Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до про визнання права власності в порядку спадкування на дві земельні ділянки (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться в адміністративних межах Хрестителівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області. Мотивують позов тим, що дані земельні ділянки належали їх матері [PERSON], яка померла 19.10.2016 року. Позивачі\~є спадкоємцями за заповітом, прийняли спадщину, подали відповідні заяви до нотаріальної контори. Не можуть оформити свої спадкові права у зв"язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, які б посвідчували право власності померлої на це нерухоме майно. Відповідачем [PERSON] подано зустрічний позов, в якому він просить визнати за ним право власності по 1/4 частині двох земельних ділянок, які знаходяться в адміністративних межах Хрестителівської сільської ради Чорнобаївського району, та належали його матері [PERSON], померлій 19.10.2016 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, в поданій до суду заяві просила проводити розгляд справи за її відсутності та задовольнити позов. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] позов підтримали, просили задовольнити. Зустрічний позов не визнали, просили відмовити в його задовленні. Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні посилалаючись на безпідставність зустрічного позову просила відмовити в його задоволенні. Вказувала на те, що [PERSON] не є спадкоємцем по заповіту, не має права на обов"язкову частку у спадщині, а тому не може спадкувати після смерті матері. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали зустрічний позов, просили його задовольнити. Представник Хрестителівської сільської ради Чорнобаївського району в судове засідання не зявився. 22.05.2017 до суду надійшла заява, в якій сільський голова просить розглядати справу без участі представника сільської ради, позов визнають Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Як вбачається з свідоцтв про народження та свідоцтв про шлюб, позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] є дітьми [PERSON] (а.с.14-18,64). 19 жовтня 2016 року [PERSON] померла (копія свідоцтва про смерть серія І-СР № 281308, а.с.10). Після її смерті відкрилася спадщина на наступне нерухоме майно: - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,87 га, що знаходиться в адміністративних межах Хрестителевської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області та належала померлій згідно державного акту серії ЧР № 19-28-00-042, виданого на підставі рішення Хрестителевської сільської ради Чорнобаївського району від 19 березня 2001 року № 16 (а.с.20); - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,8694 га, що знаходиться в адміністративних межах Хрестителевської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області та належала померлій згідно державного акту серії ЧР № 112084, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 грудня 2003 року серії ВВА № 026542. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 24 травня 2012 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчений секретарем Хрестителівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області та зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій під № 15 (а.с. 11), яким заповіла все своє майно позивачам [PERSON]М, [PERSON], [PERSON] Статтею 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що на день смерті [PERSON] проживала у своєї доньки [PERSON] (довідки Хрестителівської сільської ради від 14.06.2017 року № 435, 436, а.с.75, 76). З листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори № 837-01/16 від 06.07.2017 та доданих документів вбачається, що після смерті [PERSON] до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 101-105). Інших спадкоємців, які у встановлений законом строк та спосіб прийняли спадщину померлої, судом не встановлено. Позивачі також зверталися до Чорнобаївської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, проте їм відмовлено у зв"язку з відсутністю оригіналів правостановлюючих документів на спадкове майно (лист Чорнобаївської державної нотаріальної контори № 838/02-16 від 07.07.2017, а.с.106). Згідно ч.1, 2 ст. 1233 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Враховуючи наявність вищезаначеного заповіту, який недійсним не визнано, прийняття спадщини спадкоємцями за заповітом, вимоги зустрічного позову задоволенню не підлягають, оскільки [PERSON] не входить в коло спадкоємців за заповітом. Крім цього, згідно ст. 1241 ЦК України, він не має права на обов"язкову частку у спадщині. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В розумінні глави 12 Цивільного кодексу України земельна ділянка як нерухоме майно є об"єктом цивільних прав. Згідно ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути обєктом права власності. За приписом ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його. У відповідності до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Враховуючи викладені обставини, грунтуючись на вищезазначених нормах права, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивачі прийняли спадщину у встановлений законом спосіб, а наданими суду доказами підтверджено їх право на спадкування зазначеного майна за заповітом в рівних частках та його належність на час смерті спадкодавцю. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved