Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління держгеокадастру в Одеській області відділ у Лиманському районі, Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В огрунтування позову посилався на наступні обставини, рішенням Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №23 від 26.04.1995 року його батьку [PERSON] була передана у власність для ведення садівництва земельна ділянка [ADDRESS]. Згідно розпорядження Комінтернівської райдержадміністрації Одеської області від 02.08.2005 року №810 [PERSON] на земельну ділянку площею 0.06га за цільовим призначенням ведення садівництва, розташовану на території [ADDRESS] було виготовлено державний Акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №853541. який 22.11.2005 року зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за №010552400915 тобто вже після його смерті. Батько [PERSON] - [PERSON] [INFO] у віці 60 років помер, який за життя, відповідно до вимог чинного на той час законодавства, розпочав процедуру приватизації зазначеної земельної ділянки, однак державний акт було виготовлено вже після смерті [PERSON] ,. що стало підставою для відмови нотаріусом у видачі [PERSON] . свідоцтва про право на спадщину за законом на цю земельну ділянку. У зв`язку з викладеним [PERSON] просить визнати за ним право власності на земельну ділянку [ADDRESS] після смерті [PERSON] в порядку спадкування. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Красносільської сільської ради Лиманського р-ну Одеської області в судове засідання не з`явився будучи повідомленим про дату та час судового засідання належним чином, відзиву та заяв про відкладення судового розгляду до суду не надійшло. Представник відповідача відділу у Лиманському районі Головного управління держгеокадастру в Одеській області в судове засідання не з`явився будучи повідомленим про дату та час судового засідання належним чином, відзиву та заяв про відкладення судового розгляду до суду не надійшло. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про відмову у задоволення позову виходячи з такого. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). За життя, на підставі рішення Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №23 від 26.04.1995 року про передачу йому у власність для ведення садівництва земельної ділянки [ADDRESS], відповідно до вимог чинного на тої час законодавства, розпочав процедуру приватизації цієї земельної ділянки. На підставі розпорядження Комінтернівської райдержадміністрації Одеської області від 02.08.2005 року №810 [PERSON] на земельну ділянку площею 0.060 га, за цільовим призначенням -ведення садівництва, розташовану на території [ADDRESS] було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №853541, який 22.11.2005 року зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею; договорів оренди землі за №010552400915, тобто вже після його смерті.(а.с.21) Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 23 січня 2015 року за [PERSON] визнано право на завершення процедури приватизації та право на одержання свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 0,06 га, за цільовим призначенням - для ведення садівництва, розташовану на території [ADDRESS], в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] .(а.с.12) Наказом Головного управління держгеокадастру в Одеській області від 04.03.2016 року №15-640/13-16-СГ [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої в [ADDRESS] (за межами населеного пункту), орієнтовний розмір земельної ділянки 0,06 га, із цільовим призначенням - для ведення садівництва.(а.с.14) Відповідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст.ст. 1268-1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкодавцем за життя було розпочато, але не завершено процедуру приватизації вищевказаної земельної ділянки. Згідно із статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення. За статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статті 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації (Лист спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Аналіз наведеної норми свідчить, що у разі, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку, а якщо приватизація земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України не завершена й право на її завершення. Верховний Суд в Постанові від 21 березня 2018 року по справі № 623/633/17, провадження № 61-6243 св. 18 зазначив, що: «Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] , оскільки його порушене право на спадкування підлягає захисту в порядку визнання права на продовження приватизації, що і було реалізовано рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 23 січня 2015 року яке набрало законної сили 03 лютого 2015 року.

Outcome: dismissed