цих Правил позивач, акцептував оферту, здійснивши дії, спрямовані на укладання кредитного договору і настання юридичних прав та обов`язків: заповнив заявку на сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», зазначив інформацію щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої бажав отримати кредит. Заповненням заявки позичальник засвідчив (підтвердив) прийняття загальних умов з надання кредиту, як невід`ємних умов кредитного договору, а також засвідчив (підтвердив), що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови договору. ТзОВ "Манівео швидка фінансова допомога" свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі 30.09.2020р., що підтверджується довідкою АТ Альфа-банк від 09.04.2021р. Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст.12,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Положеннями ч. 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно дост. 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно дост. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.(стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно доЗакону України "Про електронний цифровий підпис". Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Суд не бере до уваги посилання позивача про те, що оспорюваний правочин ним не підписано, споживача послуг не проінформовано про вартість послуг та розмір витрат, реальну ставку річних та сукупну вартість сум, що входять до кредитної заборгованості, з огляду на наступне. Позивач добровільно за допомогою мережі інтернет перейшов на офіційний сайт Товариства: www.monevveo.ua, зазначив свої персональні дані в тому числі і банківську картку на яку в подальшому отримав грошові кошти у сумі 4000 грн 00 коп., пройшов декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з Товариством та уклав кредитний договір. Відтак, вказані дії позивача підтверджують те, що волевиявлення позивача було вільним і відповідало його внутрішній волі, відповідно до ст. 203 ЦК України. Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми, що спростовує необґрунтоване твердження позивача. Також, суд вважає безпідставним твердження позивача, що спірний договір позики має бути визнаний недійсним з підстав порушення вимог чинного Закону України «Про захист прав споживачів», з огляду на таке. Умови договору про споживчий кредит визначені у ст. 12 ЗУ "Про споживче кредитування". Зі змісту оспорюваного кредитного договору № 478588282 вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник [PERSON] погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить його заявка до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором № MNV594YZ. Положеннями ч. 1ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. При цьому, відповідно до вимог ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Договір укладений в електронному варіанті та з електронним підписом. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна Особистого кабінету і пароля Особистого кабінету кредитний договір між позивачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не був би укладений. Тому укладення кредитного договору відповідало внутрішній волі позивача. Позивач не заперечує, що отримав від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» грошові кошти в сумі 4000 грн., проте вказує, що не укладав договір з останніми, але дані доводи суд вважає неспроможними, оскільки без вищеперелічених дій, отримання грошових коштів від відповідача неможливо. Належних та допустимих доказів про те, що договір № 4785888282 від 30.09.2020 року укладено з порушенням чинного законодавства позивач не надав. Відповідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України під час розгляду справи № 6-161цс12, відповідно до чч. 1, 2ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. За положеннями ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, указаний Закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів із метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Згідно із ч. 1 ст. 229 ЦК України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Разом з тим, суд вважає, що під час розгляду даної справи позивачем не доведено, що вказаний спірний договір є нечесною підприємницькою практикою та був укладений під впливом введення його в оману, як і не доведено умислу відповідача щодо вчинення дій по введенню позивача в оману. Беручи до уваги встановлені у ході судового розгляду обставини, суд приходить до переконання про відсутність встановлених законом підстав для визнання недійсним договору № 4785888282 від 30.09.2020 року, укладеного між позивачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Також, суд зазначає, що позивач звернувся із позовною заявою ро визнання договору позики недійсним до неналежного відповідача, оскільки належним відповідачем у даних правовідносинах має бути позикодавець, а саме ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Враховуючи наведене, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин справи, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що у задоволені позову слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнена від сплати судового збору», а тому суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову позивача, звільненого від сплати судових витрат. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed