Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", як правонаступник закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 січня 2007 року в розмірі 10665,26 гривень. В позовній заяві позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" вказує про те, що між ним та відповідачем [PERSON] 10 січня 2007 року було укладено кредитний договір відповідно до якого відповідачеві позивачем було надано кредит у розмірі 250,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банком свої зобовязання перед відповідачем виконано, надано грошові кошти (кредит). Однак, відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та погашення суми заборгованості. Через невиконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобовязань за кредитним договором № б/н від 10 січня 2007 року станом на 31 липня 2014 року виникла заборгованість в розмірі 13369,41 гривень, що складається з: 3088,28 гривень заборгованості за кредитом, 6406,42 гривень заборгованості по процентах за користування кредитом, 3874,71 гривень заборгованості з пені та комісії за користування кредитом. На підставі судового наказу Демидівського районного суду Рівненської області від 4 грудня 2008 року належить до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 січня 2007 року в розмірі 3688,21 гривень. Різниця суми заборгованості становить 9681,20 гривень. Крім того, відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг позивачем публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" нараховано штраф в розмірі 500,00 гривень (фіксована частина) та 484,06 гривень (процентна складова). Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 10665,26 гривень заборгованості за кредитним договором № б/н від 10 січня 2007 року та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився. До суду надійшла заява згідно якої представник позивача вказує про те, що позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути за його відсутності, на підставі наявних у справі доказів, а за відсутності відповідача, повідомленого про час розгляду справи у встановленому порядку, ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду подав письмову заяву в якій вказує про те, що в судове засідання зявитися не може, оскільки перебуває на військовій службі у Збройних Силах України, та вказує про те, що позовні вимоги позивача публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" не визнає. При цьому відповідач [PERSON] зазначає, що грошові кошти з карткового рахунку знімав ще у 2008 році та з 2009 року кредитом не користувався, а тому просить застосувати позовну давність. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного. Згідно Статуту публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (а.с. 21), Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи (а.с. 20 зв.) позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надавати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно кредитного договору № б/н від 10 січня 2007 року, укладеного між сторонами по справі, комерційний банк «ПриватБанк» надає відповідачеві [PERSON] кредит у вигляді встановленого позивачем кредитного ліміту в розмірі 250,00 гривень на кредитну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом. В письмовій заяві відповідача [PERSON], останній вказує про те, що отримував кредит від позивача. В силу вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Дослідженими доказами по справі встановлено, що заява клієнта (а.с. 11), Умови та правила надання банківських послуг (а.с. 12-17), складають кредитний договір, що відповідає положенням ст. 634 ЦК України. Згідно розрахунку суми заборгованості, проведеного позивачем публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" (а.с. 8-10), станом на 31 липня 2014 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № б/н від 10 січня 2007 року становить 13369,41 гривень, що складається з 3088,28 гривень заборгованості за кредитом, 6406,42 гривень заборгованості по процентах за користування кредитом, 3874,71 гривень заборгованості з комісії за користування кредитом. Крім того, позивачем нараховано відповідачеві штраф за несвоєчасне виконання умов кредитного договору, згідно п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, в розмірі 500,00 гривень (фіксована частина) та 484,06 гривень (процентна складова). Відповідач [PERSON] не заперечує проведеного позивачем розрахунку. Як вбачається з наявних у справі письмових доказів, а саме: кредитного договору № б/н від 10 січня 2007 року (а.с. 11-17), розрахунку заборгованості (а.с. 8-10) відповідачем [PERSON] взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом, у встановлені кредитним договором № б/н від 10 січня 2007 року строки, не виконано. Як встановлено згідно судового наказу Демидівського районного суду Рівненської області від 4 грудня 2008 року (а.с. 7) належить до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 січня 2007 року в розмірі 3688,21 гривень, а саме: 3088,28 гривень заборгованості за кредитом, 599,93 гривень заборгованості по процентах за користування кредитом. Вказаний судовий наказ набрав законної сили. Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішення у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача 10665,26 гривень заборгованості за кредитним договором, що є різницею між загальною сумою заборгованості за кредитним договором № б/н від 10 січня 2007 року (13369,41 гривень заборгованості по кредиту, процентах, комісії і пені та 984,06 гривень штрафів) та сумою заборгованості, що належить до стягнення з відповідача на користь позивача згідно судового наказу Демидівського районного суду Рівненської області від 4 грудня 2008 року (3688,21 гривень). Згідно розрахунку позивача (а.с. 8-10) встановлено, що заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 січня 2007 року на підставі судового наказу Демидівського районного суду Рівненської області від 4 грудня 2008 року на час звернення позивача до суду (22 серпня 2014 року) сплачено не було. Відповідно до правової позиції, що викладена у абз. 2 п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з\~розгляду цивільних і кримінальних справ\~№ 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. У поданій до суду письмовій заяві відповідач [PERSON] просив застосувати строки позовної давності до позовних вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором та з цих підстав відмовити у задоволенні такого позову. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ст. 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як визначає ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Згідно повідомлення позивача (а.с. ) останні погашення заборгованості за кредитним договором № б/н від 10 січня 2007 року були проведені 19 грудня 2014 року в розмірі 1532,10 гривень. Погашення заборгованості за кредитним договором № б/н від 10 січня 2007 року було проведено у порядку погодженому сторонами договору в заяві клієнта від 10 січня 2007 року (а.с. 11), шляхом списання коштів з рахунку Банком. Отже, перебіг строку позовної давності щодо вимог позивача публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б/н від 10 січня 2007 року (заборгованості за кредитом, процентами та комісією) був перерваний 19 грудня 2014 року в звязку з частковим погашенням заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, згідно поданої до суду заяви позивач вказує про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Однак, 19 грудня 2014 року заборгованість за кредитним договором було частково погашено в розмірі 1532,10 гривень. На підставі вказаного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову позивача та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором № б/н від 10 січня 2007 року в розмірі 9133,16 гривень, а саме: 4274,39 гривень заборгованості по процентах за користування кредитом (6406,42 гривень нарахованої заборгованості по процентах 599,93 гривень заборгованості по процентах, що належать до стягнення на підставі судового наказу Демидівського районного суду Рівненської області від 4 грудня 2008 року 1532,10 гривень сплачених 19 грудня 2014 року = 4274,39 гривень), 3874,71 гривень заборгованості з комісії за користування кредитом, 500,00 гривень штрафу (фіксована частина) та 484,06 гривень штрафу (процентна складова). Суд, не стягує з відповідача на користь позивача 3088,28 гривень заборгованості за кредитом та 599,93 гривень заборгованості по процентах, що були стягнуті з відповідача на користь позивача на підставі судового наказу Демидівського районного суду Рівненської області від 4 грудня 2008 року. Крім того, суд не стягує з відповідача на користь позивача 1532,10 гривень заборгованості, що була погашена 19 грудня 2014 року. З урахуванням вказаних обставин справи та правових норм, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 10 січня 2007 року в розмірі 9133,16 гривень, з яких: 4274,39 гривень заборгованості по процентах за користування кредитом, 3874,71 гривень заборгованості з комісії за користування кредитом, 500,00 гривень штрафу (фіксована частина) та 484,06 гривень штрафу (процентна складова). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати в розмірі 243,60 гривень (а.с. 1), суд покладає на відповідача [PERSON] пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та з урахуванням мінімального розміру судового збору, що передбачений Законом України «Про судовий збір». Підстав для звільнення відповідача [PERSON] від сплати судового збору не встановлено.

Outcome: partial