Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

02.06.2014 Комунальне підприємство "Павлоградтеплоенерго" звернулося до суду з позовом до [PERSON] , яким просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 7451,84 грн ( сім тисяч чотириста п'ятдесят одна гривня 84 копійки). В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, надає населенню м. Павлограда, підприємствам, установам та організаціям теплову енергію для потреб опалення, у тому числі послуги по теплопостачанню були надані й в житлове приміщення відповідача: [ADDRESS] . Однак, відповідач за фактично спожиту теплову енергію оплату позивачу не проводить, внаслідок чого за період з березня 2003 року по лютий 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 7451,84 грн ( сім тисяч чотириста п'ятдесят одна гривня 84 копійки). Позивач про дату, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечував проти позовних вимог, просив застосувати строк позовної давності. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виробник послуг може бути їх виконавцем. Суд доходить висновку, що позивач Комунальне підприємство "Павлоградтеплоенерго" є виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення на території міста Павлоград Дніпропетровської області, а відповідач [PERSON] є споживачем зазначених послуг. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно із ч. 1 ст. 218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Проаналізувавши матеріали справи суд доходить висновку, що між сторонами договір про надання послуг з централізованого теплопостачання не укладався, проте фактичне надання послуг позивачем відповідачу відбувалося у зазначений період, та законом не встановлена обов'язкова недійсність таких правочинів у разі недодержання письмової форми, що свідчить про виникнення договірних правовідносин з надання послуг централізованого опалення між КП "Павлоградтеплоенерго" та [PERSON]. Відповідач за послуги з теплопостачання надані з січня 2011 року по лютий 2014 року належним чином сплачував, про що свідчить особистий рахунок [NUMBER] /а.с. 5-6/ та відповідні квитанції /а.с. 18-22/, таким чином виконував зобов'язання належним чином, тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. Крім того, відповідач сплачуючи лише чергові платежі у період з 01.01.2011 по 01.02.2014, фактично не визнав борг, який було розраховано за період з березня 2003 по грудень 2010. Тому, відповідно до ст. 256, 257, 267 ЦК України позовні вимоги в частині заборгованості відповідача перед позивачем за період з березня 2003 по грудень 2010 року у сумі 7104,73 грн не підлягають задоволенню, оскільки сплив строк позовної давності. На підставі вищевикладеного та ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", ст.ст. 1, 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст. ст 204, 215, 218, 256, 257, 267, 526 Цивільного кодексу України та

Outcome: dismissed